ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/109/20 Справа № 174/335/16-ц Суддя у 1-й інстанції - Данилюк Т. М. Суддя у 2-й інстанції - Лаченкова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого - Лаченкової О.В.

суддів - Городничої В.С., Петешенкової М.Ю.

при секретарі - Кравченко Р.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року

по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, пов`язаних із знищенням майна внаслідок пожежі, -

ВСТАНОВИЛА:

В червні 2016 року до Вільногірського міського суду Дніпропетровської області надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, пов`язаних із знищенням майна внаслідок пожежі.

Рішенням Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , третя особа - ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, пов`язаних із знищенням майна внаслідок пожежі - задоволено частково.

Стягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який народився с. Попівці Кременецького району Тернопільської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в м. Вільногірськ Дніпропетровської області; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 - 79 857 (сімдесят дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят сім) гривень 51 копійка в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з знищенням під час пожежі належного їй майна.

Стягнуто ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який народився с. Попівці Кременецького району Тернопільської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в м. Вільногірськ Дніпропетровської області; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 2000 (дві тисячі) гривень, в рахунок відшкодування моральної шкоди, заподіяної пошкодженням майна внаслідок пожежі.

Стягнуто з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН - НОМЕР_1 , який народився с. Попівці Кременецького району Тернопільської області, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; проживає за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка народилась в м. Вільногірськ Дніпропетровської області; зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_3 судові витрати пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати за проведення пожежно-технічної експертизи в сумі 5284,80 грн.; витрати за проведення товарознавчої експертизи в розмірі 4456,80 грн.; витрати по сплаті судового збору в розмірі 1579 грн. 13 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12.12.2018 року у цивільній справі №174/335/16-ц, п/с №2/174/7/2018 і закрити провадження у справі (п.4 ч.1.ст.307 ЦПК України) у зв`язку з тим, що : суд не в повному обсязі з`ясував обставини, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд порахував встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи.

У відзиві ОСОБА_2 на апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року просить апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року без змін.

Вислухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з`явилися в судове засідання, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_2 на праві приватної власності належить розбірний металевий торгівельний лоток, розміром 2,5 метри на 4,5 метри, розташований на території госпрозрахункового ринку «Рассвет» в АДРЕСА_4 . Зазначений лоток використовувався нею для здійснення підприємницької діяльності, а саме для торгівлі непродовольчими товарами. Сусідній лоток ОСОБА_4 , використовує для здійснення підприємницької діяльності - торгівлі товарами.

15 квітня 2016 року, відповідачі здійснювали в лотку, який використовує ОСОБА_4 , для здійснення торгівлі, технічні роботи підвищеної небезпеки, а саме газозварювальні роботи, які здійснював відповідач ОСОБА_1 . Близько 16.00 години, в наслідок недотримання ОСОБА_1 , правил пожежної безпеки при проведенні робіт з використанням відкритого полум`я високої температури, в лотку позивача сталася пожежа, яку було ліквідовано о 16 год. 50 хв. караулом ДРПЧ Вільногірського МВ ГУ ДСНС України в Дніпропетровській області.

Факт пожежі та знищення майна зафіксовано комісією та викладено в акті про пожежу від 15.04.2016 року, відповідно до якого пожежею знищено електролічильник, дерев`яна підлога, полиці, обладнання, товар на реалізацію на загальну суму 60 000 гривень, пожежею пошкоджено металевий кіоск. Установлені прямі збитки від пожежі 70 000 грн. Побічні збитки установлені в сумі 132 520 грн. Причиною пожежі визнано порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт господарського кіоску № 29 (т.1,а.с.6)

Актом огляду торгового лотка від 07.05.2016 року складеного в місті Вільногірську, при проведенні огляду металевої архітектурної форми - торгівельного лотка № НОМЕР_2 для торгівлі непродовольчими товарами, розміром 4,5 м. (довжина) на 2,5 м. (ширина), розташованого на території госпрозрахункового ринку «Рассвет» по АДРЕСА_4 . В результаті огляду комісією встановлено, що торгівельний лоток № НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_2 , в результаті пожежі, яка виникла 15 квітня 2016 року, для подальшого використання за призначенням не придатний. В середині згоріли: дерев`яна підлога, дерев`яні полиці та прилавки, торгівельне обладнання, електролічильник, світильник, електропроводка, розетки, вимикачі. При пожежі деформувались листи металу, металевий кутник, а також зруйновано шиферне покриття торгівельного лотка (т.1,а.с.9).

