ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7859/20 Справа № 202/7256/19 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 жовтня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Деркач Н.М., Макарова М.О.,

за участю секретаря Синенка Є.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_1 ,

на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про визначення місця проживання дітей та визначення порядку спілкування батька з дітьми та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи: Орган опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпрі ради, Орган опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради про визначення порядку спілкування батька з дітьми, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 у жовтні 2019 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визначити місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 разом з позивачем, а також встановити спосіб і порядок участі відповідача у вихованні та спілкування з дітьми, таким чином: два рази на місяць у неділю з 11:00 год. до 17:00 год., в присутності матері на нейтральній території; дні народження дітей та 31 грудня кожного року з 11:00 год. до 17:00 год. в присутності позивача на нейтральній території до досягнення дітьми повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що з 30 жовтня 2010 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільних дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач та відповідач проживають окремо, при цьому діти проживають з позивачем, однак сторони до теперішнього часу не дійшли згоди щодо місця проживання дітей та порядку спілкування з кожним із батьків.

У грудні 2019 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічними позовними вимогами до ОСОБА_2 та з урахуванням останніх уточнень просив суд встановити наступний порядок спілкування з його дітьми ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 : двічі на тиждень ОСОБА_2 має право забирати дітей після школи та садочку та без присутності матері проводити з ними спільно час з 13:00 до 18:00 години, після чого привозить дітей до оселі, де проживає з ними спільно мати; у вихідні (кожної неділі) з 11:00 до 17:00 ОСОБА_2 має право проводити час з дітьми без присутності матері, а двічі на місяць з вечора суботи (18:00) до 17:00 у неділю - залишати дітей на ночівлю у власній квартирі за адресою: АДРЕСА_1 ; кожен день народження дітей та у свята (в тому числі 01 січня, на Новий Рік) ОСОБА_2 має право проводити з дітьми час з 11:00 години до 17:00 години; ОСОБА_2 має право на спільний відпочинок з дітьми протягом одного тижня у серпні щороку з правом виїжджати за межі міста.

В обгрунтування зустрічних позовних вимог заявник також посилався на обставини, що з відповідачем проживають окремо, діти проживають разом з матір`ю, однак сторони до теперішнього часу не дійшли згоди щодо порядку спілкування з кожним із батьків.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задоволено частково. Визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 .

Встановлено порядок участі батька ОСОБА_2 у вихованні дітей - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , наступним чином: кожної середи та п`ятниці з 14:00 години до 18:00 години, а також в перший та третій тижні місяця з 18:00 години суботи до 17:00 години неділі, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дітей; кожен день народження дітей та ІНФОРМАЦІЯ_4 кожного року з 11:00 до 17:00 години в присутності матері ОСОБА_1 ; спільний відпочинок батька з дітьми у літній період, здійснювати за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 .

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 15 липня 2020 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 6 000 грн.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року відмовлено в задоволені вимоги ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 витрат понесених на професійну правничу допомогу.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, ставить питання про скасування оскаржуваного рішення в частині визначення порядка спілкування батька з дітьми та задоволення її позовних вимог в повному обсязі. Скарга мотивована тим, що судом першої інстанції не було враховано розпорядку дня дітей, а саме не враховано години відвідування дітьми школи та дошкільного закладу.

ОСОБА_2 надав суду відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечую проти доводів скарги, вважає їх необгрунтованими та такою, що підлягає задоволенню.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 30 жовтня 2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 24 вересня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільних дітей - сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_2 та серії НОМЕР_3 .

Згідно наданого органом опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради висновку № 1/14-53 від 16 березня 2020 року, комісія з питань захисту прав дитини при органі опіки та піклування Новокодацької районної у місті Дніпрі ради, розглянувши та проаналізувавши всі надані документи, заслухавши пояснення матері дітей, вважає необхідним визначити місце проживання малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , разом з матір`ю ОСОБА_1 .

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року визначено місце проживання неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з матір`ю ОСОБА_1 . Рішення в цій частині заявником не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відповідно до Рішення від 25 березня 2020 року № 133, виконавчий комітет Новокодацької районної у місті Дніпрі ради вирішив встановити дні побачень ОСОБА_2 з його малолітніми дітьми: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , кожної середи та п`ятниці місяця з 14.00 до 18.00, а перший та третій тижні місяця з 18.00 суботи до 17.00 неділі.

