ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 396/521/19

провадження № 22-ц/4809/207/20

05 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 396/521/19

провадження № 22-ц/4809/207/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Булгаренко Сергій Васильович,

відповідач - Головне управління Національної поліції в Кіровоградській області,

представник відповідача за довіреністю Іванець Дмитро Миколайович, Гаман Анжела Валеріївна,

відповідач - Державна казначейська служба України,

розглянув у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року, у складі судді Гарбуз О.А. у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади,

В С Т А Н О В И В :

У березні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області, Державної казначейської служби України про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю органу державної влади.

В обґрунтування позову зазначав, що 05 серпня 2017 року, перебуваючи на посаді старшого слідчого відділення Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, звернувся до Новоукраїнської місцевої прокуратури з письмовою заявою про вчинення відносно нього злочину, передбаченого ч.1 ст.345 КК України.

Прокуратурою в Кіровоградській області, 17 серпня 2017 року відомості про вчинення вказаного кримінального правопорушення в порушення ч.1 ст.214 КПК України були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №30000040 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.345 КК України, по факту погроз від ОСОБА_2 вбивством старшого слідчого Новоукраїнського ВП ГУНП ОСОБА_1 , та насильством щодо його близьких родичів у зв`язку з виконанням ним службових обов`язків, що мало місце 05 серпня 2017 року на території майданчику Новоукраїнського ВП ГУНП в Кіровоградській області, що за адресою АДРЕСА_1 .

З 18 серпня 2017 року по 20 березня 2019 року у кримінальному провадженні фактично не проведено жодної слідчої дії, допитано лише одного свідка.

05 грудня 2018 року та повторно 20 грудня 2018 року він направляв на адресу слідчого відділення Нвоовархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровогралдскій області клопотання про допит його як потерпілого, проведення з ним з очевидцями кримінального правопорушення солідчих експериментів на місці події з обов?язковим проведенням відео фіксації та з проханням повідомити його про результати розгляду клопотань. Проте, 28 січня 2019 року поштою отримав лист з постановою про закриття кримінально провадження від 29 грудня.2018 року, винесену слідчим Новоархангельського відділення поліції Голованіського відділу поліції ГУНП в Кіровоградській області Куликом Д.І. з підстав відсутності складу кримінального правопорушення.

Це рішення слідчого було ним оскаржено до суду, у зв?язку з цим 04лютого 2019 року постановою Новоархангельського відділення Новоукраїнської місцевої прокуратури Кіровоградської області постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 30000040 від 17 серпня 2017 року, скасовано.

Вказує, що ухвалою слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11.02.2019 року його скаргу на бездіяльність слідчого СВ Новоархангельського ВП Голованівського ВП ГУНП в Кіровоградській області Кулика Д.І. у кримінальному провадженні № 30000040 від 17.08.2017 року задоволено. Визнано незаконною бездіяльність слідчого в частині не розгляду клопотань потерпілого та зобов`язано розглянути клопотання потерпілого від 05 грудня.2018 року та 20 грудня 2018 року у кримінальному провадженні №30000040 від 17. серпня 2017 року в порядку та строки, визначені ст. 220 КПК України.

Посилаючись на те, що бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування йому завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних стражданнях у зв?язку з непроведенням слідчих дій, що може призвести до порушення розумних строків досудового розслідування, а також у моральній шкоді через невжиття заходів до особи, яка вчинила відносно нього кримінальне правопорушення через що він вимушений зустрічатись з особою на території населеного пункту за місцем проживання, просив суд стягнути х держави в особі Державної казначейської служби України за рахунок Державног бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на його користь моральну шкоду в розмірі 10 000 грн..

Рішенням Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Суд мотивував рішення тим, що позивач не довів завдання йому моральної шкоди внаслідок бездіяльності відповідачів, не довівши ні самого факту заподіяння моральної шкоди, ні наявність причино-наслідкового зв`язку із діями відповідачів та заподіянням моральної шкоди( а.с. 80-86).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. Зазначає, що підставою для звернення до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди в розмірі 10000 грн. слугувала ухвала слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2019 року, якою визнано незаконною бездіяльність слідчого (а.с. 90-92).

Апеляційне провадження відкрито у справі 06 грудня 2019 року, ухвалою суду від 20 грудня 2019 року призначено справу до розгляду з повідомленням учасників справи на 05 лютого 2020 року (а.с.97,105).

