Справа № 352/2145/20
Провадження № 2/352/952/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Кукула О.С.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця Ігнатіва Олекси Любомировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И В:

19.10.2020 року ОСОБА_1 звернувся до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця Ігнатіва Олекси Любомировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 жовтня 2020 року він отримав від приватного виконавця Ігнатіва Олекси Любомировича постанову про відкриття виконавчого провадження від 10.09.2020 року ВП № 63010875 щодо виконання виконавчого напису №16829, виданого 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2/07/26-05 від 02.08.2007 року, виданого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» кошти в сумі 59 833, 67 гривень. Однак, вважає, що здійснений виконавчий напис від 14 серпня 2020 року є незаконним та таким, що не підлягає виконанню, так як відповідач звернувся до нотаріуса за учиненням виконавчого напису про стягнення заборгованості, якої не існує, тому що договір про відступлення прав вимоги №212009 заборгованості за договором кредиту №2/07/26-05 від 02 серпня 2007 року, був укладений між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», після погашення ним (боржником) заборгованості за даним договором, згідно з рішенням суду.

09.11.2020 від представника відповідача до суду надійшов відзив, в якому просив в задоволенні позовних вимог відмовити, так як розрахунок заборгованості первісним кредитором проведений станом на дату відступлення права вимоги (28.11.2019) із врахуванням неналежного виконання умов кредитного договору від 02.08.2007 №2/07/26-05 та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.11.2007. Вказав, що нотаріусу для вчинення виконавчого напису відповідачем були надані документи, які підтверджують безспірність заборгованості, а зазначену в оспорюваному виконавчому написі заборгованість можна вважати безспірною, оскільки позивач у своєму позові не зазначив обставини, які б свідчили про протилежне.

Ухвалою судді від 20.10.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою суду від 27.10.2020 задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений у встановленому порядку.

Треті особи в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили. Заперечень на позов та жодних клопотань, заяв до суду не подавали. Третя особа, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. також викликався в судове засідання через сайт Судової влади.

За таких обставин, з урахуванням положень ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності представника відповідача і третіх осіб.

Вислухавши позивача, розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За загальним правилом статтей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Згідно з ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Так, судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний банк» був укладений договір №2/07/26-05 про надання споживчого кредиту, відповідно до умов якого йому було надано кредит в розмірі 45000,00 доларів США, що складало еквівалент 227250,00 гривень за курсом НБУ на момент укладення договору. В забезпечення виконання зобов`язань за договором споживчого кредиту 06.08.2007 року був укладений іпотечний договір з ОСОБА_2 (іпотекодавець) за згодою позичальника. Предмет іпотеки нерухоме майно, вартість якого на день укладення договору становила 402577,00 гривень, тобто в повному обсязі забезпечувала зобов`язання боржника за кредитним договором. Також, в забезпечення виконання зобов`язань було укладено 02 серпня 2007 року договір поруки з ОСОБА_3 (поручитель).

В зв`язку з виникненням заборгованості за кредитним договором в липні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» звернулась до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 08 вересня 2017 року даний позов був частково задоволений, а саме вирішено стягнути в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь позивача тіло кредиту 132 780 грн. 29 коп., та звернути стягнення на нерухоме майно, яке є предметом договору іпотеки. Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 30 листопада 2017 року було змінено рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову про стягнення на предмет іпотеки та в частині розподілу судових витрат. В решті рішення суду першої інстанції щодо стягнення в солідарному порядку на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» 132 780 (сто тридцять дві тисячі сімсот вісімдесят) грн. 29 коп. заборгованості за кредитним договором №2/07/26-05 від 02 серпня 2007 року залишено без змін.

30.01.2018 позивач на виконання рішення апеляційного суду Івано-Франківської області, здійснив платіж на погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 132 780 грн. 29 коп. на рахунок кредитора - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», що підтверджується копією квитанції №ПН98484 від 30.01.2018 (а.с. 16).

07 лютого 2020 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було подано заяву до Тисменицького районного суду Івано-Франківської області про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником. Дана заява обґрунтована тим, що 28.11.2019 року між Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» було укладено Договір про відступлення прав вимоги №212009, відповідно до якого ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором кредиту №2/07/26-05 від 02 серпня 2007 року, боржник ОСОБА_1 .