Задовольняючи частково вимоги за первісним та зустріним позовами суд першої інстанції виходив з інтересів дітей, необхідності забезпечення психологічно комфортних умов для них, звичайного ритму життя який буде сприяти її стабільному та нормальному розвитку та прийшов до висновку про визначення порядку спілкування батька з дітьми наступним чином: кожної середи та п`ятниці з 14:00 години до 18:00 години, а також в перший та третій тижні місяця з 18:00 години суботи до 17:00 години неділі, з урахуванням стану здоров`я та розпорядку дня дітей; кожен день народження дітей та 31 грудня кожного року з 11:00 до 17:00 години в присутності матері ОСОБА_1 ; спільний відпочинок батька з дітьми у літній період, здійснювати за попередньою домовленістю з матір`ю ОСОБА_1 .

З таким висновком також погоджується колегія суддів.

Звертаючись з апеляційною скаргою ОСОБА_1 посилається на те, що встановлений спосіб спілкування батька з дітьми суперечить інтересам останніх, оскільки визначені години спілкування співпадають з годинами відвідування дочки дитячого навчального закладу та відвідування сина навчального закладу. Спираючись на дані обставини заявник стверджує, що оскаржуване рішення порушує звичайний ритм життя дітей, оскільки визначений судом порядок спілкування заважатиме відвідуванню дітей навчальних закладів, перешкоджатиме учбовому процесу та руйнуватиме дисципліноване ставлення дітей до навчання.

Посилаючись на дані обставини ОСОБА_1 наполягає на визначені порядку спілкування батька з дітьми наступним чином: два рази на місяць у неділю з 11:00 год. до 17:00 год., в присутності матері на нейтральній території; дні народження дітей та 31 грудня кожного року з 11:00 год. до 17:00 год. в присутності позивача на нейтральній території до досягнення дітьми повноліття.

Колегія суддів не може прийняти доводи апеляційної скарги до уваги, оскільки визначаючи години спілкування батька з дітьми у будні дні, які співпадають з годинима відвідування навчальних закладів останніми суд першої інстанції також визначив, що спілкування буде проходити вперш за все з урахування стану здоров`я та розпорядку дня дітей. Отже, посилання ОСОБА_1 в своїй скарзі на те, що зустрічі дітей з батьком будуть заважати їх навчанню не знайшли свої підтвердження, та колегією суддів також враховується, що батьки мають рівні права щодо виховання спільних дітей та кожен з них несе відповідальність щодо надання освіти дітям.

Щодо запропонованого ОСОБА_1 порядку спілкування батька з дітьми колегія суддів виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України Про охорону дитинства дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ч. 8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Статтею 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли це право обмежене законом. Дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Виходячи з наведених норм закону, колегія суддів приходить до висновку, що обраний ОСОБА_1 спосіб спілкування батька з дітьми лише у присутності матері буде перешкоджатиме нормальному та комфортному їх спілкуванню та призведе до дисбалансу прав батьків у вихованні та спілкуванні з дітьми. Рівність прав та обов`язків обох батьків закріплена законом та сприяє нормальному розвитку дітей та відчуттю цінності сімейних відносин.

Виходячи з наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення з врахуванням відношення сторін спору один до одного, їх спільних побажань з приводу визначення графіку, віку дітей, які є малолітніми, та обрав найбільш сприятливий для дітей спосіб їх спілкування з батьком, які незалежно від наявності високої емоційної залежності від матері, потребують турботи в рівній мірі як матері, так і батька. Виходячи з інтересів дітей суд прийшов до висновку, що вони, коли це можливо, мають рости під опікою і відповідальністю обох батьків, що забезпечить їх виховання в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»).

Визначаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, суд першої інстанції, правильно виходив з принципу рівності прав батьків у вихованні дитини та передусім з інтересів дитини, врахувавши її вік та психічний стан.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідили наявні у справі докази і дали їм належну оцінку, правильно встановили обставини справи, внаслідок чого ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Судом першої інстанції в судовому рішенні повно відображені обставини, що мають значення для справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, відповідають обставинам справи і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Фактично всі доводи, викладені в апеляційній скарзі відповідача, зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте, відповідно до вимог статті 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене та конкретні обставини справи, судове рішення відповідає вимогам норм матеріального і процесуального права і тому, колегія апеляційного суду вважає, що правових підстав для його скасування немає, а тому доводи апеляційної скарги підлягають залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення розподілу не підлягають, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення.

керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття. Постанова суду може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Н.М. Деркач

М.О. Макаров