ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 2/362/2548/20
У Х В А Л А

"21" грудня 2020 р. Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Харченко А.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без фіксування технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в:

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб між нею та ОСОБА_2 зареєстрований 19 червня 2018 року у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1240.

Вказуючи на те, що вона з ОСОБА_2 19 червня 2018 року зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1240. Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На протязі спільного подружнього життя виявилось, що вони мають різні погляди на шлюб та сімейне життя. На грунті взаємних непорозумінь вони втратили почуття любові та стали сторонніми втрачені всі фізичні і духовні зв`язки. Спільного господарства не ведуть з липня 2020 року. Внаслідок чого їхнє подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Вважає, що фактично їхній шлюб розпався і в майбутньому поновленим бути не може. Вказує, що між ними досягнуто згоди стосовно місця проживання малолітньої дитини разом з нею.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 01 грудня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін (а.с. 46-47).

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, 21.12.2020 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача та представника, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечує (а.с.54).

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, 21.12.2020 року подав до суду заяву в якій проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки і надалі проживає зі своєю дружиною і дитиною. Планує проживати з ними і надалі. Вважає розірвання шлюбу фіктивним (а.с.57).

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами.

Суд, дослідивши вимоги позову, заяви, дійшов до висновку про зупинення розгляду справи та надання сторонам строку на примирення, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 19 червня 2018 року сторони зареєстрували шлюб у Дніпровському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1240.

Від шлюбу мають неповнолітню дочку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Доказів місця проживання останньої з позивачкою, а також досягнення між сторонами згоди щодо місця проживання малолітньої дитини з матір`ю ОСОБА_1 не надано.

Також не надано доказів, щоб спростовували проживання відповідача, який вказав місцем свого проживання адресу місця реєстрації позивача, за однією адресою з позивачем, а тому суд позбавлений можливості встановити факт припинення між сторонами подружніх відносин.

Згідно з ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства.

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду розглянув справу № 200/952/18 та встановив, що надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Судді ВС підкреслюють, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

ВС наголошує, що Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду справи. Надання строку для примирення подружжя є лише правом суду, а не його обов`язком.

Також ВС підкреслив, що під час вирішення питання про визначення місця проживання дитини, участь органу опіки та піклування є обов`язковою, а позивач до заяви про визначення місця проживання дитини повинен надати висновок органу опіки та піклування про доцільність проживання дитини з одним із батьків, характеристики з місця проживання, роботи, місця навчання дитини (гуртків), медичні довідки (судом обов`язково враховується стан здоров`я як батьків, так і дитини), довідки про доходи (інші документи, які підтверджують матеріальне становище заявника), акти обстеження житлово-побутових умов, документи, що підтверджують право власності на житло.

Водночас, місцевим судом під час розгляду цієї справи не вирішувалось питання про визначення місця проживання дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу.

З огляду на викладене, а також на те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу, на думку суду, відповідатиме інтересам малолітньої дитини, доказів досягнення згоди щодо місця проживання якої не надано, суд вважає за необхідне надати сторонам строк на примирення.

Статтями 240, 251, 253 ЦПК України закріплено обов`язок суду зупинити до закінчення строку для примирення, визначеного судом, провадження у справі у разі, в тому числі, надання сторонам у справі про розірвання шлюбу строку для примирення, який не може перевищувати шести місяців.

Враховуючи, що відповідач бажає зберегти сім`ю, а позивач не надала доказів щоб підтвердили обставини припинення подружніх відносин та спільного проживання, суд вважає, що родина може бути збережена, подружжя примиренно, тому необхідно надати подружжю достатній строк для примирення, що в повній мірі відповідатиме інтересам малолітньої дитини сторін.

Визначаючи строк, який необхідно надати сторонам для примирення, суд вважає, що для вжиття заходів для примирення буде достатнім надати подружжю строк для примирення протягом трьох місяців.

На підставі ст. 111 СК України, керуючись статтями 240, 251, 253 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Надати сторонам по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу строк для примирення тривалістю три місяці до «21» березня 2021 року.

Провадження по справі зупинити до закінчення строку для примирення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи за веб-адресою: http://court.gov.ua.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко