Справа № 462/8227/20
УХВАЛА

30 грудня 2020 року м. Львів

Суддя Залізничного районного суду м. Львова Гедз Б.М., вивчивши матеріали заяви представника АТ «Таскомбанк» С.Г. Пономарь про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

Представник АТ «Таскомбанк» С.Г. Пономарь 28.12.2020 року звернувся в суд з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 заборгованість за заявою-договором № 202064-500 про наджання кредиту готівкою на власні потреби від 26.06.2018 року, яка станом на 09.10.2020 року, становить 423860,49 грн., з яких заборгованість по тілу кредиту 267500,12 грн., заборгованість за відсотками 0,37 грн., заборгованість по комісії 156110,00 грн. та штраф за період з 09.10.2019 року по 08.10.2020 року 250,00 грн.

Разом з позовною заявою 28.12.2020 року до суду представником АТ «Таскомбанк» С.Г. Пономарь подано заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, яке належить відповідачу, а саме на:

1.Транспортний засіб KOGEL S 24-1, 2008 року виготовлення, дата реєстрації 25.05.2018, реєстраційний номер НОМЕР_1 ;

2.Транспортний засіб KRONE SDP 27, 1999 року виготовлення, дата реєстрації 27.03.2015, реєстраційний номер НОМЕР_2 ;

3.Транспортний засіб KRONE SDP 27, 1998 року виготовлення, дата реєстрації 07.05.2015, реєстраційний номер НОМЕР_3 ;

4.Транспортний засіб DAF TE47 XS, 2002 року виготовлення, дата реєстрації 19.09.2015, реєстраційний номер НОМЕР_4 ;

5.Транспортний засіб DAF 95 XF 430, 2000 року виготовлення, дата реєстрації 24.06.2016, реєстраційний НОМЕР_5 ;

6.Транспортний засіб DAF FT XF105, 2007 року виготовлення, дата реєстрації 18.08.2016, реєстраційний номер НОМЕР_6 ;

7.Транспортний засіб BOS 403-ST3, 1999 року виготовлення, дата реєстрації 04.10.2016, реєстраційний номер НОМЕР_7 ;

8.Транспортний засіб MAN 19.463, 1999 року виготовлення, дата реєстрації 04.10.2016: реєстраційний номер НОМЕР_8 ;

9.Транспортний засіб KRONE SDP 27-2, 1998 року виготовлення, дата реєстрації 04.10.2016 р., реєстраційний номер НОМЕР_9 ;

10.Транспортний засіб PACTON TXD 339, 2004 року виготовлення, дата реєстрації 04.10.2016 р., реєстраційний номер НОМЕР_10 ;

11.Транспортний засіб KIA SORENTO, 2012 року виготовлення, дата реєстрації 09.12.2016 р., реєстраційний номер НОМЕР_11 ;

12.Транспортний засіб DAF FT XF 105.460, 2006 року виготовлення, дата реєстрації 02.02.2017 р., реєстраційний номер НОМЕР_12 ;

13.Транспортний засіб PACTON TXD 336, 2007 року виготовлення, дата реєстрації 29.04.2017 р., реєстраційний номер НОМЕР_13 ;

14.Транспортний засіб DAF FT XF 105.460, 2007 року виготовлення, дата реєстрації 07.06.2017 р., реєстраційний номер НОМЕР_14 ;

15.Транспортний засіб KRONE SDP 24, 2006 року виготовлення, дата реєстрації 28.12.2017 р., реєстраційний номер НОМЕР_15 ;

16.Транспортний засіб MAN TGA 18.480, 2007 року виготовлення, дата реєстрації 29.12.2017 р., реєстраційний номер НОМЕР_16 ;

17. Транспортний засіб MAN 19.414, 1999 року виготовлення, дата реєстрації 14.02.2018 р., реєстраційний номер НОМЕР_17 .

Свою заяву мотивує тим, що згідно із заявою-договором № 202064-500 від 09.10.2018 року на ОСОБА_1 відкрито поточний рахунок з використанням платіжних засобів та оформлено платіжну картку на суму 423860,49 коп. Відповідно до умов кредитного договору Банк має право вимагати повернення кредиту та нарахованих процентів, сплати штрафних санкцій (пені, штрафів), а Позичальник зобовязаний повністю повернути кредит та сплатити нараховані проценти, а також можливі штрафні санції незалежно від строку настання виконання зобовязань за Кредитним договором, у випадках передбаченим таким. Умови кредитного договору позичальником не виконані, кредитні кошти у встановлені договором строки не повернуті. Станом на 09.10.2020 року розмір заборгованості позичальника перед банком за кредитним договором становить 423860,49 грн. У звязку із тим, що відповідач повністю уникає свого обов`язку щодо повернення кредиту, заборгованість постійно збільшується. З метою забезпечення охорони матеріально-правових інтересів порзивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, для забезпечення позивачу реального та ефективного виконання рішення суду, якщо таке буде прийнято на користь банку просить суд вжити заходи забезпечення позову у справі, шляхом накладення арешту на транспортні засоби, які згідно реєстру Міністерства внутрішніх справ України, належать відповідачу ОСОБА_1 .

Суд, вивчивши матеріали справи за заявою щодо вимог, заявлених у заяві позивача про вжиття заходів забезпечення позову, приходить до наступного висновку.

Так, відповідно до положень ч.1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду (ч. 2 ст.149 ЦПК України).

Згідно до вимог п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК заява про забезпечення позову подається одночасно з пред`явленням позову - до суду, до якого подається позовна заява за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1. ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Згідно п.1 та п. 2 ч.1 ст.150 ЦПК України позов може бути забезпечено, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб та забороною вчиняти певні дії.

Головною метою забезпечення позову є негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення завдання значної шкоди заявнику.

У постанові Верховного суду України від 25.05.2016 року, прийнятій за результатами розгляду справи №6-605цс16, викладено правову позицію, відповідно до якої, метою забезпечення позову, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Отже, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення.

Так, судом встановлено, що предметом позову АТ «ТаскомБанк» є стягнення заборгованості згідно заяви-договору про надання кредиту № 202064-500 від 26.06.2018 року у розмірі 423 860,49 грн.

З метою забезпечення виконання рішення суду представник позивача звернувся із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що вжиття таких заходів забезпечить охорону матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача.

Однак, представником позивача в обґрунтування поданої заяви не наведено суду жодних належних та допустимих доказів чи обставин, які б свідчили про наявність реальної загрози того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, також не наведено фактів, які б давали підстави стверджувати про можливі недобросовісні дії з боку відповідача щодо порушення інтересів позивача.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Наявність самого по собі позову про стягнення заборгованості в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову.

Матеріали справи не містять доказів щодо необхідності вжиття відповідних заходів забезпечення позову, а саме лише посилання на норми процесуального законодавства. Між тим, суд звертає також увагу на те, що представником позивача жодним чином не обгрунтовано співмірність заходу забезпечення позову шляхом накладення арешту на 17 транспортних засобів, щодо яких відсутня будь яка інформація щодо вартості таких автомобілів відсутня відповідно до заявлених у позові вимог на суму 423 860,49 грн. Крім того, до заяви про забезпечення позову не додано доказів про власника вказаних транспортних засобів, долучений до заяви про забезпечення позову лише витяг з публічних даних реєстру Міністерства внутрішніх справ України не може бути в даному випадку належним доказом на підтвердження власності на транспортні засоби.

Враховуючи наведене, а також інтереси відповідачів, права яких можуть бути порушені шляхом вжиття заходів забезпечення позову, суд дійшов переконання, що заявником не надано достатніх доказів для вжиття заходів забезпечення поданого позову, не надано доказів співмірності накладення арешту на квартиру із сумою боргу, вказаною у позові. Викладені в заяві мотиви та долучені до неї докази не дають підстав вважати про наявність недобросовісних дій зі сторони відповідача. Також, заявником не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може в майбутньому ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

За наведеного, суд дійшов висновку про відсутність необхідних підстав для забезпечення позову на даній стадії судового розгляду, тому вважає, що у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 149-153 ЦПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні заяви представника АТ «Таскомбанк» С.Г. Пономарь про забезпечення позову у справі за позовом Акціонерного товариства «Таксомбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості - відмовити.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Залізничний районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення.

Суддя: Б.М. Гедз

З оригіналом згідно.

Суддя: Б.М. Гедз