Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Катющенко В.П. розглянувши за правилами спрощеного провадження, без повідомлення сторін, цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва», звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом, в якому просить суд: визнати ОСОБА_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: кімнатою АДРЕСА_1 .

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що на підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 03.08.2017 року № 934 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитків приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» будинок АДРЕСА_2 (гуртожиток) був прийнятий безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації згідно з додатком 1. На підставі розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.09.2017 року № 488 «Про прийняття на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» гуртожитку на АДРЕСА_2 » вищезазначений будинок з 01.10.2017 року був прийнятий на баланс Комунального підприємства, що підтверджується Актом приймання-передачі. Предметом спору є кімната АДРЕСА_1 ( гуртожиток ), житловою площею 19,60 кв.м., загальною - 29,40 кв.м., яка належить до комунальної власності територіальної громади міста Києва. На підставі розпорядження ЗАТ «Житлокомунсервіс» № 37 від 04.07.2005 року ОСОБА_1 було надано ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 ). При проведенні періодичного огляду житлового фонду було встановлено, що відповідач ОСОБА_1 лише зареєстрований в спірній кімнаті гуртожитку, не користується жилим приміщенням, не проживає в ньому більше 6-ти місяців, що підтверджується актами ЖЕД-404 від 23.03.2018 року, 16.11.2018 року, а також актами, складеними за участю сусідів по гуртожитку від 01.02.2019 року, 30.08.2019 року, має заборгованість за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що підтверджується довідкою Центру комунального сервісу Дніпровського району від 30.08.2019 року. Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно ОСОБА_1 є власником однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_4 . Вищезазначене було підставою для зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку, як забезпеченого житловою площею, що підтверджується витягом з розпорядження Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.08.2018 року № 466

19 вересня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва відкрито провадження у цій справі та постановлено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін, учасникам справи роз`яснено процесуальні строки подачі заяв по суті справи.

Копію вказаної ухвали з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідачем не було отримано, а конверт разом з даними документами повернувся до суду із відміткою поштового відділення «за закінченням встановленого терміну зберігання», при цьому відповідач повідомлявся судом про відкриття провадження у справі за зареєстрованим місцем проживання останнього. Позивач ухвалу про відкриття провадження у справі отримав 11 листопада 2019 року. Третя особа ОСОБА_2 копію ухвали про відкриття провадженні та копію позовної заяви із додатками отримав.

Будь-яких заяв по суті справи, пояснень чи інших клопотань від учасників справи до суду не надійшло.

Таким чином, суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 127 Житлового кодексу Української РСР для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання можуть використовуватись гуртожитки. Для тимчасового проживання осіб, які відбували покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк і потребують поліпшення житлових умов або жила площа яких тимчасово заселена чи яким повернути колишнє жиле приміщення немає можливості, а також осіб, які потребують медичної допомоги у зв`язку із захворюванням на туберкульоз, використовуються спеціальні гуртожитки. Під гуртожитки надаються спеціально споруджені або переобладнані для цієї мети жилі будинки.

Жилі будинки реєструються як гуртожитки у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 128 Житлового кодексу Української РСР порядок надання жилої площі в гуртожитках визначається цим Кодексом та іншими актами законодавства України.

Жила площа в гуртожитку надається одиноким громадянам і сім`ям, які мають право проживати у гуртожитках, за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток.

Як убачається з матеріалів справи, розпорядженням ЗАТ «Житлокомунсервіс» № 37 від 04.07.2005 ОСОБА_1 було надано ліжко-місце в кімнаті АДРЕСА_1 .

На підставі розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) від 03.08.2017 № 934 «Про безоплатне прийняття до комунальної власності територіальної громади міста Києва гуртожитків приватного акціонерного товариства «Компанія Київінвестбуд» будинок АДРЕСА_2 (гуртожиток) був прийнятий безоплатно до комунальної власності територіальної громади міста Києва та переданий до сфери управління Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації.

