Провадження № 6/369/462/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Д.Д.Усатов.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко Арсена Мохаммеда про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника,-

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2020 року на адресу суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко Арсена Мохаммеда про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко Арсена Мохаммеда перебуває виконавче провадження № 63088208 з примусового виконання виконавчого листа № 369/13017/19, що виданий 09 вересня 2020 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 заборгованості за договором позики 200 000,00грн., три відсотки річних в розмірі 82,19грн., відсотки за користування коштами в розмірі 1 956,16грн. та судового збору в розмірі 2 020,38грн.

20.09.2020 року відповідно до вимог ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копія якої скерована боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення та отримана боржником особисто за адресою, що вказана у виконавчому документі, 02.10.2020 року.

Разом з постановою про відкриття виконавчого провадження боржнику скеровано виклик з вимогою з`явитися до приватного виконавця 30.09.2020 року, а також: подати декларацію про майновий стан боржника; надати пояснення за фактом невиконання вимог виконавчого документа;надати достовірні відомості про доходи та місце роботи та ін.

На виклик приватного виконавця боржник не з`явився та не повідомив причини неявки.

20.09.2020 року на все рухоме та нерухоме майно, кошти боржника накладено арешт, відповідні записи про обтяження внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру обтяжень рухомого майна та в банківські установи.

Згідно з відповіддю АТ «Креді Агріколь Банк», АБ «Укргазбанк», АТ «Банк Кредит Дніпро», АТ «Ощадбанк», АТ «ПроКредит Банк», АБ «Південний», АТ «Промінвестбанк», АТ «ПУМБ», АТ «Укрексімбанк», АТ «Райффайзен Банк Аваль», АТ «ОТП Банк», в боржника відсутні рахунки в банківських установах, договора про найм банківської скринь та зберігання цінностей з боржником не укладались.

Згідно з відповіддю МВС від 20.09.2020 року, за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

Згідно з відповіддю ДФС від 20.09.2020 року, відповіддю ПФУ від 21.09.2020 року, боржник не має відкритих рахунків в банківських установах, ніде не працює та не отримує заробітної плати/пенсії.

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.09.2020 року, за боржником право власності на нерухоме майно не зареєстроване.

Згідно з відповіддю Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київській області за вих. № 8010.13.2-40754/80.3-20 від 06.10.2020 року, боржник документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.07.2019, органом - 8034.

Як зазначалося вище, згідно з повідомленням про вручення поштового відправлення, постанову про відкриття виконавчого провадження від 20.09.2020 року боржник отримав особисто 02.10.2020 року, за адресою, що зазначена у виконавчому документі та за якою був зареєстрований до 22.06.2020 року: АДРЕСА_1 .

Згідно з відповіддю Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 29.09.2020 року, боржник знятий з реєстрації за вказаною адресою 22.06.2020 року, тобто вже після прийняття рішення Києво-Святошинським районним судом Київської області (27.05.2020 року).

Також з відповіді Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області від 29.09.2020 року встановлено, що боржник повідомив нове місце реєстрації - АДРЕСА_2 .

Однак, при виході за вказаною адресою приватним виконавцем встановлено, що будинок, який знаходиться за цією адресою, перебуває на стадії будівництва, в будинку ніхто не проживає, про що складено відповідний акт приватного виконавця.

Тобто, боржник володіючи інформацією про прийняття судом 27.05.2020 року рішення у даній справі 22.06.2020 року знявся з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , та зазначив неіснуючу адресу реєстрації нового місця проживання - АДРЕСА_2 .

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 225299852 від 23.09.2020 року встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_1 , належить на праві приватної власності ОСОБА_3 , який набув право власності на вказаний об`єкт нерухомості на підставі Договору купівлі- продажу квартири від 03.06.2020 року, що посвідчений приватним нотаріусом Києво- Святошинського районного нотаріального округу Герасимів Ю.В. та зареєстрований в реєстрі за № 2534.

Згідно з Договором купівлі-продажу квартири від 03.06.2020 року, боржник - ОСОБА_1 продав квартиру за адресою АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 за 664 000,00грн.

Тобто, після ухвалення судом рішення у даній справі, 03.06.2020 року боржник відчужив належне йому нерухоме майно - квартиру за адресою АДРЕСА_1 , отримавши за неї кошти в розмірі 664 000,00грн., що свідчить про наявну можливість у боржника виконати рішення суду та його умисне ухилення від його виконання, оскільки боржник володів достатньою сумою коштів для сплати боргу на користь стягувана ОСОБА_2 , однак своїх обов`язків щодо виконання рішення суду не виконав.

Такі обставини порушують права стягувана на виконання рішення суду та унеможливлюють відновлення його порушених прав, за захистом яких він звернувся до суду, та порушують принципи судочинства, згідно з якими судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України (ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України) Обов`язок виконання судового рішення покладається на боржника, який визначений судовим рішенням і виконавчим документом, що видається для примусового виконання рішення.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Обов`язок виконання судового рішення покладається на боржника, який визначений судовим рішенням і виконавчим документом, що видається для примусового виконання рішення.

Частиною 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено обов`язки боржника, зокрема:боржник зобов`язаний за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

Таким чином, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.07.2019, органом - 8034, порушив вимоги законодавства щодо виконання судового рішення та не виконав покладених на нього обов`язків, а саме: не подав декларації про майновий стан боржника;

не з`явився на виклик приватного виконавця; знявся з реєстрації за місцем проживання після ухвалення судового рішення та зазначив неіснуючу адресу нового місця проживання.

Відповідно до Закону України "Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України", яким регулюється порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв`язання спорів у цій сфері, наявність в особи невеликих зобов`язань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України.

Виконавець зазначає, що ухилення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_1 , виданий 12.07.2019, органом - 8034, від виконання зобов`язань, покладених на нього вищезгаданим рішенням суду, є підставою для обмеження його у праві виїзду за межі України.

З огляду на вищевикладене просив суд подання задовольнити.

Державний виконавець на розгляд подання не з`явився повідомлений належним чином про час, дату та місце розгляду подання. Заяв чи клопотань не надходило.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України від 21.01.1994 «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України»(з подальшими змінами) регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

Зазначеним Законом не передбачено за ухвалою суду тимчасове обмеження виїзду за кордон боржника до виконання рішення суду.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1ст. 6 цього Закону, громадянинові України у випадку, якщо діють неврегульовані договірні зобов`язання, то до виконання зобов`язань або розв`язання спору може бути відмовлено у видачі паспорта для виїзду за кордон.

Згідно з ч.ч. 2, 4 ст. 6 Закону «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, у випадках, передбачених п.п.1-9 ч.1 цієї статті, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон або у вказаних випадках паспорт може бути тимчасово затримано чи вилучено.

Таким чином, за наявності підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, до громадянина в залежності від наявності чи відсутності паспорта для виїзду за кордон застосовується: відмова у видачі паспорта; відмова у виїзді за кордон; тимчасове затримання чи вилучення паспорта для виїзду за кордон.

Статтею 6 цього Закону передбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, а громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон. Зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, суб`єкт подання не надав доказів того, що боржник має паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) і відповідно має реальну можливість виїхати за межі України. Також, у поданні відсутні документи, які б свідчили про здійснення відповідних виконавчих дій щодо сплати боржником суми заборгованості.

За результатами розгляду подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, яке розглядається в порядку ст. 441 ЦПК України, судом виноситься ухвала. При цьому, порядок тимчасового обмеження у праві виїзду, за межі України регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України», відповідно до якого не передбачено обмеження в праві виїзду за межі України за ухвалою суду.

За таких обставин, враховуючи вимоги Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», яким регулюється порядок та випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, суд не знаходить підстав для задоволення подання.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст. 33 Конституції України, ст. ст. 441 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України»,-

П О С Т А Н О В И В:

Подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Бурко Арсена Мохаммеда про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника - залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня його проголошення, до Київського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.Д.Усатов