Відповідно до договору оренди торгівельної площі від 01.01.2016 року № 28 складеного в м. Вільногірську, Орендодавець - дочірнє підприємство Дніпропетровського облпотребсоюзу госпрозрахунковий ринок «Рассвет» в особі директора ОСОБА_5 передає Орендатору ОСОБА_2 в оренду торгівельну площу розміром 11,5 кв.м., що знаходиться на території ринку, для здійснення торгівельної діяльності (т.1,а.с.10,11).

Право власності ОСОБА_2 , на торговельний лоток підтверджується договором купівлі-продажу від 04.04.2009 року, відповідно до якого ФОП ОСОБА_2 , придбала металеву малу архітектурну форму (МАФ) торговельний лоток для торгівлі непродовольчими товарами, розміром 4,5 м. (довжина) на 2,5 м.(ширина) розташованого на території госпрозрахункового ринку «Рассвет» по АДРЕСА_5 , загальна сума договору складає 15 000 грн. (т.1,а.с. 12,13).

ОСОБА_2 зареєстрована, як фізична особа-підприємець 26.09.2007 року, відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця (т.1,а.с.14)

Відповідно до витягу з єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців основним видом економічної діяльності ФОП ОСОБА_2 є роздрібна торгівля з лотків і на ринках текстильними виробами, одягом та взуттям (т.1,а.с.15)

Як вбачається з посвідчення № НОМЕР_3 виданого Департаментом соціально-гуманітарної політики Вільногірської міської ради Дніпропетровської області мати ОСОБА_2 та батько ОСОБА_6 мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей (т.1,а.с.16)

Вартість знищеного пожежею товару, придбаного для продажу складає 72 000 грн., що підтверджується копіями видаткових накладних (т.1,а.с.46,47) та копіями товарних чеків (т.1,а.с.49-56) та книгою обліку товарів, оригінал якої був досліджений в суді першої інстанції.

Розмір плати за оренду торгівельної площі ОСОБА_2 , становить 382,72 грн. на місяць, що підтверджується копіями чеків (т.1,а.с.48)

Як вбачається з договору № 28 від 01.01.2017 року, між ДП Дніпропетровської облспоживспілки госпрозрахунковий ринок «Світанок» м. Вільногірська, в особі директора ОСОБА_5 та фізичною-особою підприємцем ОСОБА_4 , укладено договір оренди торгівельної площі на території, що знаходиться на території орендодавця (т.2 а.с.77).

Висновком пожежно-технічної експертизи від 19.01.2017 року (т.1, а.с.115-128) встановлено, що причиною пожежі, яка сталася 15.04.2016 року, близько 16.00 години в нежитловому приміщенні, яке належить ОСОБА_2 , на праві приватної власності розбірному металевому торгівельному лотку, розміром 2,5 м. на 4.4 метри, розташованого на території госпрозрахункового ринку «Світанок» в АДРЕСА_4 , стало порушення правил пожежної безпеки під час проведення відповідачем ОСОБА_1 , електрозварювальних робіт в аналогічній архітектурній формі, яка належить відповідачці ОСОБА_4 , та безпосередньо примикає (має спільну стіну) до належного їй майна по зазначеній вище адресі.

Згідно проведених досліджень встановлено, що «осередок» пожежі (первинне загорання) відбулося в верхній частині перестінку між кіосками № НОМЕР_2 та № НОМЕР_4 зі сторони кіоску № НОМЕР_2 внаслідок високотемпературного прогріву металевої стіни та її оплавлення при виконанні електрозварювальних робіт господарчого кіоску № НОМЕР_4 .

Встановлено, що пожежа в кіоску № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_5 розпочалась внаслідок грубих порушень правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт господарчого кіоску № 29: п.1, п.2 «Загальні положення»; п.1 Зварювальні та інші вогневі роботи «Правил пожежної безпеки в Україні» затверджені Наказом Міністерства юстиції України 05 березня 2015 року за № 252/26697.

Допущені порушення вимог пожежної безпеки при виконанні електрозварювальних робіт в кіоску № НОМЕР_4 з технічної точки зору знаходяться в прямому причинному зв`язку з виникненням пожежі в кіоску № НОМЕР_2 та наслідками завданої матеріальної шкоди в кіоску № НОМЕР_2 .

«Первинне» виникненні пожежі пов`язане з тим, що при виконанні зварювальних робіт в кіоску № НОМЕР_4 (температура електричної дуги досягає до 7000 градусів Цельсія). Метал на суміжній стінці, який має високу теплопровідність (50…90 Вт/м. град) при товщині стіни 3-4 мм. швидко прогрівається з оплавленням металу. Температура по суміжній стінці кіоску № НОМЕР_2 досягла вище 1500 градусів Цельсія, що зумовило вигоряння одежі та інших трикотажних виробів (які є горючими матеріалами та здатні в подальшому самостійно горіти та розповсюджувати горіння) та визначило поширення пожежі по всьому кіоску № НОМЕР_2 з вигорянням всього майна, яке знаходилось в кіоску.

В результаті пожежі було деформовано металеві конструкції кіоску № НОМЕР_2 , які вимагають матеріальних затрат на їх відновлення. Пожежа в кіоску АДРЕСА_6 розпочалась внаслідок порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт в кіоску № 29.

В свою чергу, висновком проведеної судової товарознавчої експертизи від 06.11.2017 року, визначено розмір майнової шкоди завданої позивачу ОСОБА_2 , як власнику майна, яке знаходилось у зазначеному лотку та було знищено внаслідок пожежі, 15 квітня 2016 року, що становить 72 269, 01 грн.(т.1,а.с.172-179).

Відповідно до ч 1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.4 ст.319 ЦК України власність зобов`язує.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Згідно ч.1,2 ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної чи юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини (ст.1167 ЦК України).

Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини.

Згідно ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Як роз`яснено у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди від 27 березня 1992 року № 6 (з наступними змінами і доповненнями), особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими.

Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно із п. 2 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства України з питань надзвичайних ситуацій від 19.10.2004 р. № 126, забезпечення пожежної безпеки в житлових будинках (квартирах) приватного житлового фонду та інших приватних, окремо розташованих господарських спорудах і гаражах, на територіях, а також у дачних будинках, на садових ділянках покладається на їх власників чи наймачів, якщо інше не обумовлено договором найму.

Відповідно до п.1.1 Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України № 1417 від 30.12.2014 року , під час підготовки до проведення вогневих робіт, керівник підприємства чи структурного підрозділу, де проводяться вогневі роботи на тимчасових місцях (крім будівельних майданчиків та приватних домоволодінь), зобов`язаний оформити наряд-допуску на виконання тимчасового вогневих робіт, форма якого наведена у додатку до цих Правил. За наявності на підприємстві відомчої пожежної охорони або державної пожежної охорони, яка обслуговує підприємство на договірних засадах, наряди-допуски на виконання тимчасових вогневих робіт повинні бути погоджені з ними напередодні виконання робіт з установленням відповідного контролю.

Проведення вогневих робіт на постійних та тимчасових місцях дозволяється лише після вжиття заходів, які виключають можливість виникнення пожежі: очищення робочого місця від горючих матеріалів, захисту горючих конструкцій, забезпечення первинними засобами пожежогасіння (вогнегасником, ящиком з піском та лопатою). Вид (тип) та кількість первинних засобів пожежогасіння, якими повинно бути забезпечене місце робіт, визначаються з урахуванням вимог щодо оснащення об`єктів первинними засобами пожежогасіння (глава 3 розділу V цих Правил) і вказуються в наряді-допуску на виконання тимчасових вогневих робіт.