Ухвалою Тисменицького районного суду від 09.11.2020 відмовлено у задоволенні клопотання представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» Радченка В.Ю. про заміну сторони у справі, шляхом заміни стягувача його правонаступником, так як згідно з нормами чинного законодавства відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав, однак, судом було встановлено, що на момент відступлення права вимоги 28.11.2019 року зобов`язання за основним договором №2/07/26-05 боржником ОСОБА_1 повністю виконано - перераховано на рахунок кредитора ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» кошти в сумі 132780,29 грн. Тобто, рішення суду щодо погашення заборгованості за основним договором виконано, кошти перераховані ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», стороні у справі №352/1074/16-ц про стягнення заборгованості за кредитним договором №2/07/26-05 та звернення стягнення на предмет іпотеки.

Приватним виконавцем Ігнатівим Олексою Любомировичем 10.09.2020 відкрито виконавче провадження ВП № 63010875 щодо виконання виконавчого напису №16829, виданого 14.08.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором №2/07/26-05 від 02.08.2007 року, виданого ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк», на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» кошти в сумі 59 833, 67 гривень (а.с.9).

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (далі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований за № 282/20595 зі змінами та доповненнями на час вчинення виконавчого напису (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок).

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік).

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною - стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З урахуванням приписів статтей 15, 16, 18 ЦК України, статтей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Як зазначено в постанові Верховного Суду від 01.04.2020 у справі №201/15282/16-ц провадження № 61-40796св18 вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Договір про відступлення прав вимоги №212009 заборгованості за договором кредиту №2/07/26-05 від 02 серпня 2007 року, був укладений між відповідачем та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк», після погашення ОСОБА_1 30.01.2018 заборгованості за даним договором на підставі судового рішення, отже даний спір вже був вирішений по суті на момент укладення вищевказаного договору.

За таких обставин, враховуючи те, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису 10.09.2020 у ОСОБА_1 була відсутня заборгованість за кредитним договором №2/07/26-05 від 02 серпня 2007 року, суд приходить до висновку, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом слід визнати таким, що не підлягає виконанню.

Суд не бере до уваги доводи відповідача про те, що розрахунок заборгованості первісним кредитором проведений станом на дату відступлення права вимоги (28.11.2019) із врахуванням неналежного виконання умов кредитного договору від 02.08.2007 №2/07/26-05 та рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 30.11.2007, так як право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Такі висновки містяться і у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18).

Враховуючи наведене, після ухвалення рішення про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором були відсутні будь-які правові підстави для проведення розрахунку заборгованості і подальшого звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису з метою стягнення зазначених грошових сум.

Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку із цим, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складаються із судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп.

На підставі вищевикладеного та керуючись Законом України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 7, 12, 76, 8 9, 141, 247, 258, 259, 263, 264, 265, 273, 280-284, 289, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: приватного нотаріуса Горай Олега Станіславовича, приватного виконавця Ігнатіва Олекси Любомировича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню - задовольнити.

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №16829, вчинений приватним нотаріусом Гораєм Олегом Станіславовичем 14 серпня 2020 року щодо звернення стягнення з ОСОБА_1 за кредитним договором 2/07/26-05 від 02 серпня 2007 року на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» коштів в сумі 59 183 (п`ятдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят три) грн. 67 коп.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» на користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. сплаченого ним судового збору.

Роз`яснити учасникам справи, що відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Згідно ст.273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Івано-Франківського апеляційного суду через Тисменицький районний суд Івано-Франківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників справи:

позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ;

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», вул. Кудрявський Узвіз, 5-б, м. Київ, 04053, ;

треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: Приватний нотаріус Горай Олег Станіславович, вул. Велика Бердичівська, буд. 35, м. Житомир, 10008, реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий;

Приватний виконавець Ігнатів Олекса Любомирович, вул. Данила Галицького, 48, смт. Вигода, Долинський район, Івано-Франківська область, 77552,реєстраційний номер облікової картки платника податків не відомий.

Рішення складене в повному обсязі 29.12.2020 року.

Суддя Гриньків Д.В.