Справа № 446/2093/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 м. Кам`янка-Бузька

Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Котормус Т.І.;

за участі секретаря судового засідання Карпа Г.М..;

заявниці ОСОБА_1 ,

представника заявниці Кіт Х.В. ,

заінтересованої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участі заінтересованої особи ОСОБА_3 про продовження обмежувального припису,

ВСТАНОВИВ:

04.11.2020 ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою, яка подана за участі заінтересованої особи ОСОБА_3 у якій просить суд продовжити обмежувальний припис строком на 6 місяців, яким вжити заходи тимчасового обмеження прав ОСОБА_3 , а саме: 1. Заборонити ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 2007 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 ; 2. Заборонити ОСОБА_3 наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 ; 3. Заборонити ОСОБА_3 особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ним; 4. Заборонити ОСОБА_3 вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

В обґрунтування своєї заяви покликається на те, що 26.06.2020 судом було видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 , однак таке рішення суду ОСОБА_3 не виконав, так як надалі продовжував проживати у їх спільній квартирі, внаслідок чого вона звернулася до поліції із заявою про невиконання обмежувального припису. Крім того, ОСОБА_3 14.07.2020 телефонував їй 14 разів та надсилав повідомлення всупереч рішенні суду. Посилається на продовження існування щодо неї фізичного, сексуального, психологічного та економічного насильства. Вважає, що продовження обмежувального припису є єдиним способом захисту її прав та прав її дітей.

Ухвалою суду від 04.11.2020 прийнято заяву до розгляду та призначено судовий розгляд.

У судове засідання 05.11.2020 з`явилися всі учасники процесу.

Заявниця та її представник адвокат Кіт Х.І. у судовому засіданні підтримали вимоги викладені у заяві, зокрема пояснили, що ОСОБА_3 продовжує проживати у їх спільній квартирі у смт. Добротвір та писати смс і телефонувати не зважаючи на наявність обмежувального припису.

ОСОБА_3 в судовому засіданні просив у задоволенні заяви відмовити. Так, як пояснив ОСОБА_3 він хоче зберегти сім`ю та проживати спільно з сином і дружиною. Вважає, що дружина безпідставно подає заяви якими його має намір позбавити права на проживання в Україні.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_3 та ОСОБА_1 перебувають у шлюбі з 11.11.2011, що доводиться свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 . Від шлюбу у них народився син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що доводиться свідоцтвом про його народження серії НОМЕР_2 (а.с. 16-17).

Також, як видно з копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 , ОСОБА_1 є матір`ю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 18).

Довідкою Добротвірської селищної ради від 03.06.2020 №181 доводиться, що у квартирі АДРЕСА_1 проживають та зареєстровані ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_6 та ОСОБА_5 (а.с. 19).

А як видно з копії договору купівлі-продажу від 19.05.2017, ОСОБА_1 придбала квартиру АДРЕСА_1 і відповідно до п. 5 цього договору, при його укладенні одночасно посвідчено згоду чоловіка покупця на купівлю квартири (а.с. 20).

Окрім того, судом встановлено, що 28.02.2020 відносно ОСОБА_3 органами національної поліції було винесено терміновий заборонний припис у зв`язку з вчиненням домашнього насильства (а.с. 22).

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 06.03.2020 ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, яке передбачено ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та звільнено від адміністративної відповідальності, оскільки суд обмежився усним зауваженням. Згідно цієї постанови суду, 28.02.2020 близько 14:00 год. ОСОБА_3 знаходячись за місцем свого проживання вичнив домашнє насильство відносно дружини ОСОБА_1 , що виразилося в тому, що він висловлювався до неї нецензурною лайкою.

Постановою Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 11.06.2020 ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП та застосовано до нього стягнення у виді громадських робіт строком 60 годин та направлено ОСОБА_3 для проходження програми для кривдників. Згідно цієї постанови, ОСОБА_3 14.04.2020 близько 17:00 год. за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 та малолітнього сина ОСОБА_6 , що виразилось в тому, що він кричав до них, висловлювався нецензурною лайкою та знищив підручник дитини. Окрім цього, 28.05.2020 близько 18:00 год. ОСОБА_3 за місцем свого проживання вчинив домашнє насильство відносно своєї дружини ОСОБА_1 (а.с. 24).

З довідки ГО «Центр «Жіночі перспективи» від 26.10.2020 видно, що до них 29.05.2020 звернулася ОСОБА_1 , яка страждає від домашнього насильства протягом багатьох років. Починаючи з 01.06.2020 ОСОБА_1 разом з її сином ОСОБА_6 перебуває у притулку організації як постраждала від домашнього насильства (а.с. 30).

Рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 26.06.2020, яке залишено без змін Постановою Львівського апеляційного суду від 20.10.2020 видано обмежувальний припис відносно ОСОБА_3 терміном на три місяці.

У своїй заяві заявниця просить продовжити дію такого обмежувального припису.

Як зазначено у ст. 350-7 ЦПК України за заявою осіб, визначених статтею 350-2 цього Кодексу, обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого рішенням суду згідно з частиною другою статті 350-6 цього Кодексу.

Частиною 4 та 5 статті 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» (надалі Закон України № 2229-VIII) обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. За заявою осіб, визначених частиною першою цієї статті, на підставі оцінки ризиків обмежувальний припис може бути продовжений судом на строк не більше шести місяців після закінчення строку, встановленого судовим рішенням згідно з частиною четвертою цієї статті.

Оцінюючи ризики, що загрожують постраждалій особі, суд вважає, що такі продовжують існувати після винесення судом обмежувального припису та закінчення його дії.

Так, як видно з обставин справи, що не заперечує сам ОСОБА_3 , в порушення обмежувального припису винесеного судом, він продовжував проживати у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 . Крім того, ОСОБА_3 продовжував писати заявниці смс-повідомлення, які судом досліджено та які відправлено протягом дії обмежувальному припису.

Тобто, застосовані судом заходи впливу, які мають на меті протидію домашньому насильству, не дали бажаного результату, а наявність таких дій після закінчення строку дії обмежувального припису вказує на наявність ризиків для заявниці щодо можливого подальшого вчинення щодо неї домашнього насильства у виді економічного та психологічного характеру.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України № 2229-VIII, до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належать обмежувальний припис стосовно кривдника.

Частиною 2 статті 26 цього Закону визначено, заходи тимчасового обмеження прав кривдника, які визначаються обмежувальним приписом, такими зокрема є: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Розглянувши визначені законом заходи протидії домашньому насильству, а також вимоги заявниці, суд дійшов висновку, що такі підлягають до задоволення, оскільки є належними та адекватними заходами обмеження прав кривдника.

Причому, суд вважає, що такі заходи доцільно застосувати на шість місяці, оскільки невиконання ОСОБА_3 раніше винесеного судом обмежувального припису вказує на необхідність їх продовження на більш тривалий час.

Приймаючи рішення в частині заборони ОСОБА_3 перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами, а саме квартирі АДРЕСА_1 , суд враховує, що така квартира перебуває у спільній сумісній власності ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , що не заперечили учасники справи.

Однак, як вказав Верховний Суд у своїй постанові від 28.04.2020 у справі №754/11171/19, тимчасове обмеження права власності кривдника з метою забезпечення безпеки постраждалої особи шляхом встановлення судом обмежувального припису у порядку, визначеному Законом № 2229-VIII, є легітимним заходом втручання у права та свободи особи. При вирішенні питання щодо застосуванні такого заходу суд на підставі установлених обставин справи та оцінки факторів небезпеки (ризиків) щодо вчинення домашнього насильства має оцінити пропорційність вручання у права і свободи особи враховуючи, що ці заходи пов`язані із протиправною поведінкою такої особи.

Оцінюючи пропорційність втручання у право власності ОСОБА_3 , суд бере до уваги той факт, що квартира, в якій проживала сім`я перебуває у спільній сумісній власності подружжя, тобто вони мають рівні права на таке нерухоме майно. Однак, ОСОБА_3 неодноразово допустив домашнє насильство в сім`ї відносно своєї дружини та неповнолітнього сина, що спричинило неможливість проживання останніх у такій квартирі та тимчасове проживання у притулку для постраждалих від домашнього насильства осіб.

Тому, суд вважає, що за таких обставин справи, буде легітимним втручання у право власності ОСОБА_3 , яке є порційним встановленим судом ризикам домашнього насильства.

Також, розглядаючи вимоги заявниці в частині, що стосуються ОСОБА_5 , суд вважає, що такі повинні бути задоволені, незважаючи на відсутність доказів вчинення домашнього насильства ОСОБА_3 відносно ОСОБА_5 , оскільки така особа зареєстрована у квартирі подружжя, є донькою заявниці, а тому існує ризик вчинення домашнього насильства і щодо неї.

Щодо обставини закінчення строку обмежувального припису ще 26.09.2020, а звернення із заявою про його продовження лише 04.11.2020, суд відзначає, що чинна редакція ЦПК України не регламентує строку подачі заяви про продовження дії обмежувального припису, а тому відмова у прийнятті такої заяви чи відмови у її розгляді з цих підстав, було б надто формальним.

За таких обставин, заява підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 259, 263, 264, 265, 268, 350-6, 350-7 Цивільного процесуального кодексу України,

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ), за участі заінтересованої особи ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , який зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 ) про продовження обмежувального припису задовольнити.

Продовжити обмежувальний припис, яким заборонити ОСОБА_3 протягом шести місяців:

1. Перебувати в місці спільного проживання з постраждалими особами ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 2007 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 ;

2. Наближатися на відстань менше 300 метрів до місця проживання постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., за адресою: АДРЕСА_1 ;

3. Особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалих осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., якщо вони за власним бажанням перебувають у місці, невідомому кривднику, переслідувати їх та в будь-який спосіб спілкуватися з ним;

4. Вести листування, телефонні переговори з постраждалими особами ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , 2012 р.н. та ОСОБА_5 , 2007 р.н., або контактувати з ними через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб.

Рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє його виконання.

Повідомити про прийняте рішення Кам`янка-Бузький відділ поліції ГУ НП у Львівській області та Кам`янка-Бузьку районну державну адміністрацію Львівської області для взяття особи, стосовно якої видано обмежувальний припис, на профілактичний облік.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду, який обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 05 листопада 2020 року.

Суддя Т.І. Котормус