Забороняється допускати до зварювальних та інших вогневих робіт осіб, які не мають кваліфікаційних посвідчень та не пройшли у встановленому порядку навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму та щорічної перевірки знань з одержанням спеціального посвідчення.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року за № 4 зазначено, що у випадках заподіяння шкоди потерпілому слід подати лише докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є особою, що завдала шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; і якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини особи, яка винна в завданні шкоди.

Під час вирішення спорів про відшкодування шкоди за ст.ст.1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками.

Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

З огляду на наведене, та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

За змістом ст.614 ЦК України особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання.

Згідно ч. 1 ч. 2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 1 ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Згідно п. 8 розділу IV «Облік та аналіз пожеж» Інструкції з організації роботи підрозділів пожежної безпеки Національної поліції України затвердженої Міністерством Внутрішніх Справ України 22.11.2016 № 1227, вбачається, що документом, який засвідчує факт виникнення пожежі, є акт про пожежу. Акт про пожежу складається комісією на місці виникнення події в термін 24 години з моменту ліквідації пожежі.

Отже факт виникнення пожежі зафіксовано актом про пожежу від 15.04.2016 року, яким установлені прямі та побічні збитки від пожежі, причини виникнення пожежі - порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт господарського кіоску № 29.

Що підтверджується також висновком судової пожежно-технічної експертизи № 5497-16 від 19.01.2017 року, відповідно до якого причиною виникнення пожежі є порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт в кіоску № 29 відповідачем ОСОБА_1 , який між іншим і не заперечував факту відсутності у нього кваліфікаційних посвідчень та того, що він не проходив у встановленому порядку навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму та щорічної перевірки знань з одержанням спеціального посвідчення.

Позивачем надано достатньо доказів на обґрунтування факту спричинення йому саме відповідачем ОСОБА_1 , майнової та моральної шкоди, внаслідок пожежі, що сталася внаслідок порушення правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт, виду та обсягу виявлених в торговельному лотку пошкоджень та розміру майнової шкоди.

В свою чергу відповідач ОСОБА_1 , протилежного суду не довів, а також не вказав інших осіб, з вини яких спричинена пожежа, не обґрунтував причини, що об`єктивно унеможливлювали б завдання шкоди саме з його вини, а його доводи про те що висновок експерта не можна брати до уваги, з огляду на те, що експерт не виїжджав на місце пожежі, суд оцінює критично, так як відповідно до п.1.4 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції № 53/5 від 08.10.1998 року, під час проведення експертиз (експертних досліджень) з метою виконання певного експертного завдання експертами застосовуються відповідні методи дослідження, методики проведення судових експертиз, а також нормативно-правові акти та нормативні документи (міжнародні, національні та галузеві стандарти, технічні умови, правила, норми, положення, інструкції, рекомендації, переліки, настановчі документи Держспоживстандарту України), а також чинні республіканські стандарти колишньої УРСР та державні класифікатори, галузеві стандарти та технічні умови колишнього СРСР, науково-технічна, довідкова література, програмні продукти тощо. Визначення способу проведення експертизи (вибір певних методик, (методів дослідження)) належить до компетенції експерта.

Таким чином, не виникає сумнівів щодо правильності та обґрунтованості висновків судово-товарознавчої експертизи щодо визначеного розміру шкоди та судової пожежно-технічної експертизи, щодо причин виникнення пожежі, оскільки експертизи проведені належними експертами, з дослідженням матеріалів цивільної справи та додаткових матеріалів, останніх було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу неправдивого висновку, а доказів на спростування доводів та вимог позивачів відповідачем не надано.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про доведеність вини саме відповідача ОСОБА_1 , у заподіянні шкоди позивачу, оскільки ним не спростовано тієї обставини, що саме його дії призвели до пожежі, внаслідок якої було знищене належне позивачу майно та вважає, що є всі передбачені законом підстави для його відповідальності перед позивачем ОСОБА_2 та стягнення з нього в рахунок відшкодування майнової шкоди, пов`язаної з знищенням під час пожежі належного їй майна - 79 857 грн., що складає вартість знищеного майна 72259,01грн. та вартість торговельного обладнання 7598,50 грн.

