ПОСТАНОВА

Іменем України

29 жовтня 2020 року м. Кропивницький

справа № 385/232/20

провадження № 22-ц/4809/1276/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Дуковського О.Л., Письменного О.А.

секретар Гончар В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький без участі сторін. цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2020 року, суддя Панасюк І.В.,у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - Банк) звернувся у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву №б/н від 26.09.2013, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

В заяві про укладення кредитного договору від 26.09.2013 року відповідач підтвердив свою згоду на те, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», «Правилами користування платіжною карткою», які викладені на банківському сайті http.privatbank.ua, складає між ними договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

П.1.1.1.67, 1.1.5.1, 1.1.5.2 Договору передбачена можливість зміни Тарифів та інших невід`ємних частин Договору.

Позивач зазначив, що відповідач належним чином не виконує зобов`язання за кредитним договором, в результаті чого станом на 15.12.2019 року має заборгованість 16282,20 грн., яка складається з наступного: 10257,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 10257,12 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1794,36 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 2979,19 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії,

а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 751,53 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на свою користь із відповідача.

Заочним рішенням Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2020 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначено, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі і як наслідок ухвалив незаконне рішення.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 17.08.2020 по справі відкрито апеляційне провадження.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 08.09.2020 справу призначено до розгляду.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 29.10.2020 продовжено строк розгляду справи.

До суду відповідачем не надано відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 26.09.2013 року підписала анкету-заяву № б/н, згідно якої отримала кредит у розмірі 2000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 13).

У вказаній заяві-анкеті відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Відповідач не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, у зв`язку з чим станом на 15.12.2019 року має заборгованість 16282,20 грн. (а.с. 7-12), яка складається з наступного: 10257,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 10257,12 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1794,36 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 2979,19 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нарахована комісія, а також штрафи відповідно до Умов та правил надання банківських послуг:

500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 751,53 грн. - штраф (процентна складова).

Суд першої інстанції зазначив, що в анкеті-заяві позичальника від 26.09.2013 року процентна ставка не зазначена, не вказано і тип кредитної карти. Також не вказано, що відповідач отримала пам`ятку клієнта котра містить тарифи та основні умови обслуговування і кредитування, і ознайомилася з її змістом під розпис.

Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме з наданими позивачем до справи Умовами та правилами надання банківських послуг та Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» відповідач була ознайомлена і погодилася на їх умови, або ж, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили вказані умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та в зазначених в документах доданих банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для стягнення з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості за простроченим тілом кредиту, заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, пені та штрафів.

Укладений між сторонами кредитний договір від 26.09.2013 року у вигляді заяви, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним).

АТ КБ «Приватбанк» у позовній заяві зазначає про відсутність у відповідача заборгованості за тілом кредиту.

Відсутність заборгованості за тілом кредиту свідчить про погашення даної складової заборгованості за кредитним договором та виключає можливість її повторного стягнення з відповідача.

Враховуючи, що анкета-заява від 26.09.2013 року не містить відомостей про строки кредитування, позивачем не надано доказів, що банком направлялася вимога про повернення коштів та умови договору не містять терміну «прострочене тіло кредиту», суд вважає, що відсутні підстави вважати, що окрім тіла кредиту з відповідача може бути стягнуто прострочене тіло кредиту.

Так, в тексті позовної заяви та доданого до неї розрахунку зазначено, що заборгованість станом на 15.12.2019 року за поточним тілом кредиту становить 0,00 грн., заборгованість за нарахованими відсотками - 0,00 грн. (а.с. 12).

За таких обставин позивачем належним чином не обґрунтована заборгованість за простроченим тілом кредиту, при тому, що заборгованість за тілом кредиту дорівнює 0,00 гривень.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача не підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись у суд із позовом позивач надав на підтвердження позову, анкету-заяву №б/н від 26.09.2013.

Позивач зазначив відповідно до зазначеної анкети-заяви ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач посилається, що відповідач підписуючи заяву-анкету підтвердив свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Суд апеляційної інстанції перевірив зазначені доводи і дійшов висновку, що доводи позивача не підтверджуються належними та допустимими доказами.

З матеріалів справи вбачається, що анкета-заява на яку посилається позивач ( а.с.13) містить анкетні дані відповідача.

В зазначеній анкеті відсутні підтвердження, що відповідачем обрана будь яка картка визначена в даній заяві, зокрема картка «Універсальна Голд».

В анкеті відсутня інформація, що відповідач зазначив бажаний ліміт по платіжній картці в тому числі по картці «Універсальна Голд».

В анкеті - заяві відсутня інформація, що відповідач отримав пам`ятку клієнта, яка містить Тарифи і умови обслуговування і кредитування.

З матеріалів справи вбачається, що доводи позивача про отримання 2000.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок не підтвердженні належними та допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи такі докази відсутні.

Відсутні в матеріалах справи також докази на підтвердження, що відповідач отримав картку «Універсальна Голд» з зазначенням строку дії такої картки.

Встановлені обставини свідчать, що докази на підтвердження, що між сторонами укладено кредитний договір в матеріалах справи відсутні.

Суд першої інстанції не звернув увагу на зазначені обставини, а зазначив,що оскільки відповідачем фактично отримані та використанні кошти то відповідно позивач має право ставити питання про повернення зазначених коштів.

Суд першої інстанції зазначив, що оскільки в розрахунку заборгованості наданого позивачем відсутні дані про заборгованість по тілу кредиту то відповідно зазначені обставини свідчать про погашення даної складової заборгованості за кредитним договором та виключає можливість її повторного стягнення з відповідача.

Зазначені висновки суду першої інстанції не ґрунтуються на належних та допустимих доказах.

В розрахунках наданих позивачем на підтвердження позову зазначена заборгованість за тілом кредиту у розмірі -10257.12 грн. яка не погашена.

Встановлені обставини свідчать, що суд першої інстанції не встановив дійсні обставини по справі, що є порушенням норм процесуального права.

Відповідно до частини другої статті 1054, частини другої статті 1050 ЦК України, наслідками порушення Боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є правом заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

В позові зазначено, що оскільки відповідач не виконав умови договору то відповідно станом на 15.12.2019 утворилась заборгованість у розмірі 16282,20 грн., яка складається з наступного: 10257,12 грн. заборгованість за тілом кредиту, в тому числі: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту, 10257,12 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками, 1794,36 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625, 2979,19 грн. нарахована пеня, 0,00 грн. нараховано комісії, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. - штраф (фіксована частина), 751,53 грн. - штраф (процентна складова).

Відповідно статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Статтею526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

З матеріалів справи вбачається, що докази на підтвердження, що відповідач приєднався до запропонованого договору в цілому, відсутні.

Доводи викладені в апеляційній скарзі відносно задоволення позову в частині стягнення процентів за користування кредитом не знайшли свого підтвердження, оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази на підтвердження, що між сторонами укладений кредитний договір 26.09.2013 року.

Додані до апеляційної скарги виписки, довідки суд апеляційної інстанції не приймає до уваги, оскільки зазначені додатки подані з порушенням норм цивільно процесуального законодавства і не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Клопотань, заяв від позивача про приєднання до матеріалів апеляційного провадження зазначених доказів з посиланням на причини неподання зазначених доказів в суді першої інстанції до суду апеляційної інстанції не надходило

Встановлені обставини дають підстави зробити висновок,що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження позову.

Приймаючи до уваги встановленні обставини, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права при розгляді справи, що є підставою для скасування рішення суду першої інстанції відповідно до частини 1 п.1.2.3 статті 376 ЦПК України, з ухваленням нового судового рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити у зв`язку з відсутністю належних та допустимих доказів на підтвердження позову.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», задовольнити частково.

Рішення Гайворонського районного суду Кіровоградської області від 13.07.2020 року, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Судові витрати залишити по фактично понесеними.

Повний текст постанови складено 06.11.2020.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених ст..389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: