Дата документу 29.01.2020 Справа № 554/8940/18
Провадження № 4-с/554/5/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 січня 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Гальонкіної Ю.С.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко А.О.,

скаржника ОСОБА_1 ,

представника скаржника ОСОБА_2 ,

заінтересованої особи (стягувача) ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, заінтересована особа - ОСОБА_3 , щодо скасування постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05 листопада 2019 року ,-

В С Т А Н О В И В:

23 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, у якій просить скасувати постанову державного виконавця від 05 листопада 2019 року про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа №554/8940/18, виданого 28.05.2019 року.

На обґрунтування скарги ОСОБА_1 посилається на те, що згідно з рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 21 травня 2019 року з нього стягнуто на утримання малолітньої дитини доньки аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісячно, починаючи з 06.11.2018 року і до повноліття дитини, а також аліменти за минулий період, а саме з 01 липня 2017 року по 30 вересня 2018 року у загальній сумі 6807,00 грн.

Постановою Полтавського апеляційного суду від 17.09.2019 року рішення в частині стягнення аліментів за минулий період скасовано та відмовлено у задоволенні позовних вимог в цій частині, в іншій - залишено без змін.

Заявник зазначає, що під час ознайомлення 13 грудня 2019 року у Шевченківському ВДВС з виконавчим провадженням він дізнався, що стосовно нього винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України від 05.11.2019 року до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №554/8940/18, виданого 28.05.2019 року.

З даною постановою державного виконавця заявник не згоден з огляду на таке.

У постанові зазначено, що після відкриття виконавчого провадження у заявника утворилася заборгованість за період з 05.06.2019 року по 01.11.2019 року в сумі 15069 грн. Тоді як в цей період ОСОБА_1 сплачувались аліменти на утримання дитини, про що свідчать квитанції про сплату таких коштів, однак державним виконавцем при винесенні оскаржуваної постанови не було враховано цих сум, а отже заборгованість у розмірі 15069 грн. перед стягувачем у боржника не існувала.

Крім того, державним виконавцем при винесенні постанови про тимчасове обмеження не враховано ті обставини, що заявник на даний час працевлаштований та працює у ТОВ «Медіо» на посаді інженера-водія, тобто його робота пов`язана з безпосереднім керуванням транспортним засобом та виїздом у відрядження за межі України і на даний час ця робота є єдиним джерелом доходу та можливістю сплачувати аліменти на утримання дитини. У разі позбавлення такої можливості виконувати свої трудові обов`язки, в тому числі здійснювати відрядження за межі України, заявник може позбавитися роботи і опинитися в тяжкому матеріальному становищі, внаслідок чого взагалі не зможе сплачувати аліменти.

Таким чином, вважає, що дії державного виконавця є неправомірними, та просить задовольнити подану скаргу.

24 грудня 2019 року ухвалою судді відкрито провадження та призначено скаргу до судового розгляду.

Представником Шевченківського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) до суду надано письмовий відзив, у якому зі скаргою не погодився з таких підстав. Державним виконавцем 05.06.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам. 31.07.2019 року та 17.09.2019 року боржнику направлено виклики за адресою проживання, але ОСОБА_1 не з`явився до відділу ДВС. 04.10.2019 року державним виконавцем зроблено розпорядження на суму 3000 грн., з яких 2931 грн. перераховано на користь ОСОБА_3 та 69,00 грн. на витрати виконавчого провадження. Згідно з довідкою-розрахунком від 05.11.2019 року заборгованість ОСОБА_1 станом на 01.11.2019 року становила 36069,00 грн., що перевищувало сукупний розмір заборгованості за три місяці, а тому державний виконавець на підставі ч.2 ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» виніс постанову про арешт майна боржника та постанови про тимчасові обмеження боржника. На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні скарги.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 вимоги скарги підтримав з підстав, зазначених у скарзі, пояснив, що викликів державного виконавця він не отримував, проживає за іншою адресою, державним виконавцем не враховано сплати ним аліментів, які він перераховував на утримання дитини, на підставі чого просив скаргу задовольнити.

Представник заявника - адвокат Давиденко Е.В. вимоги скарги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити.

Стягувач ОСОБА_3 у судовому засіданні заперечувала проти задоволення скарги, пояснила, що боржник сплачує аліменти лише по 500 грн., з діями державного виконавця погоджується та вважає винесену постанову від 05.11.2019 року законною, а у задоволенні скарги просила відмовити.

Представник Шевченківського ВДВС у м.Полтаві у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання, в якому просив справу розглянути без його участі.

Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи та надані до суду копії документів виконавчого провадження, суд дійшов до таких висновків.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено право людини на доступ до правосуддя.

В силу вимог ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів виконавчої служби щодо виконання рішення суду можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку передбаченому законом.

Згідно зі ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до ЦПК України, порушено їх права та свободи.

Судом встановлено, що на примусовому виконанні у Шевченківського ВДВС у м.Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) перебуває виконавче провадження ВП № 59238655, відкрите на підставі виконавчого листа №554/8940/18, виданого Октябрським районним судом м.Полтави 28 травня 2019 року, відповідно до якого з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 належать до стягнення аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 3000,00 гривень щомісячно, починаючи з 06 листопада 2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.38-39).

05 червня 2019 року на підставі заяви стягувача державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №59238655, копію якої направлено сторонам (а.с.37, 40, 41).

Також надано дані про те, що державним виконавцем здійснено виклики боржника від 31.07.2019 року та від 17.09.2019 року (а.с.42, 43).

Згідно з копією довідки-розрахунку від 05 листопада 2019 року сукупний розмір заборгованості боржника ОСОБА_1 станом на 01.11.2019 року становив 36069,00 грн. (а.с.46).

Зважаючи на вказані обставини, у виконавчому провадженні ВП № 59238655 державним виконавцем 05 листопада 2019 року прийняті постанови про арешт майна боржника (а.с.47, 49), встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві керування транспортними засобами (а.с.49, 50), у праві полювання (а.с.53, 54), у праві користування вогнепальною мисливською зброєю (а.с.55, 56).

Відповідно до п.1 ч.9 ст.71 Закону України «Про виконавче провадження» (зі змінами від 3 липня 2018 року, що набрали чинності 28 серпня 2018 року) за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі.

Так, 05 листопада 2019 року постановою державного виконавця Шевченківського ВДВС м.Полтава ГТУЮ у Полтавській області Палька В.П. відносно боржника ОСОБА_1 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №554/8940/18, виданого 25 травня 2019 року (а.с.6, 51, 52).

Зокрема, підставою для прийняття державним виконавцем оскаржуваної постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України від 05.11.2019 року стало те, що заборгованість зі сплати аліментів за період з 05 червня 2019 року по 01 листопада 2019 року складала 15069 гривень, що перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, і свідчить про ухилення боржника від сплати аліментів (а.с.6, 52).

Разом із тим, як вбачається з матеріалів скарги, ОСОБА_1 здійснював перерахування грошових коштів на виконання судового рішення про стягнення аліментів, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с.10-13).

Відповідно до розпорядження державного виконавця №59238655 грошові кошти в сумі 3000 грн., які надійшли 30.09.2019 року на виконання виконавчого ласта, перераховано стягувачу (а.с.60).

Також за розпорядженням №59238655 вбачається, що 25.11.2019 року надійшли грошові кошти у розмірі 3000 грн., які були перераховані стягувачу ОСОБА_3 (а.с.61).

11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до відділу ДВС та ознайомився 13 грудня 2019 року із матеріалами виконавчого провадження. Крім того, просив надати розрахунок заборгованості по сплаті аліментів станом на 23.12.2019 року, зазначивши місце своєї роботи ТОВ «Медіо» (а.с.57, 58).

Станом на 26 грудня 2019 року згідно з довідкою-розрахунком вих.№87611 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів становить 36069,00 грн. (а.с.62).

Проте державним виконавцем не надано до суду доказів, які підтверджують те, що ним були вчинені дії та вжиті заходи, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», які направлені на реальне виконання рішення суду в період з 05 червня 2019 року по 05 листопада 2019 року.

До суду не надані дані про те, що державний виконавець належним чином направив постанову про відкриття виконавчого провадження сторонам, відомості про отримання такої постанови боржником відсутні.

Крім того, державний виконавець не здійснив вихід за адресою боржника, вказаною у виконавчому документі та не з`ясував його місце проживання.

Також до суду не надано переконливих даних про те, що боржник був обізнаний про відкриття виконавчого провадження та отримував вказані листи та виклики державного виконавця для вчинення виконавчих дій, а висновок виконавця в оскаржуваній постанові про умисне ухилення боржника від виконання обов`язків, покладених на нього за рішенням суду, не ґрунтується на достатніх доказах.

Доводи заявника та його представника щодо неотримання викликів та постанов державного виконавця не спростовані, належних і допустимих доказів зворотнього під час розгляду скарги не здобуто.

Відповідно до довідки вих.№32 від 12 грудня 2019 року вбачається, що ОСОБА_1 з 02 грудня 2019 року працює в ТОВ «Медіо» на посаді інженера-водія з окладом 4173,00 грн. і його робота пов`язана з відрядженнями за кордон (а.с.7, 8, 59).

Дослідженими матеріалами виконавчого провадження ВП № 59238655 встановлено, що від ОСОБА_1 у жовтні 2019 року надійшли грошові кошти в сумі 2931,00 грн. та у листопаді 2019 року в сумі 3000,00 грн., які були перераховані державним виконавцем на користь стягувача ОСОБА_3 як аліменти на утримання неповнолітньої дочки.

Як слідує з документів, що були додані до скарги, зокрема, довідок, квитанцій про сплачені ОСОБА_1 аліменти та чеків, боржник дійсно добровільно перераховував грошові кошти у період з липня 2019 року по вересень 2019 року на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10-13).

Крім того, з грудня 2019 року ОСОБА_1 має постійне місце роботи, та отримує сталий дохід, а із заробітної плати останнього утримуються кошти на погашення заборгованості по сплаті аліментів, водночас, на час розгляду даної скарги заборгованість у повному обсязі не погашена.

Таким чином, оцінивши наведені вище докази та фактичні обставини справи, суд дійшов до висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови 05 листопада 2019 року державним виконавцем не проведені необхідні дії для встановлення наявності у боржника заборгованості зі сплати аліментів, з урахуванням того, що фактично ним погашалась протягом вказаного періоду, про що підтверджується матеріалами справи у їх сукупності.

Крім того, суд враховує ті обставини, що робота боржника ОСОБА_1 пов`язана із відрядженнями за межі України, а тому встановлене відносно нього тимчасове обмеження наразі є недоцільним, оскільки воно не направлене на реальне виконання рішення суду, та створює перешкоди в реалізації трудових прав боржника і отримання ним доходу, з джерел якого здійснюються відрахування на погашення заборгованості за судовим рішенням.

Відповідно до ст.451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У зв`язку з цим, суд приходить до висновку, що оскаржувана постанова винесена державним виконавцем передчасно, без достатніх підстав.

З урахуванням вказаних обставин справи на наведених правових норм, суд приходить до висновку, що вимоги скаржника підлягають задоволенню, а постанову від 05 листопада 2019 року потрібно скасувати.

Керуючись ст.ст. 447-451 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м.Полтава Головного територіального управління юстиції у Полтавській області Палька В.П. від 05 листопада 2019 року у виконавчому провадженні № 59238655 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали складено 03 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.С. Гальонкіна