Справа № 450/4231/19 Провадження № 2-др/450/16/20
05 листопада 2020 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:
головуючого-судді Мусієвського В.Є.
при секретарі Нестерак Д.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення у цивільній справі за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів,
В провадженні Пустомитівського районного суду Львівської області знаходилася цивільна справа за позовом Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.
26 жовтня 2020 року у справі ухвалено рішення, який у задоволенні позовних вимог відмовлено.
03 листопада 2020 року представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою, у якій просив стягнути з позивача на користь відповідача судові витрати на правничу допомогу у розмірі 5300 грн.
Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.
Враховуючи наведене, суд не вбачає необхідності у здійсненні виклику сторін або інших учасників справи в судове засідання для розгляду заяви представника позивача про ухвалення додаткового рішення.
Дослідивши заяву та додані до неї документа, оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку.
Відповідно до ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених ст.430 цього Кодексу.
Додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 270 ЦПК України; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні.
Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви.
Рішенням Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 жовтня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Львівського міського центру зайнятості до ОСОБА_1 про стягнення коштів.

Як зазначено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 826/810716 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17, від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16.

Згідно з ч. 3 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Договором № 57-20 про надання правової допомоги від 08 вересня 2020 року, укладеним між адвокатом Хлопецьким О.О. та Слиш Л.Т., встановлено, що гонорар складається з суми вартості послуг, наданих адвокатом, тарифи яких узгоджені сторонами на підставі прайс-листа.

29 вересня 2020 року представником відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 подано заяву відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Актом виконаних робіт (наданих послуг) від 26 жовтня 2020 року стверджується, що вартість наданих адвокатом Хлопецьким О.О. Слиш Л.Т. юридичних послуг становить 5300 грн., які включають в себе 500 грн. за надання усної консультації, аналіз правовідносин, 800 грн. за вивчення судової практики, 1000 грн. за підготовку адвокатського запиту до ПФ України, 1000 грн. за підготовку адвокатського запиту до Центру зайнятості, 500 грн. за підготовку клопотань (додаткових пояснень) від 09 серпня 2020 року, 500 грн. за підготовку клопотань (додаткових пояснень) від 26 жовтня 2020 року, 1000 грн. за участь у судовому засіданні 26 жовтня 2020 року.

З довідки про проведення готівкової оплати від 26 жовтня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 сплатив адвокату Хлопецькому О.О. 5300 грн. за наданні юридичні послуги.

Суд приходить до висновку, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним із складністю справи та виконаними адвокатом роботами (наданими послугами). Такі витрати належним чином документально підтверджені

Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України встановлено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для винесення додаткового рішення та стягнення із позивача на користь ОСОБА_1 судових витрат на правничу допомогу у розмірі 5300 грн.

Керуючись ст. ст. 141, 270 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Заяву представника відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення задовольнити.

Стягнути з Львівського міського центру зайнятості на користь ОСОБА_1 судові витрати на правничу допомогу у сумі 5300 грн.

На додаткове рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з часу складання повного судового рішення до Львівського апеляційного суду або через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи, якому повне додаткове рішення суду не було вручено в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження додаткового рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: Львівський міський центр зайнятості, місцезнаходження 79060, м. Львів, вул. Кн. Ольги, буд. 122, .

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_1 .

Суддя Мусієвський В.Є.