Придніпровський районний суд м.Черкаси
Провадження № 2/711/66/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 лютого 2020 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді Позарецької С.М.,

при секретарі Осадчій А.Ю.

за участю представника позивача

адвоката Руденко Ю.В.

відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2

представника відповідача

адвоката Гончар С.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна про визнання заповіту нікчемним, -

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк А.О. про визнання заповіту нікчемним. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 18.11.2013р. ОСОБА_4 було складено заповіт на випадок своєї смерті та все своє майно, що належало їй, вона заповідала своїй рідній племінниці ОСОБА_3 (позивач по справі).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла (актовий запис №1932), про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

05.10.2018р. ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Іващенко Г.М. із заявою про прийняття спадщини. В процесі оформлення даної заяви їй стало відомо, що померлою за життя 26.10.2017р. складено новий заповіт та з заявою про прийняття спадщини звернулися ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Позивач вважає, що даний заповіт складений з порушенням вимог чинного законодавства та є нікчемним. Той факт, що заповіт не був підписаний ОСОБА_4 , підтверджується записом нотаріуса в ньому. При цьому, конкретні причини, яка саме хвороба, через які вона, нібито, не змогла підписати зазначений документ невідомі і нотаріусом в посвідчувальному написі не зазначені. Заповіт складений на ім`я ОСОБА_3 , був підписаний заповідачем особисто. Позивач вважає, що фізичних вад, які б давали можливість ОСОБА_4 підписати заповіт не було, вона була письменною, здатною писати та до дня посвідчення заповіту підписувала документи.

Зазначено, що заповіт складений з порушеннями вимог закону щодо його посвідчення, є нікчемним, тобто таким, що не потребує додаткового визнання його недійсним.

Про намір скласти заповіт на інших осіб, вона не повідомила. Крім того, ОСОБА_5 , який був свідком посвідчення заповіту, є рідним сином відповідача ОСОБА_2 , тобто в силу ст. 1253 ЦК не міг бути свідком. ОСОБА_6 є цивільною дружиною ОСОБА_5 . Всі ці особи є членами однієї родини, зареєстровані за однією адресою та прямо зацікавлені у складанні заповіту на ОСОБА_2 (відповідача по справі).

Приватний нотаріус Сопільняк А.О., у порушення вимог ст. 1253 ЦК, не з`ясувала сімейних відносин свідків зі спадкоємцем за заповітом.

Позивач вважає, що заповіт ОСОБА_4 від 26.10.2017р. на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , складений приватним нотаріусом Сопільняк А.О. з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, а тому є нікчемним.

Таким чином, позивач просить суд, - визнати заповіт ОСОБА_4 , складений 26.10.2017р. на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , посвідчений приватним нотаріусом Сопільняк А.О. (реєстр №2792), нікчемним.

Ухвалою суду від 29.12.2018р. відкрито провадження по справі та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 19.02.2019р. закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.

Відповідачем по справі ОСОБА_2 подано відзив на позов, за яким просить відмовити у задоволенні позову. Зазначено, що погоджується з обставинами позову про те, що нотаріусом не зазначено конкретних причин, конкретну хворобу, через які ОСОБА_4 не могла підписати заповіт, а також з тим, що ОСОБА_5 , який був свідком при посвідченні заповіту, є його рідним сином. Згоден з тим, що це є порушенням норм матеріального права, що регламентують посвідчення заповіту. Між тим, не погоджується з тим, що фізичних вад, які б давали можливість ОСОБА_4 підписати заповіт, не було. ОСОБА_4 дійсно не могла підписати заповіт самостійно, що було зумовлено її станом здоров`я (хворіла на хворобу Паркінсона, у зв`язку з чим мала тремор у руках, що не дозволяло їй самостійно підписати заповіт). Проте, її волевиявлення на складання заповіту на користь відповідчів було дійсним, вільним, вона перебувала при здоровому глузді та добрій пам`яті, чітко усвідомлювала суть своїх дій, але фізично мала непереборні труднощі із підписанням заповіту. При цьому, неповідомлення заповідачкою позивача про намір скласти заповіт, не може свідчити про його недійсність. Зазначено, що ОСОБА_2 проживав з ОСОБА_4 разом з 2002 року.

Крім того, відповідач вказує, що позивачем при пред`явленні позову із вимогою про визнання заповіту нікчемним, невірно обрано спосіб захисту права позивача. Оскільки позов заявлено не з підстав, визначених у ст. 225 або ст. 231 ЦК України, то навіть в разі його задоволення, чинність заповіту, складеного на користь позивача, не буде відновлена. Відповідно, не відбудеться ефективного поновлення прав позивача, не будуть виконані завдання цивільного судочинства, визначені у ст. 2 ЦПК України.

Також, зазначено у відзиві, що безпосередньо відповідачі не порушували законних прав та інтересів позивача. Вони взагалі не були присутні при посвідченні заповіту. Фактично відповідачі залучені до участі у справі в такому статусі як вигодонабувачі від правочину (заповіт), що є предметом спору. Отже, у задоволенні позову, на думку відповідача, слід відмовити.

Відповідач ОСОБА_1 подала до суду відзив на позов, за яким зазначила, що повністю визнає позовні вимоги. Позивач ОСОБА_3 є рідною племінницею померлої ОСОБА_4 . Протягом усього життя між нею та покійною матір`ю, були гарні відносини. В зв`язку з тим, що у позивача велика родина, а вона (відповідач) одна та має у власності особисте житло, 18.11.2013р. ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_3 . При цьому, мати її просила не говорити її ( ОСОБА_4 ) співмешканцю ОСОБА_2 , оскільки боялася, що якщо він про це дізнається, то піде від неї. 26.10.2017р. було складено новий заповіт на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Вважає, що заповіт від 26.10.2017р. складений з порушеннями вимог чинного законодавства та є нікчемним. Їй не були відомі вимоги ст.1253 ЦК, а також те, що свідки, з яких один син ОСОБА_2 ОСОБА_5 , ОСОБА_6 цивільна дружина ОСОБА_5 , - не могли бути свідками, оскільки заінтересовані у складанні заповіту на користь ОСОБА_2 Якби їй були відомі вимоги ст. 1253 ЦК, вона б ніколи не погодилась на складання такого заповіту і на свою користь.

В судове засідання позивач ОСОБА_3 не з`явилась, будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Відповідь на відзиви не подано.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 адвокат Руденко Ю.В. повністю підтримала доводи позову та просила задовольнити позовні вимоги. Додала, що позивач має намір захистити свої матеріальні права, хоча після визнання заповіту нікчемним, до неї первісний заповіт не повернеться і за ним успадкувати майно вона не зможе. ОСОБА_3 є рідною племінницею ОСОБА_4 , а тому зможе успадкувати за законом. До суду не надані докази родинних відносин ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Відсутня письмова відмова нотаріуса в оформленні спадкових прав за ОСОБА_3 після смерті ОСОБА_4 як за законом, так і за заповітом, хоча ОСОБА_3 звернулася у шестимісячний строк до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Вважає, що відповідачі порушили права позивача, хоча не заперечує, що порушення вимог законодавства допустила приватний нотаріус Сопільняк А.О. Дії та рішення нотаріуса не оскаржені; позовні вимоги до нотаріуса не пред`являються. Просить стягнути з відповідачів на користь позивача судовий збір.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_1 позовні вимоги визнала у повному обсязі.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник адвокат Гончар С.М. заперечували проти задоволення позову з обставин, викладених у відзиві. Зазначили, що невірно позивачем обрано спосіб захисту. Позивач не довела, що вона не могла реалізувати в позасудовому порядку свої права. Заповіт, складений у 2013 році на користь ОСОБА_3 , не буде відновлений у разі визнання заповіту від 26.10.2017р. нікчемним, оскільки ОСОБА_3 відноситься до третьої черги спадкоємців за законом. Вважають, що має місце завуальований інтерес ОСОБА_1 щодо визнання нікчемним заповіту, що суперечить вимогам ЦК України. До нотаріуса позов не пред`явлений, хоча саме вона допустила порушення вимог законодавства при складанні та посвідченні заповіту. ОСОБА_2 проживав разом однією сім`єю із ОСОБА_4 з 2002 року. В 2013р. вона ще могла писати, хоча руки тримтіли. У 2016-2017р.р. ОСОБА_4 вже не могла писати, т.я. дуже тримтіли руки. Нотаріус не повідомила, що родичі не можуть бути свідками при посвідченні заповіту. ОСОБА_4 самостійно виявила бажання скласти заповіт на ОСОБА_2 та на свою дочку ОСОБА_1 . Нотаріус вдома за місцем проживання ОСОБА_4 склала заповіт. При цьому, у ОСОБА_4 тримтіли руки і вона не могла самостійно підписати заповіт. Чи являється ОСОБА_3 родичкою ОСОБА_4 , йому не відомо.

В судове засідання не з`явилась третя особа приватний нотаріус Сопільняк А.О., будучи належним чином повідомлена про час, дату та місце розгляду справи. Письмові пояснення по суті позову та відзиву не подані. Надано заяву про розгляд справи за її відсутності. При вирішенні справи покладається на розсуд суду.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 зазначила, що ОСОБА_2 її свекор, вона проживає разом з його сином ОСОБА_5 , але вони не перебувають у шлюбі. Приблизно у листопаді 2017р. вона була вдома у ОСОБА_4 . Приїхала нотаріус, були присутні ОСОБА_5 , сусід, ОСОБА_2 і, оскільки ОСОБА_4 не могла підписати заповіт (у неї тряслися руки), то нотаріус запропонувала їй розписатись, а тому замість неї розписалася у заповіті вона (свідок по справі). Нотаріус повідомила, що складається заповіт, але не з`ясувала, чи є вони родичами. ОСОБА_4 сама озвучила свою волю заповідати все своє майно ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_7 показав, що ОСОБА_2 його сусід, який жив разом з ОСОБА_4 однією сім`єю близько 15 16 років. Потім ОСОБА_4 захворіла, а згодом у 2017 році померла. У ОСОБА_4 тряслися руки, останні роки вона була лежача хвора. За життя ОСОБА_4 казала, що оформить заповіт на ОСОБА_2 та на свою дочку ОСОБА_1 .

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показав, що відповідач ОСОБА_2 є його рідним батьком, а ОСОБА_4 дружина батька, хоча вони не перебували у зареєстрованому шлюбі. Зазначив, що був свідком при посвідченні заповіту. Все відбувалось вдома у ОСОБА_4 . Крім того, були присутні його батько, цивільна дружина ОСОБА_6 , сусід, ОСОБА_8 . У ОСОБА_4 тряслися руки, вона хворіла на хворобу Паркінсона, не могла тримати в руках ручку, а тому нотаріус запропонувала підписати заповіт ОСОБА_6 , яка на це погодилась. Нотаріус повідомила, що буде вчинятись заповіт. ОСОБА_4 слухала і виявила бажання скласти заповіт на свою дочку та ОСОБА_2 . При цьому, ОСОБА_4 розуміла все, що відбувалось з приводу посвідчення заповіту.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_9 показала, що знає ОСОБА_4 з 1983-1984р.р. Десь з 1998р. ОСОБА_4 почала проживати разом з ОСОБА_2 . Вони завжди були разом. Потім вона захворіла на хворобу Паркінсона, і десь з 2015 року у неї почали трястися руки. Згодом їй стало гірше і з квартири вона не виходила. Останній раз вона бачила ОСОБА_4 за 6-7 місяців до її смерті.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення за таких підстав:

встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 померла в м. Черкаси 12.07.2018 ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис №1932), про що свідчить свідоцтво про смерть серія НОМЕР_1 .

За життя ОСОБА_4 склала заповіт на користь ОСОБА_3 , який 18.11.2013р. посвідчений приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Сопільняк А.О. (реєстр №8061).

Крім того, 26.10.2017р. приватним нотаріусом Черкаського нотаріального округу Сопільняк А.О. посвідчено заповіт, складений за життя ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (реєстр №2792). При цьому, у заповіті зазначено, що ОСОБА_4 письменна, але в зв`язку з похилим віком та хворобою заповіт їй прочитано вголос і за її проханням підписано гр. ОСОБА_6 в присутності свідків: ОСОБА_5 та ОСОБА_10 . Також зазначено, що у зв`язку з похилим віком та хворобою ОСОБА_4 заповіт складено у приміщенні приватного нотаріуса та посвідчено вдома за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до даних інформаційної довідки із Спадкового реєстру від 17.09.2018р. після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа №62795669 у приватного нотаріуса Іващенко Г.М.

Ахтирко Н.І. 05.10.2018р. звернулася до приватного нотаріуса Іващенко Г.М. із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . Крім того, повідомила, що є ще спадкоємці: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Крім того, під час розгляду справи встановлено, що крім ОСОБА_3 , із заявами про прийняття спадщини звернулися до нотаріуса Ковалець ОСОБА_11 .М. та ОСОБА_1 .

Під час розгляду справи судом досліджена виписка з амбулаторної картки 21/1743 щодо ОСОБА_4 , що надана КНП «Третій Черкаський міський центр первинної медико-санітарної допомоги» щодо стану її здоров`я, в т.ч. на час складання заповіту у 2017 році.

Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способи захисту для спірних правовідносин визначені Цивільним Кодексом України.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ч.ч.3, 4 ст. 77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ч.1 ст.2 ЦПК України).

Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини (ст. 1222ЦК).

Відповідно до ст. 1223 ЦК, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.ч.1, 2 ст. 1258ЦК). Як передбачено ч.1 та ч.3 ст. 1268 ЦК, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст. 1235 ЦК, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

За нормами статті 1236 ЦК, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Якщо заповідач розподілив між спадкоємцями у заповіті лише свої права, до спадкоємців, яких він призначив, переходить та частина його обов`язків, що є пропорційною до одержаних ними прав. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1247 ЦК, заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені особами, зазначеними у частині третій цієї статті, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із нормами статті 1248 ЦК України, нотаріус посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Нотаріус може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути вголос прочитаний заповідачем і підписаний ним. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках (стаття 1253 цього Кодексу).

Відповідно до статті 1253 ЦК України, на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, встановлених абзацом третім частини другої статті 1248 і статтею 1252 цього Кодексу, присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обов`язковою. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: 1) нотаріус або інша посадова, службова особа, яка посвідчує заповіт; 2) спадкоємці за заповітом; 3) члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; 4) особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. У текст заповіту заносяться відомості про особу свідків.

За нормами частин 1-4 статті 1254 ЦК України, заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. ОСОБА_12 має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Як передбачено ст. 56 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси або посадові особи, які чиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог законодавства України і особисто подані ними нотаріусу або посадовій особі, яка вчиняє нотаріальні дії, а також забезпечують державну реєстрацію заповітів у Спадковому реєстрі відповідно до порядку (491-2011-п), затвердженого Кабінетом Міністрів України. Посвідчення заповіту через представника, а також одного заповіту від імені кількох осіб не допускається. При посвідченні заповіту від заповідача не вимагається подання доказів, які підтверджують його право на майно, що заповідається.

Якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено (ч.3 ст. 45 цього Закону).

Відповідно до ч.1 ст. 1257 ЦК, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним (ч.ч.1-2 ст. 215 ЦК України).

Таким чином, при розгляді позовів про встановлення нікчемності правочину із зазначених підстав необхідно враховувати, що ці норми передбачають загальну підставу для нікчемності правочину і застосовуються лише в тому випадку, якщо в ЦК України немає спеціальної підстави (норми) для цього. Спеціальною нормою, яка регламентує підстави визнання заповіту недійсним або нікчемним є приписи статті 1257 ЦК України.

Крім того, пунктом 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що заповіт, складений із порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, згідно із частиною першою статті 1257 ЦК є нікчемним, тому на підставі статті 215 ЦК визнання такого заповіту недійсним судом не вимагається.

Відповідно до частини четвертої статті 1254 ЦК України, якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу. Таке положення стосується і нікчемності заповіту, оскільки з огляду на положення частини другої статті 215 ЦК України нікчемний правочин є різновидом недійсного правочину. На таке застосування норм матеріального права звернуто увагу у постанові Верховного Суду від 19.06.2019 у справі № 398/3558/16-ц.

Таким чином, за результатами розгляду справи, судом встановлено, що при оформленні та посвідченні заповіту 26.10.2017р. приватним нотарусом Сопільняк А.О. були допущені порушення вимог щодо його посвідчення, а саме, не зазначені конкретні причини, через які ОСОБА_4 не могла особисто підписати заповіт, а також серед свідків був рідний син відповідача ОСОБА_2 , відносно якого складався ОСОБА_4 заповіт. При цьому, позивачем не вказано в обгрунтування позову про те, що самостійно ОСОБА_4 не виявила бажання на складання заповіту щодо ОСОБА_1 та ОСОБА_2 . Крім того, такі обставини не були встановлені і судом. Крім того, суд вважає, що не є доведеними обставини щодо невідповідності вимогам закону заповіту щодо форми його складання.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_4 на час складання 26.10.2017р. заповіту хворіла, погано пересувалася, мала хворобу Паркінсона, в неї тримтіли руки, що підтверджується даними медичної довідки, і не могла особисто підписатися у заповіті, а тому і попросила ОСОБА_6 поставити замість неї підпис.

Вирішуючи спір виключно в межах заявлених позовних вимог, відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд вважає, що позивачем ОСОБА_3 жодними належними, допустимими та переконливими доказами не доведено той факт, що її права порушені відповідачами по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , незважаючи на визнання відповідачем ОСОБА_1 позовних вимог.

Таким чином, суд вважає, що за обраним позивачем ОСОБА_3 способом захисту її порушених прав про визнання заповіту від 26.10.2017р. нікчемним, позовні вимоги не підлягають до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 76-84, 141, 259, 268 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_3 (код НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_1 (код НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 ), ОСОБА_2 (код дані відсутні, АДРЕСА_4 ), третя особа: Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Сопільняк Алла Олександрівна (м. Черкаси, вул. Університетська, 33 оф.2) про визнання заповіту нікчемним, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення через суд першої інстанції до Черкаського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складений 13 лютого 2020 року.

Головуючий: С. М. Позарецька