Єдиний унікальний номер: 223/378/20
Провадження номер: 2/223/223/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 р. м. Вугледар

Вугледарський міський суд Донецької області в складі: головуючого судді Дочинця С.І., при секретарі Буцькій С.М., за участі представника позивачки ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Вугледарського міського суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Вугледарської міської ради, третя особа: Вугледарська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про надання додаткового строку на прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_2 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача Вугледарської міської ради, де третьою особою є Вугледарська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про надання додаткового строку на прийняття спадщини.

Позивачка свої позовні вимоги мотивує тим, що її батьки: ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , які заповіт не складали. За життя батьки позивачки мешкали вдвох за адресою: АДРЕСА_1 , та були власниками зазначеної квартири. Після смерті матері 22 червня 2012 року ОСОБА_2 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку не зверталась, оскільки була впевнена, що батько фактично прийняв спадок. Вже після смерті батька ОСОБА_2 у встановлений законом строк звернулась до Вугледарської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку. Позивачка, як єдиний спадкоємець донька померлих прийняла спадок почала володіти, користуватись квартирою, робити ремонт, стала проживати в квартирі, сплачувати комунальні послуги. Однак, коли ОСОБА_2 звернулась до нотаріуса, щоб отримати свідоцтво про право власності на квартиру, з`ясувалось, що на момент звернення останньої з заявою про прийняття спадку після смерті батька в 2017 року вийшла помилка. Виявлено, що після смерті матері позивачки ОСОБА_3 , батько позивачки ОСОБА_4 прийняв спадок після смерті дружини, однак належним чином не до оформив право власності на квартиру, а коли ОСОБА_2 зверталась до нотаріуса в 2017 році, ці обставини не були з`ясовані. Тому, позивачка отримала нотаріальну відмову в оформленні спадку (частини квартири) після смерті матері.

Так, ОСОБА_4 прийняв спадок після смерті ОСОБА_5 відповідно до ст.ст. 1261,1268 ЦК України, володів, користувався та розпоряджався всією квартирою. Позивачка прийняла спадок на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті батька, а 1/2 частина квартири після смерті матері лишається бути помилково не прийнятою. ОСОБА_2 вважає, що причини пропуску нею шестимісячного строку прийняття спадку після смерті матері, є поважними, адже батько позивачки фактично прийняв спадок, а всі перелічені нею підстави стали винятковою помилкою, через яку позивачка нотаріально не може оформити весь спадок.

Посилаючись на зазначене, позивачка просить суд визначити їй додатковий строк тривалістю шість місяців для подання до Вугледарської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивачка ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час розгляду справи була повідомлена належним чином, що підтверджується розпискою про отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 29).

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні вимоги позову підтримала та просила суд їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позові. Зазначила, що ОСОБА_2 після смерті ОСОБА_3 у 2012 році до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку не зверталась, оскільки була впевнена, що батько фактично прийняв спадок, а вже після смерті батька позивачка звернулась до Вугледарської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку та прийняла у спадок лише 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 . При цьому 1/2 частина зазначеної квартири після смерті матері лишилась помилково не прийнятою. Зауважила, що у ОСОБА_4 , ОСОБА_3 та позивачки різні прізвища, оскільки остання, укладаючи шлюб з ОСОБА_6 , змінила прізвище « ОСОБА_7 » на шлюбне прізвище « ОСОБА_8 ». Однак, доказів на підтвердження зазначеної обставини представник позивачки до суду не надала.

На уточнююче питання суду чи може представник позивачки зазначити будь-які поважні причини з який ОСОБА_2 не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, у період часу з 2017 року по 2020 рік, ОСОБА_1 зауважила, що їй не відомо про такі поважні причини.

Представником позивачки в судовому засіданні додаткових доказів суду не надано.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою щодо отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 30). На адресу суду від Вугледарської міської ради надійшло письмове клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника (а.с. 33).

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою щодо отримання судової повістки про виклик до суду (а.с. 31). На адресу суду від Вугледарської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) надійшла письмова заява про розгляд справи за відсутності представника третьої особи (а.с. 32).

Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав:

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 20 червня 1973 року, складеного російською мовою, батьками « ОСОБА_9 », ІНФОРМАЦІЯ_3 , є: мати « ОСОБА_10 », батько « ОСОБА_4 » (а.с.7).

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03 листопада 1972 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , 03 листопада 1972 року зареєстрували шлюб (а.с. 6).

