П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року м. Київ

Справа №759/20478/19

Резолютивна частина постанови оголошена 12 лютого 2020 року

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи позивач Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінмарк»

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2

третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірина Миколаївна

Справа №759/20478/19 /2/5803/18
№ апеляційного провадження:22-ц-824/2908/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Кириленко Т.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 , подану адвокатом Костинчуком Павлом Михайловичем на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва, постановлену 08 листопада 2019 року у складі судді Кириленко Т.В., у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія «Фінмарк» про забезпечення позову, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ТОВ ФК «Фінмарк» звернулося до Святошинського районного суду м. Києва з заявою про забезпечення позову до подання позовної заяви до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Гамаль І.М. про визнання недійсним договорів дарування садового будинку та земельної ділянки шляхом заборони будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, а саме: садового будинку та земельної ділянки.

В обґрунтування заяви посилалося на те, що 02.04.2010 року між ПАТ «Златобанк» та ОСОБА_1 укладено Кредитний договір, згідно з яким останньому було надано споживчий кредит. Банк свої зобов`язання, відповідно до умов кредитного договору та внесених змін та доповнень до нього, виконав у повному обсязі. На забезпечення виконання кредитного договору від 02.04.2010 року між банком та ОСОБА_1 02.04.2010 року було укладено договір іпотеки, відповідно до якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві приватної власності. Зважаючи на те, що банк перебуває на стадії ліквідації і діє відповідно до вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та у зв`язку із неповернення кредиту ОСОБА_1 , було укладено договір відступлення права вимоги №У-044/10/Z від 31.08.2016 року між ПАТ «ЗЛАТОБАНК» ТА ТОВ «ФК «ФІНМАРК» за кредитним договором.

31.08.2016 року було укладено договір відступлення права вимоги за договором іпотеки, в результаті укладання цього договору до нового іпотекодержателя перейшли усі права первісного іпотекодержателя.

Оскільки ОСОБА_1 не погашено заборгованість, ТОВ ФК «ФІНМАРК» звернулося до державного реєстратора філії КП «Добробут» Литвинівської сільської ради щодо позасудового врегулювання погашення заборгованості шляхом визнання права власності на предмет іпотеки - квартиру. Кредитна заборгованість станом на дату оформлення права власності становила: 6 471 260, 38 грн.

Проте, після оформлення права власності на вказану квартиру залишилась заборгованість в розмірі 2 901 260,38грн., яка складалась з суми пені в розмірі 2 366 884,30грн. та інфляційних втрат в розмірі 534 376,08грн., у зв`язку з чим на адресу ОСОБА_1 02.11.2018 р. рекомендованим листом з описом вкладення TOB «ФК «ФІНМАРК» було направлено Вимогу про усунення порушення умов Кредитного договору (далі - Вимога) на суму 2 901 260,38 грн. станом на 31.08.2018 р.

11.01.2019 р. TOB «ФК «ФІНМАРК» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва за захистом своїх прав і законних інтересів до ОСОБА_1 із позовною заявою про стягнення залишку заборгованості, а саме інфляційних втрат в розмірі: 534 376, 08 грн. (п`ятсот тридцять чотири тисячі триста сімдесят шість) грн. 08 коп. Позовна заява була подана не на повну суму заборгованості, зазначену в Вимозі у зв`язку із значною сумою судового збору за звернення з позовом на стягнення всієї суми заборгованості.

03.04.2019 р. заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов TOВ «ФК «ФІНМАРК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (інфляційних втрат) задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь TOB «ФК «ФІНМАРК» заборгованість за договором кредиту у формі інфляційних втрат в розмірі 534 376 грн. 08 коп., а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 8 015 (вісім тисяч п`ятнадцять) грн. 64 коп.

Садовий будинок, та земельна ділянка розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , належали на праві приватної власності ОСОБА_1 , що підтверджується даними з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 142091381 від 22.10.2018 р.

Разом з тим, за час замовлення звітів про експерту оцінку вартості зазначених об`єктів нерухомості для подання до суду для забезпечення позову про стягнення заборгованості ТОВ «ФК «Фінмарк» стало відомо, що згідно інформації Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності на вищезазначений садовий будинок та земельну ділянку перейшло до ОСОБА_2 , шляхом укладання двох договорів дарування.

Отже, результатом отримання вимоги і розуміння для себе негативних наслідків відкриття судом провадження у справі про стягнення інфляційний втрат, стала недобросовісна поведінка ОСОБА_1 , що проявилася у відчуженні належного йому на праві власності майна, з метою уникнення в подальшому за невиконання власних зобов`язань за кредитним договором та ухилення від виконання можливого рішення суду про стягнення заборгованості.

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року заяву ТОВ ФК «Фінмарк» про забезпечення позову до подання позовної заяви, задоволено.

Заборонено будь-яким суб`єктам державної реєстрації прав та державним реєстраторам прав на нерухоме майно вчиняти будь-які дії щодо нерухомого майна, що на праві приватної власності ОСОБА_2 до остаточного вирішення цієї справи, а саме:

- садового будинку загальною площею 273, 8 м.кв., що розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

- земельної ділянки площею 0,0695 за адресою АДРЕСА_2 .

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні заяви до забезпечення позову до подання позовної заяви відмовити, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права

Зокрема зазначає про те, що обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову ТОВ ФК «Фінмарк» посилався на те, що заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року у справі позов TOВ «ФК «ФІНМАРК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, задоволено.

Проте, подаючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви, TOВ «ФК «Фінмарк» протиправно не довів до відома суд, те, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 16 жовтня 2019 року заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва 03 квітня 2019 року.

Скасування заочного рішення, існування якого було єдиною підставою для задоволення підставою для забезпечення позову, тягне за собою відсутність підстав для задоволення заяви TOВ «ФК «Фінмарк» про забезпечення позову.

Вказує, що він є добросовісним набувачем спірного майна, не має жодного відношення до спорів між TOВ «ФК «Фінмарк» та ОСОБА_1 як кредитором і боржником.

Крім того, ухвала суду першої інстанції не містить належного обґрунтування припущення про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у випадку задоволення його у цій справі.

Також суд, постановляючи оскаржувану ухвалу дійшов висновку про відсутність обставин, з якими законодавець встановив обов`язок суду щодо застосування зустрічного забезпечення, а отже взяв до уваги лише інтереси позивача , але протиправно не врахував його інтереси.

У відзиві TOВ «ФК «Фінмарк» проти доводів апеляційної скарги заперечував просив у хвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В судовому засіданні представник відповідача Костинчук П.М. підтримав доводи апеляційної скарги із викладених в ній підстав.

Представник TOВ «ФК «Фінмарк» заперечував проти доводів апеляційної скарги, посилаючись на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд в складі колегії суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову до подання позовної заяви суд першої інстанції виходив з того, що з наведених у заяві про забезпечення позову до подання позовної заяви фактів та обґрунтувань вбачається, що предмет позову, з яким має намір звернутися до суду заявник щодо визнання недійсними договорів дарування садового будинку та земельної ділянки взаємопов`язаний зі способом забезпечення позову, а невжиття заходів забезпечення до подання позовної заяви може істотно ускладнити чи унеможливити ефективний захист прав заявника, за захистом яких він має намір звернутись до суду. Заявником обґрунтовано наявність зв`язку між заходом забезпечення позову та предметом вимог, які буде пред`явлено до відповідачів, оскільки застосування такого заходу забезпечення позову, у разі задоволення позову, спроможне забезпечити ефективний захист порушеного права та поновлення порушених прав та інтересів заявника.

Проте, колегія суддів не може погодитись з таким висновком, виходячи з наступного.

Відповідно до частин першої, другої статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову є обмеженням суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Згідно із пунктами 2, 5 частини першої та частини третьої статті 150 ЦПК України позов може бути забезпечено забороною вчиняти певні дії та зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) з урахуванням доказів, наданих стороною для підтвердження своїх вимог, має пересвідчитись, зокрема у тому, що між сторонами дійсно виник спір, існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також співмірність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, що звернулася з таким клопотанням, заявленим позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Обгрунтованою підставою для забезпечення позову має бути існування очевидної загрози порушення законних прав та інтересів позивача у справі в разі невжиття заходів забезпечення позову. Відповідно, звертаючись із заявою про забезпечення позову, особа має довести належність їй таких прав та що невжиття заходів забезпечення позову призведене до утруднення чи неможливості виконання майбутнього рішення суду, при цьому існування загрози порушення прав позивача повинно мати очевидний та об`єктивний характер.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки заявника, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

11 січня 2019 року TOB «ФК «ФІНМАРК» звернулось до Дніпровського районного суду м. Києва за захистом своїх прав і законних інтересів до ОСОБА_1 із позовною заявою про стягнення залишку заборгованості, а саме інфляційних втрат в розмірі: 534 376, 08 грн. (п`ятсот тридцять чотири тисячі триста сімдесят шість) грн. 08 коп. Позовна заява була подана не на повну суму заборгованості, зазначену в Вимозі у зв`язку із значною сумою судового збору за звернення з позовом на стягнення всієї суми заборгованості.

03 квітня 2019 року заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва позов TOВ «ФК «ФІНМАРК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості (інфляційних втрат) задоволено - стягнуто з ОСОБА_1 на користь TOB «ФК «ФІНМАРК» заборгованість за договором кредиту у формі інфляційних втрат в розмірі 534 376 грн. 08 коп., а також судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 8 015 (вісім тисяч п`ятнадцять) грн. 64 коп.

Садовий будинок, та земельна ділянка розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , що належали на праві приватної власності ОСОБА_1 , на підставі договору дарування від 05 грудня 2018 року, належать ОСОБА_2 ,що підтверджується даними з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 179047207 від 29 серпня 2019 року.

Вимоги заявника щодо забезпечення позову, фактично стосуються вимог за іншою справою про відшкодування заборгованості за кредитним договором, та не можуть бути забезпечені шляхом накладення арешту на нерухоме майно особи, яка не є учасником справи та стороною у спірних правовідносинах.

Оскільки, нерухоме майно, на яку заявник просив накласти арешт, належить на праві власності іншій особі, яка не є стороною у справі, колегія суддів приходить до висновку, що таке забезпечення порушує права та інтереси особи ОСОБА_2 .

Враховуючи все вищевикладене в сукупності, беручи до уваги предмет спору, зміст заявлених в подальшому позовних вимог, та вид забезпечення позову, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, а тому ухвала Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану адвокатом Костинчуком Павлом Михайловичем - задовольнити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 08 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінмарк» в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д.Поливач

О.І. Шкоріна