Провадження № 2-з/638/486/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року суддя Дзержинського районного суду м. Харкова Шишкін О.В., розглянувши заяву Акціонерного товариства «ТРАСКОМБАНК» про забезпечення позову у цивільній справі за позовною заявою Акціонерного товариства «ТРАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості , -

встановив:

04.112020 року до Дзержинського районного суду м. Харкова позивачем подано позовну заяву до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 04.12.2020 року відкрито провадження по справі.

28.12.2020 року позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить накласти арешт на належне відповідачу майно.

В обґрунтування заяви зазначає, що до Дзержинського районного суду м. Харкова подано позов до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Зазначає, що між позивачем та відповідачем існує реальний спір, беручи до уваги обставини справи, співмірність виду забезпечення позову із заявленими позивачем вимогами. Вважає, що подальше відчуження відповідачем вказаного майна призведе до ускладнення захисту його прав, як позивача, водночас невжиття заходів забезпечення може зробити неможливим чи утрудненим виконання рішення суду в разі задоволення позову.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. (ч. 2 ст. 149 ЦПК України).

При цьому, виходячи з правової природи забезпечення позову, під останнім слід розуміти вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача та спрямованих проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, розтратити його, продати, знецінити або вчинити інші дії, що можуть призвести в майбутньому до певних складнощів при виконанні рішення суду.

Разом з тим, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, в тому числі, шляхом накладення арешту на майно.

З матеріалів позову вбачається, що між сторонами виник спір.

На підставі вищезазначеного, суд приходить до висновку, про те, що обраний захід забезпечення позову є співмірним із заявленими позивачем позовними вимогами.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Судом не встановлено обставин, що можуть свідчити про спричинення забезпеченням позову збитків відповідачу.

Проте, суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачам їхнього права, у відповідності до ч. 6 ст. 154 ЦПК України, звернутися до суду з відповідним клопотанням про застосування зустрічного забезпечення.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що між сторонами виник спір, який перебуває на розгляді в суді, захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на нерухоме майно безпосередньо пов`язаний з предметом позовних вимог, наявний причинно-наслідковий зв`язок з умовою, що невжиття таких заходів може зробити неможливим виконання рішення суду, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 149-150, 153, 260, 261 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Заяву Акціонерного товариства «ТРАСКОМБАНК» про забезпечення позову у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ТРАСКОМБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Накласти арешт на ј частки власності нерухомого майна квартири АДРЕСА_1 (загальна площа: 33,2 кв.м., житлова площа: 21,3 кв.м.), яка належить відповідачу на праві спільної сумісної власності.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали надіслати заявнику та заінтересованим особам, а особі, щодо якої вжито заходи забезпечення позову негайно після виконання ухвали.

Строк пред`явлення ухвали до виконання протягом трьох років.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.В. Шишкін