Справа № 694/846/20
провадження № 2/694/333/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

04.11.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - суддіСакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , моб.тел. НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , електронна адреса відсутня) до виконавчогокомітетуЗвенигородськоїміської ради ( код ЄДРПОУ невідомий, місцезнаходження за адресою: 20202, Черкаська область, м.Звенигородка, просп.Шевченка,63, ідентифікаційний номер невідомий, засобизв`язку: (04740) 2-20-60, 2-21-41, електронна адреса невідома) про визнання права власності на самочинно збудований гараж,

в с т а н о в и л а:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати за нею, ОСОБА_2 , право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме гараж загальною площею 22,3 кв.м. з оглядовою ямою, який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що в 1988 році нею було самочинно збудовано гараж загальною площею 22,3 кв.м. з оглядовою ямою на земельній ділянці, яка була відведена під забудову, що належить Звенигородській міській раді за адресою:

АДРЕСА_2 . На підставі її звернення від 06.02.2020 до виконкому Звенигородської міської ради було утворено узгоджувальну комісію виконкому Звенигородської міської ради та проведено технічне обстеження збудованого гаража, за результатами якого було видано Акт Комісії виконкому Звенигородської міської ради від 19.02.2020, яким встановлено, що даний об`єкт самочинного будівництва відповідає державним будівельним нормам. Рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 12.03.2020 № 50

«Про затвердження акту комісії міської ради» було розглянуто Акт та прийнято рішення про його затвердження. В той же час, рішенням виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 05.06.2020 № 92. за результатами розгляду її письмового звернення від 13.05.2020 було надано згоду на визнання за нею права власності на самочинно збудований гараж за адресою: АДРЕСА_2 .

У судове засідання позивач не з`явилась, про час, дату та місце судового розгляду була повідомлена належним чином. Надала заяву про розгляд справи у її відсутність.

Представник відповідач у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Також вказав, що при винесення рішення покладається на розсуд суду згідно чинного законодавства.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.07.2020 року справу передано судді Гончаренко Т.В.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 10.09.2020 було відкрито загальне позовне провадження у справі.

Суддю Звенигородського районного суду Черкаської області Гончаренко Т.В. було відраховано зі штату в зв`язку з відставкою 07.09.2020 року

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями обрано головуючою суддю ОСОБА_3 .

Ухвалою суду від 09.09.2020 року прийнято справу до свого провадження. Призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду на 04.11.2020 року.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення на підставі наступного.

Відповідно до акту комісії виконкому Звенигородської міської ради від 19.02.2020 року по розгляду заяви ОСОБА_2 обстеженням встановлено, що ОСОБА_2 в 1998 році самочинно збудувала гараж за адресою : АДРЕСА_2 . Технічна документація на гараж виготовлена 02.03.2011 року ЧООБТІ та відповідає внатурі споруді. Будівництво гаража відбулося відповідно до ДБН ( а.с. 8).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Звенигородської міської ради від 05.06.2020 року №92 ОСОБА_4 надано згоду на визнання права власності на самочинно збудований гараж за адресою : АДРЕСА_2 ( а.с. 11).

Як вбачається з архівного витягу Звенигородської міської ради Черкаської області рішенням ХІІІ сесії 23 скликання від 28.02.2001 року №13-4 передано безкоштовно в приватну власність земельні ділянки для будівництва індивідуальних гаражів громадянам, а саме : ОСОБА_4 АДРЕСА_2 розміром 21 кв.м.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

За змістом ст. 331 ЦК України, ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», ст.18 Закону України «Про основи містобудування», визнанню права власності на новостворене нерухоме майно повинно передувати прийняття його в експлуатацію.

Відповідно до статті 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, на які набуває право власності. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 ЦК України.

Згідно з вимогами пункту 5 Порядку виконання підготовчих та будівельних робіт, затвердженого Постановою КМУ від 13 квітня 2011 року № 466, будівельні роботи можуть виконуватися замовником після отримання документа, що посвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, та реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Право власності це сукупність правових норм, які регулюють відносини, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням власником належним йому майном на свій розсуд і в своїх інтересах, усунення третіх осіб від протиправного втручання у сферу його володіння цим майном, а також обов`язки власника не порушувати прав та законних інтересів інших осіб.

Ураховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких сааме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивачна був право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту.

Пунктом 3.1. «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд…», затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства Українивід 24.06.2011 року № 91 (чинним на час будівництва гаражу) встановлено, що документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року, окрім інших, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право спорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Також відповідно до положень ч.3 ст.376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не булла їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому законом порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Об`єкт нерухомості відноситься до самочинного будівництва за наявності однієї з умов: земельна ділянка не відведена для цієї мети; немає належного дозволу на будівництво; відсутній належним чином затверджений проект; під час будівництва допущені істотні порушення будівельних норм і правил (ч.1 ст.376 ЦК України).

Частина 5 ст.376 ЦК України передбачає, що на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо не порушує права інших осіб.

Зазначене узгоджується з правовими висновками викладеними Верховним Судом у постановах від 18 квітня 2019 року у справі № 306/2140/17, від 18 лютого2019 року у справі № 308/5988/17-ц, від 26 грудня 2018 року у справі №727/720/17, від 07 лютого 2018 року у справі № 127/18746/15-ц.

Враховуючи те, що позивач самочинно побудував гараж на видленій їй саме для цієї мети земельній ділянці,він не порушує нормативних містобудівних вимог, придатний до нормальної експлуатації і може використовуватись за призначенням, відповідач прийняв рішення про те, що не заперечує проти визнання за позивачкою права власності на вказаний об`єкт, а іншого шляху оформлення права власності на гараж, ніж звернення з відповідним позовом до суду, у позивачки немає, суд приходить до висновку, що її вимоги про визнання права власності на гараж є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повномуобсязі.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Оскільки, позивач не ставить питання про стягнення з відповідача судового збору, судовий збір, суд залишає на рахунку позивача.

На підставі викладеного, керуючись ч.5 ст. 376 ЦК України, ст.ст. 10 - 13, 81, 141, 176, ч.2 ст. 247 , 258, 259, 264, 265, ч.4 ст. 268, 354 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на самочинно збудований гараж ,розташований по АДРЕСА_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 04.11.2020.

Суддя Д.І.Сакун