Як вбачається зі свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 23 лютого 1989 року шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_2 розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 23 лютого 1989 року складено запис за №9 (а.с. 8).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 від 25 червня 2012 року, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Вугледрського міського управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_3 , у віці 78 років померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 9).

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_5 від 24 травня 2017 року, виданого Вугледарським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 10).

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (будинок) № НОМЕР_6 від 22 серпня 2000 року, ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності належала квартира АДРЕСА_2 (а.с. 11).

Відповідно до довідки №101 від 11 березня 2020 року, виданої Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Перлина», ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , яка проживала спільно зі своїм чоловіком ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , вели спільне господарство з липня 1986 року по момент смерті дружини (а.с. 12).

Згідно листа Вугледарської державної нотаріальної контори Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) №139/02-14 від 12 березня 2020 року, позивачці повідомлено, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані свідоцтва про право на спадщину) до Вугледарської державної нотаріальної контори вона з заявою у встановлений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини не зверталась, а документів, що підтверджують факт, що на момент відкриття спадщини остання проживала з спадкодавицею за однією адресою вона не має. Шестимісячний строк для прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 позивачка пропустила, у зв`язку чим рекомендовано звернутись до суду з заявою про визначення додаткового строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини (а.с. 13).

Відповідно до Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59716522 від 05 березня 2020 року відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 Спадковому реєстрі відсутні (а.с. 14)

Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Відповідно до ч. 1 ст. 1279 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини вважаються причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення дій для прийняття спадщини.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17 жовтня 2019 року у справі № 766/14595/16, від 30 січня 2020 року у справі № 487/2375/18, від 31 січня 2020 року у справі № 450/1383/18.

При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17.

Разом з тим Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При цьому, судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини, як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання про існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями, хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц.

Статтями 12, 13, 81 ЦПК України, встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи.

Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Європейський суд з прав людини зауважує, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року).

Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду від 04 жовтня 2018 року по справі №521/6687/17.

Так, позивачка як на підставу поважності пропуску строку звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, посилається на те, що після смерті її матері у 2012 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадку не зверталась, оскільки була впевнена, що батько фактично прийняв спадок, однак належним чином не дооформив право власності на квартиру, а коли ОСОБА_2 зверталась до нотаріуса в 2017 році, ці обставини не були з`ясовані. У зв`язку з чим ОСОБА_2 прийняла спадок лише 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 після смерті батька, а 1/2 частина квартири після смерті матері лишається бути помилково не прийнятою.

Однак, суд вважає необхідним відзначити, що звертаючись з даним позовом, ОСОБА_2 пропустила строк для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 більше ніж на 7 років, а юридична необізнаність позивачки щодо строку та порядку прийняття спадщини, про наявність спадкового майна, невизначеність між спадкоємцями, хто приймає спадщину, не можуть бути визнані судом поважними причинами пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини.

Окрім того, належних та допустимих доказів, які б підтверджували, що причини пропуску позивачкою шестимісячного строку на звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для ОСОБА_2 на вчинення цих дій останньою суду не надано, а представником позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні зазначено про те, що їй не відомо про наявність будь-яких поважних причини з яких ОСОБА_2 не зверталась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері у період часу з 2017 року по 2020 рік.

Більш того, зважаючи, що суду не надано жодного доказу на підставі якого суд мав би можливість встановити родинний зв`язок між позивачкою та спадкодавцем ОСОБА_3 та/або доказів зміни ОСОБА_2 прізвища з « ОСОБА_7 » на прізвище « ОСОБА_8 », у зв`язку з чим неможливо встановити чи є позивачка спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та до якої черги спадкування належить.

На підставі викладеного, суд вважає, що доказів поважності причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини ОСОБА_2 не надано, а тому приходить до висновку, що строк для прийняття спадщини позивачкою пропущений без поважних причин, внаслідок чого не знаходить правових підстав для задоволення вимог позову та вважає необхідним в їх задоволенні відмовити.

Керуючись ст.ст. 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76, 77, 258, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні вимог позовної заяви ОСОБА_2 до Вугледарської міської ради, третя особа: Вугледарська державна нотаріальна контора Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про надання додаткового строку на прийняття спадщини, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Донецького апеляційного суду через Вугледарський міський суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Вугледарського

міського суду Донецької області Дочинець С.І.