Згідно із розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 11.09.2017 № 488 «Про прийняття на баланс КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» гуртожитку на АДРЕСА_2 » вищезазначений будинок з 01.10.2017 був прийнятий на баланс Комунального підприємства, що підтверджується Актом приймання-передачі.

Відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання особи № 42418334 від 27.08.2019 за відомостями Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець Федеративної Республіки Німеччина, Бранденбург, м. Потсдам, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , гуртожиток.

Заборгованість ОСОБА_1 по оплаті житлово-комунальних послуг за період з 01.09.2018 по 01.09.2019 за адресою: АДРЕСА_1 , складає 494,73 грн, що підтверджується довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку № НОМЕР_1 ( НОМЕР_2 ).

Із актів, затверджених начальником ЖЕД-404 Найдьоновою Г.А., від 23.03.2018, 16.11.2018 убачається, що комісією у складі службових осіб ЖЕД-404 проводилися обстеження кімнати АДРЕСА_1 (гуртожиток) на предмет побутових умов проживання мешканців в даній кімнаті та встановлено, що вказана кімната розділена на 2 особових рахунки, на момент обстеження о 7.20 в кімнаті знаходився і в ній проживає ОСОБА_2 , 1963 року народження. ОСОБА_1 в кімнаті не було. Зі слів мешканця кімнати ОСОБА_2 , ОСОБА_1 не проживає в даній кімнаті.

01.02.2019 та 30.08.2019 складено акти, затверджені начальником ЖЕД-404 ОСОБА_3 , про те, що мешканці гуртожитку по АДРЕСА_2 ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підтвердили той факт, що ОСОБА_1 вони не знають в обличчя, а в кімнаті № 46-а проживає лише ОСОБА_2 .

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 128735899 від 23.06.2018 ОСОБА_1 є власником однокімнатної ізольованої квартири АДРЕСА_4 .

У зв`язку із зазначеною обставиною розпорядженням Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації від 10.08.2018 № 466 ОСОБА_1 було знято з квартирного обліку, як забезпеченого житловою площею.

Статтею 71 Житлового кодексу Української РСР встановлено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом.

Відповідно до статті 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом, на підставі належних, допустимих та достовірних доказів встановлено, що відповідач у строк понад шість місяців не проживає у спірному житловому приміщенні, при цьому йому на праві приватної власності належить однокімнатна ізольована квартира АДРЕСА_4 .

У постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2 Пленум Верховного Суду України підкреслив, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 Житлового кодексу України), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

В ході розгляду даної справи відповідачем не надано доказів того, що існували поважні причини його відсутності в житловому приміщенні у строк протягом більше шести місяців. Не містять матеріали справи також і будь-яких доказів того, що позивач або третя особа перешкоджали відповідачу у користуванні житловим приміщенням, або ж доказів наявності підстав для збереження житлового приміщення за наймачем протягом більш тривалого періоду, передбачених пунктами 1-7 частини 3 статті 71 Житлового кодексу Української РСР.

Відповідно до частини 1 та 3 статті 12 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною 2 статті 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

За нормою ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Судом встановлено, що відповідач з березня 2018 року у кімнаті АДРЕСА_1 (гуртожиток) не проживає, тому підстави збереження цього жилого приміщення за ОСОБА_1 відсутні.

Аналізуючи вищевикладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, у зв`язку з відсутністю відповідача у кімнаті АДРЕСА_1 (гуртожиток) понад шість місяців без поважних причин.

У порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України із відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921,00 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 71, 72, 127, 128 Житлового кодексу Української РСР, ст.ст. 2, 10, 76, 77-81, 89, 209, 210, 223, 247, 265, 274, 279, 354 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» (, ІПН 30, 02002, м. Київ, вул. Челябінська, буд. 9-г) до ОСОБА_1 (паспорт НОМЕР_3 , виданий 08.08.1998 Олександрійським МВУМВС України в Кіровоградській області, 02160, АДРЕСА_1, третя особа: ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, - задовольнити.

Визнати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме кімнатою АДРЕСА_1 ).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: