ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Київ

справа № 755/9100/18

провадження № 22-ц/824/9687/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Сліпченка О.І., Сушко Л.П.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу Київської міської ради на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року у складі судді Катющенко В.П., повний текст складений 28.02.2020 року, у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу,

встановив:

У червні 2018 року ОСОБА_1 , звернулася до суду із заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, заінтересовані особи - Головне територіальне управління юстиції у місті Києві, Київська міська рада.

Свої вимоги заявник обґрунтувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 від хронічної хвороби серця помер ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким вона з 1989 року проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Вони проживали і були пов`язані спільним побутом у квартирі АДРЕСА_1 та у дачному будинку за АДРЕСА_2 . Раніше заявник перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_3 з 12 квітня 1973 року, однак фактичні шлюбні відносини між ними припинилися у 1988 році та в подальшому шлюб між ними було розірвано у 2005 році.

ОСОБА_1 вказує, що вона та ОСОБА_2 реалізовували взаємні права та обов`язки, турбувалися один про одного, дбали про матеріальне забезпечення сім`ї. ОСОБА_2 працював електриком в Обслуговуючому кооперативі «Садівничий кооператив «Вікторія» та отримувану зарплатню направляв на забезпечення потреб сім`ї, усі найважливіші питання вирішували спільно, спільно піклувалися про побудову сімейних відносин між собою на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. ОСОБА_2 на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилася спадщина щодо прав та обов`язків, належних ОСОБА_2 .

Отже, з метою подання до нотаріуса (нотаріальної контори) заяви на прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 у четверту чергу (ст. 1264 ЦК України), ОСОБА_1 просила суд встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 з нею без реєстрації шлюбу з 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1.

Від Головного територіального управління юстиції у м. Києві надійшли пояснення, в яких заінтересована особа зазначає про те, що обставини, на які вказує у своїй заяві ОСОБА_1 потребують доказування у відповідності до вимог Цивільного кодексу України.

Від Київської міської ради надійшов відзив, в якому заінтересована особа заперечує проти задоволення таких вимог з тих підстав, їх недоведеності.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт проживання однією сім`єю ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с. Рубанівка, Городоцького району, Львівської області, останнє зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) та ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Іванівці Барського району, Вінницької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_4 ) без реєстрації шлюбу з 2006 року до ІНФОРМАЦІЯ_1 включно.

В апеляційній скарзі Київська міська рада просить рішення суду першої інстанції скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги скаржник зазначає про те, що заявником не надано доказів, з яких вбачається, що вона дійсно не менше п`яти років проживала однією сім`єю з ОСОБА_2 , вела з ним спільне господарство, сплачувала комунальні платежі та інше. Вважає, що надані ОСОБА_1 фото знімки також не підтверджують факт проживання однією сім`є не менше п`яти років, а підтверджують лише факт спілкування заявника з померлими.

У відзиві на апеляційну скаргу представник заявника вважав її безпідставною, такою що не підлягає задоволенню.

В суді апеляційної інстанції представник заявника заперечував проти апеляційної скарги з підстав, викладених у відзиві, просив рішення суду залишити без змін.

Заінтересовані особи, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду апеляційної скарги, до суду апеляційної інстанції своїх представників не направили, клопотань не подавали, причин неявки не повідомили, що відповідно до ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" від 31 березня 1995 року № 5, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У пункті 3 цієї постанови вказано, що у тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

За змістом наведених положень закону окреме провадження є безспірним, оскільки в ньому не розглядається матеріально-правовий спір, а можуть встановлюватися тільки факти та стани, які мають юридичне значення, а також підтверджуватися наявність чи відсутність неоспорюваних прав.

З матеріалів справи вбачається, що в даному випадку виник спір про право на квартиру, яка залишилася після смерті ОСОБА_2 з боку заінтересованої особи Київської міської ради, яка оспорює право заявника ОСОБА_1 на зазначене майно, що відповідно є підставою для розгляду такої заяви по суті в порядку позовного провадження.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про розгляд заяви ОСОБА_1 в порядку окремого провадження, тому апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції - скасуванню із залишенням заяви ОСОБА_1 без розгляду, роз`яснивши їй, що вона має право подати позов на загальних підставах.

Керуючись ст.ст. 315, 374, 377, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу Київської міської ради задовольнити частково.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 19 лютого 2020 року скасувати.

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Київська міська рада про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу - залишити без розгляду.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Київської міської ради судові витрати у сумі 528 грн. 60 коп.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :