Єдиний унікальний номер 448/1180/20
Провадження № 2/448/604/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І м е н е м У к р а ї н и
08.12.2020 року м. Мостиська
Єдиний унікальний номер 448/1180/20
провадження № 2/448/604/20
Мостиський районний суд Львівської області в складі:
головуючий суддя Білоус Ю.Б.,
секретар судового засідання Романченко І.А.,
відповідач ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження в залі суду м.Мостиська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 , про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання,
учасники справи:
відповідач ОСОБА_3 - не з`явився,
третя особа ОСОБА_2
І. Короткий виклад обставин справи
Позивачка ОСОБА_1 , звернулась в суд із позовними вимогами до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки ОСОБА_2 , яка продовжує навчання, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, починаючи з дня звернення до суду і до закінчення навчання чи до досягнення ОСОБА_2 двадцяти трьохрічного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою.
В обґрунтування позовних вимог, покликається на те, що перебувала з відповідачем по справі - ОСОБА_3 , у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20.01.2011 року. Від спільного шлюбу мають повнолітню доньку ОСОБА_2 (третя особа у справі), ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Державному навчальному закладі «Львівське професійне художнє училище» на денному стаціонарі на бюджетній основі.
Наголошує, що рішенням Мостиського районного суду Львівської області від 07.12.2014 року, з відповідача ОСОБА_3 , починаючи з 07.01.2018 року були стягнуті аліменти на її користь до досягнення дитиною ОСОБА_2 повноліття, у розмірі 930 грн. щомісячно.
Зазначає, що відповідач ОСОБА_3 , інших осіб на утриманні немає, працездатний, періодично працює на тимчасових роботах за межами України, має мінливий нерегулярний дохід (заробіток), а тому має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання.
ІІ. Позиція учасників процесу
Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить суд їх задовольнити, не заперечувала проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_3 , в судове засідання повторно не з`явився з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, що підтверджується матеріалами справи.
Тому на підставі статей 128, 131 ЦПК України суд вважає, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання.
Відзив від відповідача ОСОБА_3 на адресу суду не надходив.
Третя особа у справі - ОСОБА_2 в судовому засідання підтримала позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 , просить суд їх задовольнити.
ІІІ. Процесуальні дії у справі
28.10.2020 року постановлено ухвалу про відкриття спрощеного позовного провадження та призначено розгляд даної цивільної справи.
Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання (стаття 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК)), в судове засідання не з`явився, а позивачка не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, з таких підстав.
ІV. Обставини справи, встановлені судом
20.01.2011 року шлюб між сторонами було розірвано, про що видано свідоцтво про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 від 28.04.2011 року.
Від спільного шлюбу сторони мають одну дитину доньку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (третя особа у справі), що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 07.10.2002 року.
Слід зазначити те, що ОСОБА_2 вже досягнула повноліття, проте продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Львівське професійне художнє училище», що підтверджується довідкою Львівського вищого професійного художнього училища №262 від 25.09.2020 року. Вона навчається на стаціонарній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток, а відтак надалі потребує матеріальної допомоги.
Повнолітня ОСОБА_2 , проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, що підтверджується довідкою Пустомитівської міської ради Мостиського району Львівської області №1583 від 03.09.2020 року.
Відповідач ОСОБА_3 регулярно не надає коштів на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , яка продовжує навчання. Такий офіційно не працевлаштований, однак є працездатним та періодично працює на тимчасових роботах за межами України.
Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: копією свідоцтва про розірвання шлюбу, копією свідоцтва про народження ОСОБА_2 ; довідкою Львівського вищого професійного художнього училища №262 від 25.09.2020 року; копією рішення Мостиського районного суду Львівської області у справі №448/1108/17 від 07.12.2017 року; копією довідки про склад сім`ї №1583 від 03.09.2020 року; копією свідоцтва про шлюб позивачки ОСОБА_1 ; копією довідки про доходи позивачки ОСОБА_1 №67 від 23.09.2020 року; копією паспортів позивачки ОСОБА_1 та третьої особи по справі ОСОБА_2 , а також іншими матеріалами справи.
V. Застосоване судом законодавство
- відповідно до положень ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом і кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. (статті 12 і 81);
- суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1 статті 13);
- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);
- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина 1 статті 76);
- належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (стаття 77);
- жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (частина 2 статті 89).
Міжнародне законодавство регламентує, що:
Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.
Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.
Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує, що їх розмір не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України.
Сімейним кодексом України встановлено, що:
Частинами 7, 8 ст.7 Сімейного кодексу України передбачено, що кожна дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї.
Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття.
Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.
Відповідно до ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Згідно ст.199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Згідно ст.200 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Частиною 1 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
Національне законодавство регламентує, що:
Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття; сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.
Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
VІ. Висновки суду
Судом враховано матеріальне становище сторін, стан здоров`я та матеріальний стан повнолітньої дитини, ті обставини, що дитина сторін проживає разом з позивачкою ОСОБА_1 , остання несе витрати по утриманню дитини та її навчанню, забезпечує її лікуванням в разі потреби, займається вихованням, що потребує не тільки матеріальних витрат, а й значних моральних зусиль, а відповідач ОСОБА_3 ухиляється від утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, а також те, що відповідач є фізично здоровим, на утриманні непрацездатних осіб немає, відзив на позовні вимоги не надав, тощо.
Окрім цього, враховано необхідний та розумний обсяг матеріальних витрат на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчатися, що буде забезпечувати її нормальний розвиток, та інші обставини, що мають істотне значення, а також рівність обов`язку матері та батька по утриманню дитини.
Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав.
У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом.
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматися як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (пункт 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі "Проніна проти України").
Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Беручи до уваги усі наведені обставини, керуючись принципом розумності і справедливості, суд приходить до висновку про ухвалення рішення про стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 , на утримання повнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання у Державному навчальному закладі «Львівське професійне художнє училище» аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно.
Відповідно до ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Оскільки з позовом позивачка ОСОБА_1 , звернулася ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти на утримання повнолітньої дитини підлягають стягненню саме з цієї дати.
Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.
VIІ. Судові витрати
З статті 141 ЦПК України вбачається, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Із статті 5 Закону України «Про судовий збір» вбачається, що від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів.
Враховуючи те, що позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за подання позовної заяви, в якій містяться вимоги щодо стягнення аліментів, тому суд вважає, що з відповідача ОСОБА_3 слід стягнути судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. в дохід держави (судовий збір станом на момент подачі даного позову).
Керуючись ст.ст.12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 263- 265, 268, 280-283, 430 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання - задовольнити.
Стягувати з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця та зареєстрованого за адресою: с.Крукеничі, Мостиського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки та зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 аліменти на утримання повнолітньої дитини: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка продовжує навчання, в твердій грошовій сумі, у розмірі 2000 (двох тисяч) гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, починаючи з 06.10.2020 року на період навчання, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років.
Припинити стягнення аліментів у разі припинення навчання.
Стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.
Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця та зареєстрованого за адресою: с.Крукеничі, Мостиського району Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 , у дохід держави судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було
ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільного процесуальним кодексом України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України.
Рішення може бути оскаржено до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Мостиський районний суд Львівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Відомості щодо учасників справи:

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 ;

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: с.Крукеничі, Мостиського району, Львівської області, РНОКПП: НОМЕР_3 ;

Третя особа: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_5 .

Повний текст рішення виготовлено 08.12.2020 року.

Суддя Ю.Б. Білоус