Провадження №2/155/298/20
Справа №155/1658/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого-судді Адамчук Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Ревуцької М.В.,

представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом Державної екологічної інспекції у Волинській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з позовом до відповідача в якому просить відшкодувати шкоду, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища.

Мотивує свій позов тим, що 23 січня 2017 року в Горохівський ВП ГУНП у Волинській області надійшло депутатське звернення по факту скоєння невідомими особами на березі річки Гнила Липа з північного сходу та зі сходу села Борочиче Горохівського району земельних робіт по риттю, розчищенню та розширенню нових копанок.

В ході розгляду звернення працівниками Горохівського ВП ГУНП у Волинській області встановлено, що житель, який орендує земельну ділянку під сінокіс без будь-яких дозволів здійснили очищення саджалок.

Згідно з актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства державної екологічної інспекції у Волинській області від 06 червня 2017 року на території Цегівської сільської ради Горохівського району в присутності сільського голови ОСОБА_3 В ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку за зверненням депутата ОСОБА_5 від 29 травня 2017 року №4 щодо проведення земельних робіт на території села Борочиче Горохівського району Волинської області. Встановлено, що ОСОБА_2 , на землях водного фонду, що на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області, за межами населеного пункту села Борочиче Горохівського району Волинської області на березі басейну річки Гнила Липа здійснив самовільне зайняття та зняття ґрунтового покриву (родючого ґрунту) без спеціального дозволу на ділянці площею 0,28 га.

14 червня 2017 року відносно ОСОБА_6 було складено протокол про адміністративне правопорушення №000227 щодо самовільного зайняття земельної ділянки та зняття ґрунтового покриву за результатами розгляду якого останнього було притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень.

Даний штраф ОСОБА_6 сплатив 22 серпня 2017 року і тим самим визнав свою провину у вчиненому правопорушенні.

В свою чергу, Державною екологічною інспекцією у Волинській області було здійснено розрахунки розміру завданої шкоди внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища та 11 вересня 2017 року надіслано на адресу ОСОБА_6 претензію щодо сплати завданих збитків в розмірі 8712,19 гривень.

Однак, ОСОБА_6 добровільно завдану ним шкоду не сплатив, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 8712,19 гривень завданої шкоди внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища, а також 1762,00 гривні сплаченого судового збору.

Представник позивача, Чернець С.М., в судовому засіданні позов підтримав повністю з підстав, наведених в уточненій позовній заяві та наполягав на його задоволенні.

Відповідач, ОСОБА_2 в судовому засіданні, а також у поданому відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнав, вказавши, що за результатами перевірки встановлено, що громадянин ОСОБА_2 на землях водного фонду на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області, на березі річки гнила Липа здійснив самовільне зайняття та зняття ґрунтового покриву без спеціального дозволу на ділянці площею 0,28 гектари. Однак, 14 червня 2017 року Державною екологічною інспекцією у Волинській області було складено протокол про адміністративне правопорушення за №000227 вже на ОСОБА_6 щодо самовільного зайняття земельної ділянки та зняття ґрунтового покриву якого і було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення законодавства про охорону навколишнього середовища і на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1700 гривень. Також відповідач вказує, що даний штраф було сплачено в ході примусового виконання рішення в межах виконавчого провадження для уникнення сплати додаткових грошових коштів і жодним чином не свідчить про визнання ним своєї вини у вчиненні правопорушення. Вважає позов неправомірним та необґрунтованим, а тому просить відмовити в його задоволенні.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного висновку.

Державна екологічна інспекція у Волинській області є територіальним органом Державної екологічної інспекції України, який діє у складі Державної екологічної інспекції України та забезпечує реалізацію державної політики із здійсненням державного нагляду (контролю) у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення і охорони природних ресурсів відповідно на території області відповідно до Положення про Державну екологічну інспекцію у Волинській області №136 від 12 грудня 2011 року.

