Справа № 615/1491/20
Провадження № 2-з/615/1/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Валки

Суддя Валківського районного суду Харківської області Токмакова А.П., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення,

встановив:

23.12.2020 року до суду надійшла вказана заява, в якій заявник в порядку вжиття заходів забезпечення позову до його пред`явлення просить накласти арешт на земельні ділянки:

- з кадастровим номером :03:000:0307, площею 5,6605 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області;

- з кадастровим номером :03:000:0025, площею 5,4265 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області.

Заборонити вчиняти будь-які дії направленні на відчуження, зміну цільового призначення земельних ділянок з кадастровими номерами :03:000:0307, :03:000:0025, здійснювати їх перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

В обґрунтування заяви вказує, що буде подавати до Валківського районного суду Харківської області позов до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа державний реєстратор Печенізької РДА Харківської області Гаспарян Г.А. про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору міни, визнання права власності.

Повідомила, що ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 15.05.2008 року у справі №2- 221/2008 змінено спосіб виконання рішення Валківського районного суду Харківської області від 31.03.2008 року у справі №2-221/2008, яким з неї на користь ОСОБА_2 стягнуто 60 000 грн. боргу. Зазначила, що участі у розгляді вказаної справи не приймала, дізналася про існування ухвали суду від 15.05.2008 року у справі № 2-221/2008 лише у 2020 році.

У зв`язку з запровадженим з 31.12.2006 року мораторієм не допускається, зокрема, купівля-продаж або іншим способом відчуження земельних ділянок і зміна їх цільового призначення (використання), які перебувають у власності громадян та юридичних осіб для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Однак, не дивлячись на це, ОСОБА_2 набув права власності на спірну земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0307 на підставі ухвали Валківського районного суду Харківської області від 15.05.2008 року у справі №2-221/2008 про зміну способу виконання рішення суду, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 205100296 від 23.03.2020 року.

Як зазначає заявник, нею подано апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду, яку на сьогодні судом апеляційної інстанції не розглянуто.

Право власності ОСОБА_1 на земельну ділянку зареєстровано 01.09.2017 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 22197737, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №96498965 від 06.09.2017 року на підставі державного акту про право приватної власності на землю ІУ-ХР № 068075 від 27.08.2002 року.

Отримавши 23.03.2020 року інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно заявнику стало відомо про реєстрацію права власності на її земельну ділянку за іншою особою ОСОБА_2 .

Вказана реєстраційна дія проведена державним реєстратором Печенізької РДА Гаспаряном Г.А. лише 12.03.2020 року, підставою виникнення права власності вказано ухвалу Валківського районного суду Харківської області від 15.05.2008 року у справі № 2-221/2008, тобто ОСОБА_2 зареєстрував право власності лише через 12 років після винесення судом вказаної ухвали.

Повідомила, що в провадженні Валківського районного суду Харківської області також перебуває справа №615/498/20 за її позовом до ОСОБА_2 , третя особа державний реєстратор Печенізької РДА Харківської області Гаспарян Г.А. про визнання права власності та скасування рішення про державну реєстрацію.

Під час розгляду вказаної цивільної справи у суді, з інформації Державного земельного кадастру від 27.11.2020 щодо земельної ділянки з кадастровим номером :03:000:0307 заявнику стало відомо про зміну власника земельної ділянки, яким наразі є ОСОБА_3 . Дата реєстрації права власності 10.11.2020 року.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 27.11.2020 року №234430838 вбачається, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:000:0307 належить на праві власності ОСОБА_3 , підстава для державної реєстрації: договір міни №1528 від 10.11.2020 року, видавник приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Пірієва О.С.

З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №234453391 від 27.11.2020 року вбачається, що на підставі вищевказаного договору міни за ОСОБА_2 зареєстровано право власності на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0025, площею 5,4265 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Олександрівської сільської ради Валківського району Харківської області.

На думку заявника, ОСОБА_2 обмінявся спірною земельною ділянкою зі своїм братом ОСОБА_3 в період, коли тривали судові провадження щодо оспорювання права власності ОСОБА_2 на відчужену ним земельну ділянку, та на яку не було накладено арешт.

Вказала, що попередній позов вона змушена залишити без розгляду, оскільки виникла очевидна необхідність визнання недійсним договору міни, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в той же час одночасна зміна предмету та підстав позову є процесуально неможливою, через що ОСОБА_1 звертається до суду з новим позовом.

В рамках справи №615/498/20 ухвалою Валківського районного суду Харківської області від 30.11.2020 року накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:000:0307, :03:000:0025.

Як вбачається з інформаційних довідок від 15.12.2020 року №№236976049,237098872 Міжрайонним ВДВС по Валківському та Коломацькому районах Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) обтяжено вказані земельні ділянки.

Проте, у зв`язку з залишенням позову у справі №615/498/20 без розгляду, заходи забезпечення, вжиті в рамках тієї справи підлягають скасуванню, у відповідності до ч.10 ст.158 ЦПК України заходи забезпечення зберігатимуть свою силу до набрання ухвалою суду законної сили, що також зумовлює необхідність забезпечення даного позову, який ОСОБА_1 зобов`язується подати до суду протягом 10 днів, на виконання ч.4 ст.152 ЦПК України.

Повідомила, що наразі її земельна ділянка, права власності на яку її незаконно позбавили, перебуває у власності вже другої за рахунком особи, тому вважає, що такі дії ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили навмисно, з метою ускладнення їй процесу повернення своєї земельної ділянки. В зв`язку з чим, існують об`єктивні побоювання щодо подальшого відчуження земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 за для ускладнення виконання рішення суду та штучного утворення ланцюга переходу права власності до «добросовісного набувача».

Вважає необхідним накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0307 та заборонити вчиняти будь-які дії направленні на відчуження, зміну цільового призначення земельної ділянки, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками.

Оскільки, вчинення будь-яких дій, направлених на відчуження спірної земельної ділянки зробить неможливим виконання рішення суду у даній справі у випадку задоволення позовної заяви.

На думку заявника, із вказаних обставин чітко вбачається свідоме порушення закону з боку ОСОБА_2 , який розуміє, що спірна земельна ділянка має бути повернута її єдиному законному власнику ОСОБА_1 , та вдається до протиправних маніпуляцій з відчуження зазначеної земельної ділянки та уникнення відповідальності. А тому необхідно накласти арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :03:000:0025 та заборони вчиняти будь-які дії направленні на відчуження, зміну цільового призначення земельної ділянки, здійснювати її перетворення, поділ, об`єднання з іншими земельними ділянками, з метою запобігання ОСОБА_2 у відчуженні і вказаної земельної ділянки.

Вважає, що зазначені види забезпечення позову не перешкоджають ОСОБА_2 та ОСОБА_3 користуватися та володіти належним їм на праві власності земельними ділянками, через що жодних збитків в разі застосування заходів забезпечення їм завдано не буде, що свідчить про відсутність підстав для зустрічного забезпечення.

Перевіривши заяву, суддя вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з приписами ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається, як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, відповідно до роз`яснень у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову».

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Відповідно до ч.3 статті150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Судом не встановлено дотримання заявником принципу співмірності вжиття заходів забезпечення позову саме до його пред`явлення, а не під час вирішення цивільно-правового спору про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору міни, визнання права власності, з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів без одночасного пред`явлення позовних вимог.

На переконання судді, відсутні підстави стверджувати, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту земельних ділянок, може істотно ускладнити чи унеможливити виконання гіпотетичного рішення суду про скасування рішення про державну реєстрацію, визнання недійсним договору міни, визнання права власності, адже заявник не вказує про одночасне застосування наслідків недійсності правочину.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, враховуючи принципи здійснення цивільного судочинства, співмірність заходів забезпечення позову із майбутніми позовними вимогами, суд доходить висновку про необґрунтованість поданої заяви, а відтак заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.153, 259-261 ЦПК України, суддя

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до його пред`явлення відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Валківський районний суд Харківської області протягом 15 днів з дня отримання її копії.

Суддя А.П. Токмакова