У відзиві на апеляційну скаргу представник ГУНП в Кіровоградській області просить відмовити в задоволенні апеляційної скарги та рішення суду першої інстанції залишити без змін. Зазначає, що судове рішення першої інстанції прийняте у відповідності до норм матеріального та процесуального права (а.с.108-113).

Державна казначейська служба України відзив на апеляційну скаргу не надала.

В судовому засіданні апеляційної інстанції позивач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги, а представник ГУНП в Кіровоградській області заперечила проти доводів апеляційної скарги.

Представник Державної казначейської служби України, повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України його неявка не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача та його представника, пояснення представника відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 звернувся зі скаргою до слідчого судді Новоархангельського суду Кіровоградсьбкої обалсті щодо бездіяльності слідчого у кримінальному провадження№ 30000040 від 17 серпня 2017 року, посилаючись на те, що слідчі дії не проводяться, його клопотання від 08 грудня 2-018 року та 20 грудня 2012 року не розглядаються слідчим, не повідомлено його про результати їх розгляду.

Постановою слідчого судді Новоархангельського районного суду Кіровоградської області від 11 лютого 2019 року скаргу ОСОБА_1 задоволено. Визнано незаконною бездіяльність слідчого СВ Новоархангельського відділення поліції Голованівського відділу поліції ГУНП в Кірвооградській області Кулика Д.І. у кримінальному провадженні № 30000040 від 17 серпня 2017 року в частині не розгляду клопотань потерпілого.

Зобов`язано слідчого розглянути клопотання потерпілого в кримінальному провадженні № 30000040 від 17 серпня 2017 року в порядку та у строки, визначені статтею 220 КПК України (а.с.5).

Ухвалою слідчого судді Нвоовархангельського районного суду Кіровоградської обалсті від 11 лютого 2019 року провадження за скаргою ОСОБА_1 на постанову слідчого Новоархангельського ВП ГУНП України в Кіровоградській області Кулика Д.І. від 29 грудня 2018 року про закриття кримінального провадження № 30000040 від 17 серпня 2017 року закрито, оскільки відповідно до ч.2 ст.305 КПК України прокурор може самостійно скасувати рішення (а.с.6).

Встановлено, що кримінальне провадження не завершено, досудове розслідування триває.

Згідно зі статтею 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

На підставі вказаної норми відшкодуванню за рахунок держави підлягає шкода у випадку встановлення факту заподіяння такої шкоди незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю державної влади.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу.

Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Статтею 1174 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Згідно зі статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (стаття 76 ЦПК України).

Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статті 1173, 1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Необхідною умовою для притягнення держави до відповідальності за дії, бездіяльність органу державної влади у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою.

Наявність цих умов в межах розгляду цивільної справи має довести позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статей 1173,1174 ЦК України.

За змістом статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

При цьому, обов`язковою умовою для можливості відшкодування моральної шкоди судом має бути доведення у належний процесуальний спосіб фактів настання такої шкоди, протиправності дій, що призвели до неї, а також наявності між цими фактами причинно-наслідкового зв`язку.

Суд першої інстанції відмовляючи у позову виходив з того, що позивач не довів бездіяльність органу досудового розслідування, завдання моральної шкоди .

Колегія суддів вважає такий висновок суду неправильним і вважає за необхідне змінити мотивувальну частину.

У задоволенні позову належить відмовити з тих підстав, що доводи позивача про відшкодування йому моральної шкоди з півдстав бездіяльності органу досудового розслідування, яка може призвести до порушення розумних строків розслідування кримінального провадження, у звязку з неефективним на його думку розслідуванням, є передчасними та недоведеними.

Доводи позивача щодо можливого порушення строків розслідування, є припущенням, цим доводам та доводам про неефективне розслідування може бути надана оцінкиа лише по завершенню досудового росзлідування.

Та обставина, що позивач періодично зустрічається з особою, яку він зазначив у заяві про вчинення кримінального правопорушення, не є підставою для відшкодування моральної шкоди за рахунок держави.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що имагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Резолютивна частина рішення суду залишається без змін.

Керуючись п. 1 ч.1 ст. 374, ст. ст. 375, 381-383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та його представника - адвоката Булгаренка Сергія Васильовича задовольнити частково.

Рішення Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 23 жовтня 2019 року змінити у мотивувальній частині, виклавши її в редакції цієї постанови.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т.М.Авраменко

В.В. Черненко