КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/2665/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

при секретарі Коліснику В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року (суддя Яровенко Н.О.) за заявою Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу,

встановила:

ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року задоволено заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви та накладено арешт на земельну ділянку, кадастровий номер :66:509:0015, площею 0,0605 га, для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, та будинок АДРЕСА_1 , та на квартиру АДРЕСА_2 , які належать на праві власності ОСОБА_2 .

Заявник зазначав, що має намір звернутися до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів за договором позики від 18 березня 2016 року у розмірі 200 000 доларів США, а з сайту OLX йому стало відомо, що вона має намір відчужити спірне майно, що в свою чергу може утруднити чи унеможливити виконання майбутнього рішення суду.

У жовтні 2019р. ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія» звернулося до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову, посилаючись на те, що ОСОБА_1 у визначений законом строк позовну заяву у даній справі не подано.

Також зазначало, що ухвала суду від 15 липня 2019 року порушує права ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія», оскільки відповідно до п.3.1. договору іпотеки від 28 липня 2016р., укладеного з ОСОБА_2 , земельна ділянка та садовий будинок передані в іпотеку товариству в рахунок забезпечення зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання фінансового кредиту № 1/ФК від 26 липня 2016р.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року у задоволенні заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія» просить скасувати ухвалу суду та ухвалити нове рішення про скасування заходів забезпечення позову.

Скаржник посилається на порушення судом норм процесуального права, оскільки згідно даних Єдиного державного реєстру судових рішень та офіційного веб-сайту Судової влади України ОСОБА_1 позовна заява у даній справі не подана, а подання ним позову у справі № 755/11945/19 не свідчить про виконання вимог ч. 4 ст. 152 ЦПК України.

Крім того, скаржник зазначає, що ОСОБА_2 є боржником товариства, що підтверджується наявністю справ за позовами товариства про стягнення з неї заборгованості, та відомостями, що містяться в Єдиному реєстрі боржників, тому заходи забезпечення позову порушують права товариства на здійснення примусового стягнення заборгованості за рахунок спірного майна. Також сторонами, у порушення статей 43, 44 ЦПК України, вчиняються дії, спрямовані на перешкоджання виконання рішення суду, що також підтверджується численними позовними заявами та заявами про забезпечення позову.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи не подано.

ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія» та ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду апеляційної скарги (с.с.138-139), у судове засідання не з`явилися, клопотання про його перенесення не подали, тому відповідно до ст. 372 ЦПК України колегія суддів провела судовий розгляд у їх відсутність.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника ОСОБА_1 - адвоката Ненада О.А, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви про скасування заходів забезпечення позову до подання позовної заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявником у визначений ч. 4 ст. 152 ЦПК України строк була подана позовна заява, тому підстав для скасування вжитих заходів забезпечення позову не має.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 4 ст. 152 ЦПК України у разі подання заяви про забезпечення позову до подання позовної заяви заявник повинен пред`явити позов протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Частиною 13 статті 158 ЦПК України передбачено, що заходи забезпечення позову, вжиті судом до подання позовної заяви, скасовуються судом у разі неподання заявником відповідної позовної заяви згідно з вимогами частини третьої статті 152 цього Кодексу.

З матеріалів справи вбачається, що 25 липня 2019 року ОСОБА_1 до Дніпровського районного суду м. Києва в рамках справи №755/11277/19 подана позовна заява про стягнення грошових коштів з ОСОБА_2 , за якою відкрито провадження 19 серпня 2019 року, тому суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про відсутність підстав для застосування ч. 13 ст. 158 ЦПК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що ОСОБА_1 позовна заява подана не у даній справі, а у справі № 755/11945/19, а відтак не дотриманні положення ч. 4 ст. 152 ЦПК України, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки присвоєння позовній заяві іншого єдиного унікального номера, ніж заяві про забезпечення позову, було передбачено п. 2.14 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді АР Крим та Вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка діяла до 1 січня 2020 року, відповідно до якого кожній судовій справі надається єдиний унікальний номер, який формується АСДС автоматично в суді першої інстанції та залишається незмінним незалежно від проходження справи в інстанціях.

Разом з цим, суд першої інстанції не звернув увагу на посилання заявника, що нерухоме майно, на яке накладено арешт у забезпечення позову ОСОБА_1 , є предметом іпотеки і передано у забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 перед ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія», яке є іпотекодержателем земельної ділянки та будинку.

Вказаним доводам заявника оцінка судом першої інстанції не надана.

З наданої заявником Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 3 вересня 2019р., вбачається, що земельна ділянка, кадастровий номер :66:509:0015, площею 0,0605 га, для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, та будинок АДРЕСА_1 , є предметом договору іпотеки, укладеного 28 липня 2016 року між ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія» та ОСОБА_2 , і приватним нотаріусом КМНО Копійкою В.В. проведено державну реєстрацію обтяжень на вказане майно (с.с.47-54).

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом, та відповідно частиною першою статті 33 Закону України «Про іпотеку», за якою у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що іпотека як правовий інститут виконує забезпечувальну функцію виконання боржником основного зобов`язання, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-іпотекодержателю право на задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна за наявності в боржника заборгованості перед кредитором.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України «Про іпотеку»).

За змістом частини шостої статті 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної

реєстрації іпотеки.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Частиною 1 статті 7 Закону України «Про іпотеку» визначено, що за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Отже, іпотекодержатель має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

ОСОБА_1 не є іпотекодержателем земельної ділянки та будинку, а відтак, у разі задоволення його позовних вимог, не буде мати переважне право на звернення стягнення на іпотечне майно.

Крім того, накладення судом арешту на нерухоме майно, яке є іпотекою, порушує права іпотекодержателя за задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предметів іпотеки.

На вказані обставини та норми матеріального права не звернув увагу суд першої інстанції та прийшов до помилкового висновку про відсутність підстав для скасування заходів забезпечення позову в частині накладення арешту на земельну ділянку та будинок.

Разом з цим, квартира АДРЕСА_2 не є предметом іпотеки, а ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія» не є її іпотекодержателем, тому підстав для скасування накладеного на квартиру арешту у забезпечення позову ОСОБА_1 не встановлено.

Доводи апеляційної скарги, що ОСОБА_2 є боржником товариства за кредитним договором і товариством здійснюються заходи для повернення кредитних коштів, у зв`язку із чим приватним виконавцем накладено арешт на все майно боржника, у тому числі і на квартиру, не можуть бути підставою для скасування арешту, накладеного на квартиру у забезпечення позову ОСОБА_1 , так як ПТ «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» ТОВ «Фінансова допомога» і Компанія» не надано доказів неможливості задовольнити свої вимоги за рахунок звернення стягнення на предмети іпотеки, які забезпечували виконання кредитних зобов`язань ОСОБА_2 .

Твердження у апеляційній скарзі, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зловживають своїми процесуальними права, звертаючись до суду з численними позовами, предметами яких є іпотечне майно, належними доказами не підтверджені, а відповідно до чинного законодавства кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при постановлені ухвали про відмову в скасуванні заходів забезпечення позову не були враховані обставини справи, надані докази у підтвердження заяви про скасування забезпечення позову, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання,

тому ухвала підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про часткове задоволення заяви.

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 14 листопада 2019 року скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким заяву Повного товариства «Універсальний ломбард «Грошович`ОК» Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова допомога» і Компанія» задовольнити частково.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 15 липня 2019 року, про накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :66:509:0015, площею 0,0605 га, для індивідуального садівництва, ведення особистого підсобного господарства, садівництва, городництва, сінокосіння і випасання худоби, та будинок АДРЕСА_1 .

В іншій частині заяву залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк