Справа № 635/4515/19
Провадження № 2-п/635/2/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року селище Покотилівка Харківського району

Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя О.М. Пілюгіна

за участі секретаря Зуєнко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу,

представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 , який діє на підставі нотаріально посвідченої довіреності,

ВСТАНОВИВ:

заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року по цивільній справі № 635/4515/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу, вимоги позивача задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача суму в загальному розмірі 123042,06 гривень, з яких майнова шкода в розмірі 116112,50 гривень; моральна шкода в розмірі 5000,00 гривень та судові витрати в розмірі 1929,53 гривень.

ОСОБА_1 подав суду заяву та просить скасувати заочне рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року по цивільній справі № 635/4515/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування заявлених вимог посилався на те, що він не був повідомлений належним чином про день, час та місце розгляду справи, оскільки ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації жодних повісток чи іншої документації не отримував; з 01 травня 2019 року він не проживав за місцем реєстрації, а тимчасово мешкав за адресою: АДРЕСА_1 . За вказаних обставин останній не мав змоги дізнатися про наявність судового провадження та дат судових засідань, подати відзив та інші докази у справі, що в подальшому призвело до неявки відповідача в судове засідання та як наслідок ухвалення заочного рішення суду. Крім того, судом встановлено, що згідно письмової розписки від 15 липня 2016 року ОСОБА_1 зобов`язався виплатити ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 3250 доларів США, отриману від продажу квартири та зобов`язався повернути кошти 18 липня 2016 року. Однак, вказана розписка власноруч ОСОБА_1 не написана, але стала підставою для стягнення з відповідача грошових коштів за рішенням суду. За вказаних обставин, стягнення грошових коштів з посилання на розписку від 15 липня 2016 року є незаконним. Для доведення вищевказаного факту необхідно витребувати оригінал розписки від 15 липня 2016 року та провести за клопотанням відповідача відповідну експертизу. Також, у рішенні суду від 30 серпня 2019 року встановлено, що 01 квітня 2016 року між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Міжнародний правовий центр Альянс Груп», в особі директора, укладено договір про надання правових послуг щодо підготовки документів та подальшої реалізації належної позивачу 1/3 частини квартири з умовою сплати 50% вартості квартири в якості винагороди товариству, що надає юридичні послуги. Зокрема у заочному рішенні суду від 30 серпня 2019 року, вказано, як вбачається з довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Зубарєвим І.Ю. 01 квітня 2016 року, реєстр № 1197, ОСОБА_2 уповноважено третіх осіб, юристів ТОВ «Міжнародний правовий центр Альянс Груп» представляти його інтереси з правом отримання присудженого майна і грошей. Однак, у вказаній довіреності, копія якої наявна в матеріалах цивільної справи, відсутні будь-які твердження про те, що позивач уповноважив саме юристів ТОВ «Міжнародний правовий центр Альянс Груп» представляти його інтереси, що не відповідає реальним обставинам справи та протирічить їм. Щодо стягнення інфляційних витрат та відсотків у рішенні суду від 30 серпня 2019 року відсутні будь-які розрахунки щодо періоду, коефіцієнтів, відсотків за вказані періоди та не наведено детальний опис, який би свідчив про реальність і правдивість таких розрахунків. Також заочним рішенням Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року з ОСОБА_1 стягнуто моральну шкоду, однак доказів, які б підтверджували факт наявності душевних страждань у позивача до суду не надано. За викладених обставин заочне рішення суду від 30 серпня 2019 року підлягає перегляду.

Представник ОСОБА_1 ОСОБА_3 в судовому засіданні заяву про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити з підстав, викладених в заяві.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився про день час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України, у результаті розгляду заяви про перегляд заочного рішення суд може своєю ухвалою: 1) залишити заяву без задоволення; 2) скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання, та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Суд, заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали заяви та цивільної справи № 635/4515/19, приходить до висновку, що заява про перегляд заочного рішення суду від 30 серпня 2019 року задоволенню не підлягає виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідно до відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУДМС України в Харківській області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , тому відповідачу направлялися судові повістки про виклик в судові засідання за вказаною адресою, але кореспонденція поверталась до суду не врученою, при цьому відповідач підтвердив в заяві, що за зареєстрованим місцем проживання з 01 травня 2019 року не проживав, а представник відповідача у судовому засіданні підтвердив, що його довіритель не реєстрував у встановленому законом порядку, своє місце проживання за адресою орендованого ним житлового приміщення.

Судом також встановлено, що заявник не зазначив жодного доказу який би мав істотне значення для правильного вирішення справи, а посилання відповідача на те, що матеріали справи не містять оригіналу розписки від 15 липня 2016 року, за якою необхідно провести експертизу; що у рішенні суду відсутні розрахунки щодо періоду, коефіцієнтів, відсотків за вказані періоди та не наведено детальний опис, який би свідчив про реальність і правдивість таких розрахунків; що матеріали справи не містять доказів, які б підтверджували факт наявності душевних страждань у позивача, фактично є запереченнями на позов і не є підставою для скасування заочного рішення.

Враховуючи, що відповідачем не зазначені докази, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому відсутня визначена ч. 1 ст. 288 ЦПК України сукупність підстав для скасування заочного рішення таких як: поважність причин неявки відповідача у судове засідання і наявність доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи, тому за вказаних обставин відсутні підстави для скасування заочного рішення суду від 30 серпня 2019 року і суд залишає без задоволення заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення суду.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Харківського районного суду Харківської області від 30 серпня 2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу залишити без задоволення.

Заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України, при цьому строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення на ухвалу суду включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Повне судове рішення складено 17 лютого 2020 року.

Суддя О.М. Пілюгіна