В свою чергу, щодо позовної вимоги позивача, щодо стягнення з відповідачів вартості торгівельного кіоску, то суд першої інстанції правильно дійшов до висновку, що вона не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду, оскільки відповідно до наявного в справі акта про пожежу складеного уповноваженими особами, металевий кіоск пожежею лише пошкоджений, а не знищений, інших доказів, які підтверджували саме факт знищення матеріали справи не містять, а тому правових підстав для стягнення вартості кіоску не має.

Не знайшла свого об`єктивного підтвердження і позовна вимога щодо стягнення орендної плати за землю у місяці, протягом яких вона не мала можливості здійснювати свою підприємницьку діяльність та отримувати прибуток від цієї діяльності в розмірі 1148 грн., так як відсутні докази того, що така діяльність в зазначені місяці травень, червень, липень 2016 року позивачем дійсно не здійснювалась.

Стосовно визначення розміру компенсації для відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції керувався правовими позиціями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року, із змінами внесеними постановою № 5 від 25.05.2001 року, «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості, а також майнового стану цивільного відповідача.

У п. 5 зазначеної постанови роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Керуючись правовим підґрунтям, яке проаналізоване вище, беручи до уваги той факт, що позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилась в негативних емоціях та стресі, які він переніс під час пожежі, внаслідок пошкодження належного йому майна; додатковому емоційному навантаженні та необхідності витрачати додатковий час з метою відновлення порушених прав та відшкодування завданих збитків; неможливості користуватись належним йому майном через його значні пошкодження, понесенні незапланованих матеріальних витрат, що завдавало йому незручності у повсякденному житті, необхідність вишукування додаткового часу і додаткових зусиль для організації свого життя, відповідач не вчинив дій щодо відшкодування спричиненої шкоди та не сприяв зменшенню негативних наслідків пожежі, з урахуванням вимог розумності та справедливості на підставі ст.237-1 КзпП суд першої інстанції дійшов до правильного висновку, що вимоги про відшкодування моральної шкоди підлягають часткового задоволення у розмірі 2000 грн., яка є достатньою і справедливою компенсацією завданої моральної шкоди.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції прийшов до правильного та обґрунтованого висновку, щодо стягнення з відповідача на користь позивача майнової та моральної шкоди, пов`язаних із знищенням майна внаслідок пожежі.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що шкода завдана не з вини відповідача, колегія суддів, вважає безпідставними, оскільки причина пожежі, що сталася встановлена за результатами проведеної пожежно-технічної експертизи, результати якої відповідачем не спростовані й висновок експертизи не містить інші відомості про причини пожежі.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку під час дослідження матеріалів справи стосовно того, що пожежа в кіоску № НОМЕР_2 за адресою АДРЕСА_5 а розпочалась внаслідок грубих порушень ОСОБА_7 правил пожежної безпеки при проведенні електрозварювальних робіт господарчого кіоску № НОМЕР_4 .

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, колегія суддів уважає, що доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не спростували висновки суду першої інстанції.

Приведені в апеляційній скарзі доводи про те, що суд не дав оцінки наданих ним доказам не можуть бути прийняті до уваги, оскільки вони зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці, та особистого тлумачення апелянтом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), №4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Порушень норм матеріального та процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування чи зміни рішення не встановлено, а тому апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Відповідно до ст.141 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишаючи рішення суду без змін не змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 12 грудня 2018 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя О.В.Лаченкова

Судді В.С.Городнича

М.Ю.Петешенкова