Згідно з ст.20-2 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» до компетенції Державної екологічної інспекції належить організація і здійснення у межах компетенції державного нагляду (контролю) за додержанням центральними органами виконавчої влади та їх територіальними органами, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування в частині здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади, підприємствами, установами та організаціями незалежно від форми власності та господарювання, громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, а також юридичними особами - нерезидентами вимог законодавства.

Державна екологічна інспекція у Волинській області, відповідно до вищевказаного Положення в межах своїх повноважень забезпечує реалізацію державної політики у сфері охорони навколишнього природного середовища, раціонального використання, відтворення та охорони природних ресурсів.

Відповідно до висновку за матеріалами розгляду звернення громадян від 01 лютого 2017 року, затвердженого начальником Горохівського ВП ГУНП у Волинській області, 23 січня 2017 року в Горохівський ВП ГУНП у Волинській області надійшло депутатське звернення по факту скоєння невідомими особами на березі річки Гнила Липа з північного сходу та зі сходу села Борочиче Горохівського району земельних робіт по риттю, розчищенню та розширенню нових копанок. В ході розгляду звернення працівниками Горохівського ВП ГУНП у Волинській області встановлено, що жителі, села Борочиче, зокрема, і ОСОБА_6 на березі басейну річки Гнила Липа з північного сходу та зі сходу села Борочиче Горохівського району орендують земельні ділянки під сінокоси. На даних земельних ділянках також розташовані копанки, які були викопані приблизно 25-30 років тому невстановленими особами.

Згідно з актом перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства державної екологічної інспекції у Волинській області від 06 червня 2017 року, на території Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області в присутності сільського голови ОСОБА_3 В ОСОБА_4 проведено позапланову перевірку за зверненням депутата ОСОБА_5 від 29 травня 2017 року №4 щодо проведення земельних робіт на території села Борочиче Горохівського району Волинської області. За результатами перевірки новообраному сільському голові було видано припис №000136 про надання інформації відповідно до запиту депутата районної ради ОСОБА_5 з терміном виконання до 16 червня 2017 року.

Відповідно до відповіді Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області, ставки (копанки), які розташовані за межами населеного пункту село Борочиче Горохівського району Волинської області на березі басейну річки Гнила Липа, перебувають у користуванні громадян ОСОБА_7 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Дані громадяни правовстановлюючих документів на копанки не мають. На розчищення та розширення копанок виконком Цегівської сільської ради дозволу не надавав.

14 червня 2017 року державним екологічним інспектором було складено протокол про адміністративне правопорушення за №000227 на громадянина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відповідно до якого останній облаштував штучну водойму розміром 130х22 м на землях водного фонду Цегівської сільської ради Горохівського району Волинської області за межами населеного пункту на наданих йому у користування землях. Відсутній дозвіл на зняття та перенесення ґрунтового покриву земельної ділянки. Вказаними діями ОСОБА_6 порушив ч.1 ст.53-1, ст.ст.53-3, 188-5 КУпАП.

За результатами розгляду вищевказаного протоколу, постановою державного екологічного інспектора №000789 від 23 червня 2017 року ОСОБА_6 було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.53-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На виконання даної постанови ОСОБА_6 22 серпня 2017 року сплатив подвійний розмір штрафу в розмірі 1700 (одна тисяча сімсот) гривень в користь держави, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 28 серпня 2017 року серії ВП №54477524.

Державною екологічною інспекцією у Волинській області було здійснено розрахунки розміру шкоди внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок використання земельних ділянок не за цільовим призначенням та зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) у відповідності до методики, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 року №963 відповідно до якою розмір заподіяної ОСОБА_6 шкоди становить 8712,19 гривень.

11 вересня 2017 року за вихідним №2/2081 Державною екологічною інспекцією у Волинській області було надіслано на адресу ОСОБА_2 претензію, якою останньому запропоновано сплатити нанесені державі збитки на суму 8712,19 (вісім тисяч сімсот дванадцять) гривень 19 копійок. Однак, ОСОБА_6 вимоги претензії не виконав, завдані збитки не відшкодував.

Відповідно до ст.ст.68, 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі.

Згідно ст.35 Закону України «Про охорону земель» власники і землекористувачі, в тому числі орендарі, земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов`язані: дотримуватися вимог земельного та природоохоронного законодавства України; проводити на земельних ділянках господарську діяльність способами, які не завдають шкідливого впливу на стан земель та родючість ґрунтів; підвищувати родючість ґрунтів та зберігати інші корисні властивості землі на основі застосування екологобезпечних технологій обробітку і техніки, здійснення інших заходів, які зменшують негативний вплив на ґрунти, запобігають безповоротній втраті гумусу, поживних елементів тощо; дотримуватися стандартів, нормативів при здійсненні протиерозійних, агротехнічних, агрохімічних, меліоративних та інших заходів, пов`язаних з охороною земель, збереженням і підвищенням родючості ґрунтів; надавати відповідним органам виконавчої влади та органам місцевого самоврядування відомості про застосування пестицидів та агрохімікатів; сприяти систематичному проведенню вишукувальних, обстежувальних, розвідувальних робіт за станом земель, динамікою родючості ґрунтів; своєчасно інформувати відповідні органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування щодо стану, деградації та забруднення земельних ділянок; забезпечувати додержання встановленого законодавством України режиму використання земель, що підлягають особливій охороні; забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням та дотримуватися встановлених обмежень (обтяжень) на земельну ділянку; забезпечувати захист земель від ерозії, виснаження, забруднення, засмічення, засолення, осолонцювання, підкислення, перезволоження, підтоплення, заростання бур`янами, чагарниками і дрібноліссям; уживати заходів щодо запобігання негативному і екологонебезпечному впливу на земельні ділянки та ліквідації наслідків цього впливу.

Згідно з ст.56 Закону України «Про охорону земель» юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» самовільне зайняття земельної ділянки - будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу у власність або надання у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки, за винятком дій, які відповідно до закону є правомірними.

Згідно з ч.2 ст.152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Згідно з ст.153 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені ст.1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Шкода, завдана правомірними діями, відшкодовується у випадках, встановлених цим Кодексом та іншим законом.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що шкода, заподіяна навколишньому середовищу, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, за умови, що дії цієї особи були неправомірними, знаходяться в причинному зв`язку із заподіянням шкоди, та встановлено вину зазначеної особи у порушенні законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу.

Згідно з ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 6 цієї ж статті, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На підтвердження позовних вимог та факту заподіяння шкоди саме відповідачем ОСОБА_2 суду надано копію постанови державного екологічного інспектора Чернеця С.М. №000789 від 23 червня 2017 року, якою винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч.1 ст.53-1 КУпАП, було визнано ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

Оцінюючи зазначену копію постанови з урахуванням вимог статті 89 ЦПК України, суд зазначає, що вона не містить будь-яких фактичних даних, що саме відповідач ОСОБА_2 допустив порушення в сфері охорони природи та використання природних ресурсів.

Крім цього, протокол про адміністративне правопорушення №000227 від 14 червня 2020 року також було складено відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до положень ст.ст.12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, при цьому кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України закріплено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, а частиною 7 статті 81 ЦПК України визначено, що суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, встановлених законом.

З огляду на вищезазначене, та враховуючи, що належних та допустимих доказів вини відповідача ОСОБА_2 у заподіянні шкоди суду не надано, а самостійний збір доказів судом неможливий, суд вважає, що підстави для задоволення позову про стягнення шкоди відсутні, а тому в задоволенні позову відмовляє.

Судові витрати понесені позивачем на оплату судового збору у зв`язку з залишенням його позовних вимог без задоволення у повному обсязі належить віднести на його рахунок.

Керуючись ст.ст.4, 11, 12, 76, 81, 89, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову Державної екологічної інспекції у Волинській області до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

У відповідності до п.п.15.5) п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий (підпис) Адамчук Г.М.

Головуючий Адамчук Г.М.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Відповідальна особа

Засвідчено