Справа № 175/330/20
Провадження № 2/175/84/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Новік Л.М.,

за участю секретаря - Сапай О.Г.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини, в обґрунтування позову зазначила, що з 02.09.2016 року вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 . Від спільного подружнього життя мають малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає разом з нею, ОСОБА_4 та знаходиться на її утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося: на протязі тривалого часу у них виникали суперечності по різним питанням: ведення спільного господарства та виховання дитини. З відповідачем по справі - ОСОБА_2 вони проживають окремо, вона та їхній син - ОСОБА_3 проживають за адресою: АДРЕСА_1 , а ОСОБА_2 проживає окремо від них, за адресою: АДРЕСА_2 . 28.02.2018 року Заводським районним судом м. Дніпродзержинська було видано судовий наказ, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з «27» лютого 2018 року, і до досягнення дитиною повноліття.

05.11.2019 року рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано. ОСОБА_1 , як після припинення шлюбних відносин з відповідачем, так і до сьогоднішнього часу та і у майбутньому не здійснювала, не здійснюю та не має наміру здійснювати жодних перешкод та перепон ОСОБА_2 щодо участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як мати малолітнього сина доглядає та піклується про нього, дарує завжди материнську любов та ласку своїй маленькій найріднішій людині. Також бажає зазначити, що квартирі, де мешкаю вона з сином створені усі умови для проживання та виховання малолітньої дитини, житлові умови відповідають усім санітарно-гігієнічним нормам. Однак, між нею та ОСОБА_2 , як батьками не досягнута згода щодо визначення місця проживання малолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому вона вимушена звернутись до суду, в порядку ст.ст. 160-161 CK України, з позовною вимогою про визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з нею - ОСОБА_1 .

Просить суд визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

Ухвалою судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 21 лютого 2020 року по справі було відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 02 вересня 2020 року справу призначено до судового розгляду по суті.

Представник позивача ОСОБА_5 до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, але до його початку надав заяву в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі. Просив суд розглянути справу за його відсутності.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, але до його початку надав заяву про розгляд справи без їхньої участі та надали висновок щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню.

У відповідності до ч.1 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків.

Стаття 161 СК України передбачає, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 02.09.2016 року. Рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 05.11.2019 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с.11-13).

Від шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 30.01.2018 року Заводським районним у місті Камянське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 109.

В судовому засіданні встановлено, що після припинення спільного проживання сторін, дитина залишились проживати з матір`ю за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно висновку виконавчого комітету Кам`янської міської ради щодо визначення місця проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від 26.06.2020 року, вбачається доцільним визначити місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 за місцем її проживання.

Відповідач не заперечує щодо визначення місця проживання дитини разом з матір`ю, про що свідчить відповідна заява про визнання позовних вимог.

Відповідно до ч.1 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

З матеріалів справи не вбачається між батьками конфлікту щодо існуючих прав та обов`язків по відношенню до дитини та їх реалізації.

За змістом статті 31 ЦК України малолітньою особою є дитина віком до чотирнадцяти років.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все, з урахуванням прав та законних інтересів дитини.

Відповідно до ст. ст. 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

У п. 1 ст. 9 указаної Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (ч. 1 ст. 3 Конвенції).

Місце проживання малолітньої дитини з одним із батьків визначається або за місцем проживання матері чи батька, або за конкретною адресою.

Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.161 СК України випливає, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини.

Таким чином, враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з матір`ю не суперечитиме інтересам дитини, враховуючи ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, а також те, що в даному випадку відповідач визнає позов та не заперечує щодо того, щоб дитина проживала разом з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 та визначення місця проживання дитини на даний час разом з матір`ю.

Керуючись ст.ст. 141, 160, 161 СК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13, 81, 89, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Кам`янської міської ради про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстроване та фактичне місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.М. Новік