Справа № 349/643/17
Провадження № 6/349/34/20
У Х В А Л А

іменем України

30 грудня 2020 року м. Рогатин

Рогатинський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого судді Лошак О.О.

з участю секретаря судового засідання Гошко В.В.

державного виконавця Кривеня І. С,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника,

в с т а н о в и в:

Головний державний виконавець Рогатинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Кривень І.С. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТзОВ "Пуків Агро", ОСОБА_1 , місце проживання якого зареєстровано за адресою: с. Пуків Рогатинського району Івано-Франківської області.

В обґрунтування подання зазначив, що 02 липня 2020 року відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №2/349/385/17, виданого 24 червня 2020 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство "Пуків Агро"» на користь ОСОБА_2 12 084 грн. належних до виплат в день звільнення, 10 924 грн. інфляційних витрат, 12 000 грн. середньої заробітної плати за весь час затримки розрахунку при звільненні та виконавчого листа №2/349/385/17, виданого 24 червня 2020 року Рогатинським районним судом Івано-Франківської області про стягнення з ТзОВ «Сільськогосподарське підприємство "Пуків Агро"» в дохід держави судового збору в сумі 1909, 22 грн. Керівник боржника добровільно судового рішення не виконує, ухиляється від виконання покладених на нього рішенням обов`язків, зокрема не подав державному виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, не з`являється на виклики державного виконавця.

Заслухавши пояснення державного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження, судом встановлено наступні обставини справи.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», а саме:

1) утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення;

2) допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій;

3) за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України;

4) повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини;

5) своєчасно з`являтися на вимогу виконавця;

6) надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Доказів умисного невиконання боржником своїх обов`язків державний виконавець не надав.

Крім того, згідно пояснення керівника боржника ТзОВ "Пуків Агро" Гладуна Р.Й. від 31 серпня 2020 року, наданого начальнику Рогатинського районного відділу ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) ТзОВ СП "Пуків-Агро" з 2018 року припинило свою основну виробничу діяльність- вирощування зернових культур. Із залишків обігових коштів, які зберігалися на рахунках ТзОВ "Пуків Агро" виконавчою службою було виплачено заборгованість іншому стягувачу ОСОБА_3 . Рішення загальних зборів про відновлення роботи підприємства не прийнято.

Сам лише факт невиконання зобов`язань без ухилення від їх виконання, за наявності об`єктивних умов такого невиконання відсутності майна, коштів боржника на які може бути звернено стягнення, не може бути підставою для обмеження виїзду керівника боржника-юридичної особи за межі України.

Суду не надано доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, що боржник за час виконання виконавчого документа виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з`являвся на виклики державного виконавця та умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього зобов`язань.

У справі «Гочев проти Болгарії» (рішення від 26 листопада 2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості.

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський Суд у пункті 49 рішення від 13 листопада 2003 року за справою "Напияло проти Хорватії" (Napijalo v. Croatia), скарга N 66485/01, §§ 78 - 82 зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів. Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського Суду за справою "Луордо проти Італії " (Luordo v. Italy), скарга N 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення Європейського Суду за справою "Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини" (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга N 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення Європейського Суду за справою "Рінер проти Болгарії", § 121).

Статтею 441 ЦПК України визначено, що, тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, судом може бути застосовано лише щодо фізичної особи.

На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні подання.

Керуючись ст. 441 ЦПК України суд,

у х в а л и в:

У задоволенні подання головного державного виконавця Рогатинського РВ ДВС Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства стиції (м.Івано-Франківськ) Кривеня І. С. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України керівника боржника ТзОВ "Пуків Агро" ОСОБА_1 - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду через Рогатинський районний суд Івано-Франківської області протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя О.О.Лошак