Номер провадження 2/754/5738/20 Справа №754/8865/20
19 жовтня 2020 року Деснянський районний суд міста Києва в складі:
головуючого судді: Сенюти В.О.
при секретарі: Каліта І.С.
позивача: ОСОБА_1
представника відповідача: ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до відповідача ОСОБА_3 із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання.
Подану позовну заяву мотивує тим, що з 13.07.2001 року по 18.03.2008 року сторони перебували у шлюбі. У період шлюбу ІНФОРМАЦІЯ_1 народилося двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2006 року ухвалено рішення про стягнення із ОСОБА_3 на користь позивача аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частина всіх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на кожного з дітей і до досягнення ними повноліття. З вересня 2018 року діти продовжили навчання: донька у Коледжі Київського національного університету технологій та дизайну, а син ОСОБА_5 - в Державному вищому навчальному закладі Київський електротехнічний коледж». Навчання обох дітей триває до 30.06.2022 року. Оскільки станом на 01.09.2020 року дітям виповниться 18 років, сплата аліментів на їх утримання відповідно до рішення суду припиняється, а тому враховуючи положення ст. 199 СК України позивач просить стягнути із відповідача на користь позивача аміантів на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 % прожиткового мінімуму щомісячно на кожну дитину до досягнення ними 23 років.
Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 20.07.2020 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
В судовому засіданні позивача та представник позивача подану позовну заяву підтримали, просили позов задовольнити з викладених підстав, проти ухвалення заочного рішення сторона позивача не заперечувала.
Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи повідомлявся належним чином, за зареєстрованим місцем проживання останнього та шляхом розміщення виклику на офіційному веб-сайті Судової влади України, відзив на позовну заяву не подав.
Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що сторона позивача не заперечувала щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, про що свідчить заява, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення.
Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов наступного висновку.
Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 13.07.2001 року, про що свідчить копія свідоцтва про одруження (а.с.5).
З копії свідоцтва про розірвання шлюбу вбачається, що шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 розірвано 18.03.2008 року (а.с.8).
У період шлюбу - 01 вересня 2002 року народилося двоє дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , батьками дітей є сторони по справі (а.с.6).
Відповідно до копії рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2006 року із відповідача ОСОБА_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно за кожну дитину, починаючи з 14.11.2006 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7).
З письмових матеріалів справи вбачається, що позивач зареєстрована та проживає разом двома дітьми, за адресою АДРЕСА_1 , про що свідчать довідки про реєстрацію місця проживання особи (а.с.14, 17, 24).
Позивач працює на посаді начальника відділу з питань персоналу у Громадській організації «Всеукраїнський рух «Сила права» та отримує заробітну плату (а.с. 21).
Відповідно до довідки від 21.11.2019 року ОСОБА_4 , є студентом 2 курсу групи ДГ-9-21 денного відділення за спеціальністю «Дизайн», спеціалізації «Графічний дизайн» Коледж Київського національного університету технологій та дизайну. Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 року. Навчається на договірній основі, стипендію не отримує (а.с.19).
ОСОБА_5 навчається на 2 курсі денної форми навчання Державного вищого навчального закладу «Київський електромеханічний коледж». Термін навчання з 01.09.2018 року по 30.06.2022 рік, про що свідчить довідка від 18 червня 2020 року № 82 (а.с.20).
Таким чином, позивач обґрунтовуючи свою позовну заяву, вказує, що утриманням дітей займається лише вона, батько дітей матеріальної допомог на навчання дітей не надає.
Надаючи правову кваліфікацію викладеним вище обставинам, суд виходить з наступного.
Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 p., яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 p. та набула чинності для України 27 вересня 1991 p., держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Вимогами ст. 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і обов`язків і не звільняє від обов`язків щодо дитини.
Відповідно до ст.198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку допомогу надавати.
Згідно ч.1 ст.198 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, визначених у ст.183 цього Кодексу.
Частиною першою та другою ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Відповідно ч.3 ст.199 ЦПК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.
Згідно ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник податків має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмірі аліментів у твердій грошовій сумі.
За змістом ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від обов`язку сплати аліментів, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на повнолітню дочку, сина, що викликані особливими обставинами.
Відповідно до роз`яснень викладених у Постанові Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3, від 15.05.2006 року обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.
Враховуючи те, що повнолітні діти сторін продовжують навчання, у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, проживають з матір`ю, знаходиться лише на утриманні останньої, натомість відповідач в добровільному порядку не приймає участі в утриманні дітей, суд вважає, що відповідач, як фізично здорова людина, спроможна сплачувати аліменти на повнолітніх дітей, які продовжують навчання.
Обов`язок утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним. Батьки мають всебічно сприяти розвитку дитини, яка хоча й досягла повноліття, однак продовжує навчання з метою здобуття спеціальності, що забезпечить їй можливість у подальшому працевлаштуватися та мати власний незалежний від батьків дохід. Забезпечення умов для такого розвитку та навчання пов`язане з належним наданням матеріальної допомоги, що має бути достатньою та не ставити повнолітнього у становище вибору між можливістю подальшої освіти і здобуття спеціальності та між необхідністю працевлаштування для власного матеріального забезпечення.
Суд зазначає, що ч.2 ст.199 СК України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
Враховуючи наведене, виходячи з рівності обов`язку батьків утримувати дітей, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, з урахуванням матеріального становища сторін, зокрема суд враховує, що відповідач є особою працездатного віку, потребу в матеріальній допомозі повнолітніх дітей, що продовжують навчання на денній формі, суд вважає за необхідним, позов задовольнити частково та стягнути з відповідача, на користь позивачки аліменти на утримання дітей до закінчення навчання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, щомісячно на весь період її навчання, але не більш як до досягнення дітьми двадцяти трьох років, що буде належним захистом прав повнолітніх та не ставить платника аліментів у скрутне для нього становище.
Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказів, що свідчили б про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу сину та дочці, які продовжують навчання, у спростування зазначеного відповідачем суду не надано.
Згідно зі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
Відповідно до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
Згідно дати реєстрації, позов поданий до суду 17.07.2020 року, але на момент подачі позову до суду, дітям не виконалось 18 років, а аліменти на утримання дітей стягувалися на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 12.12.2006 року. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з відповідача на утримання сина та дочки в зв`язку з навчанням з 01.09.2020 року (момент досягнення дітьми повноліття).
Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 182, 184, 198-200 Сімейного кодексу України, ст. ст. 12, 13, 81, 141, 259, 263, 264, 265, 274-279, 280-284, 430 ЦПК України, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання повнолітніх дітей, що продовжують навчання - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на період їх навчання, в розмірі 1/6 частки від всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів на кожного, щомісячно, починаючи з 01.09.2020 року і до досягнення дітьми 23 річного віку за умови продовження навчання.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку. Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Рішення може бути оскаржено протягом 30 днів з дня його проголошення/складання повного тексту шляхом подання безпосередньо до Київського апеляційного суду апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не подано. В разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили, якщо його не скасовано, після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови за наслідками апеляційного перегляду.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Деснянський районний суд міста Києва.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП: НОМЕР_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя: В.О.Сенюта