ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року

м. Черкаси

справа № 711/4729/18 провадження № 22-ц/821/197/20 категорія 307010000

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бородійчука В.Г.,

суддів: Карпенко О.В., Нерушак Л.В.

секретаря: Анкудінова О.І.

учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 ;

представник позивача - адвокат Логвин Олександр Олексійович

відповідач: ОСОБА_2 ;

треті особи: ОСОБА_3 ; Друга Черкаська державна нотаріальна контора

розглянув у судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Логвина Олександра Олексійовича на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2019 року (ухвалене під головуванням судді Позарецької С.М., повний текст якого виготовлено 06 грудня 2019 року) у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

в с т а н о в и в :

1.Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

11 червня 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси помер її батько ОСОБА_4 , актовий запис № 1998. До дня своєї смерті ОСОБА_4 проживав разом зі своєю дружиною ОСОБА_2 у квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , яка належала йому на праві власності.

В другій половині березня 2018 року, коли відповідач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, позивачу зателефонував нотаріус та повідомила про наявність складених її батьком заповітів.

Із наданих заповітів ОСОБА_1 дізналася, що після смерті батька відкрилась спадщина, до якої входить квартира АДРЕСА_1 , автомашина марки ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в а/к «Колос» в м. Черкаси та грошові вклади із відповідними відсотками та нарахованою компенсацією. Даним майном, за життя, батько розпорядився відносно дружини, позивача (дочки) та третьої особи (сина).

22 травня 2018 року ОСОБА_1 направила до Другої Черкаської державної нотаріальної контори (де відкрита спадкова справа № 426/2017) лист із заявою про прийняття спадщини після смерті батька. 29 травня 2018 отримала відповідь № від 26 травня 2018 року за № 1252/02-14 про розгляд зазначеної заяви із роз`ясненням норм законодавства.

Позивач також зазначила, що разом зі спадкодавцем не проживала, пропустила встановлений строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживала в іншому місці та дізналася про наявність складених заповітів батьком лише в другій половині березня 2018 року, не є родичкою відповідачки, нотаріус розшукав її та повідомив про існування заповітів лише після того, як відповідач звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та після пропуску строку для прийняття спадщини.

Просила визначити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом, яка відкрилася після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , терміном два місяці, який слід рахувати з дня набрання рішенням законної сили.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів того, що вона, будучи достеменно обізнаною про смерть свого батька, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , при умові заперечень відповідача проти позову, - з об`єктивних, непереборних істотних труднощів для неї не змогла вчинити дії щодо прийняття у встановлений законом строк спадщину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

У грудні 2019 року ОСОБА_5 в особі свого представника адвоката Логвина О.О. подала до суду апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2019 року як незаконне, ухвалене при неповному з`ясуванні всіх фактичних обставин справи, без належної оцінки доказам у справі та невідповідності висновків суду обставинам справи та прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що про наявність заповітів ОСОБА_5 стало відомо в березні 2018 року, про що, її повідомив нотаріус в телефонному режимі, тобто після спливу шестимісячного строку. Вказує, що судом першої інстанції не було взято до уваги те, що на момент смерті спадкоємець проживала в іншому місті та доглядала за хворим чоловіком, через що не змогла приїхати на поховання батька, однак надала кошти своєму братові, третій особі у справі ОСОБА_3 , який взяв на себе організацію та проведення похорон.

Зазначає, що судом не взято до уваги ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 повідомила спадкоємцям неправдиву інформацію про те, що заповіт складено лише на її ім`я, що стало причиною не звернення спадкоємців до нотаріуса з відповідними заявами.

Крім того, посилається на ту обставину, що суд не повно дослідив той факт, чи вчиняв нотаріус дії для повідомлення ОСОБА_1 про відкриття спадщини, чи здійснював виклик її, як спадкоємця за заповітом, у тому числі шляхом повідомлення про це у пресі, що свідчило б про належне сприяння для здійснення особистого розпорядження покійного.

Тому, з огляду на вищевикладене, вважає, що в матеріалах справи відсутні будь-які дані про те, що позивач знала про існування заповіту та відсутні докази про те, що нотаріус або особа, яка посвідчувала заповіт повідомили позивачку, як спадкоємця, про існування заповіту.

Відзив на апеляційну скаргу

У відзиві на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_2 , остання зазначила, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги такими, що не дають підстав для його зміни чи скасування.

Зазначила, що в апеляційній скарзі, як і в позовній заяві не було надано жодного доказу, який би реально підтверджував поважність пропуску подачі заяви про прийняття спадщини ОСОБА_1 після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а в обґрунтування своїх позовних вимог тільки зазначено пояснення позивача ОСОБА_1 , які не підтверджуються належними та допустимими доказами та спростовуються поясненнями третьої особи, а саме нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори.

Крім того, зазначила, що згідно Пленуму ВСУ № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» в пп.1 п. 24 роз`яснено, що судом не можуть бути визнані поважними такі причини пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, необізнаність особи про наявність спадкового майна, похилий вік, непрацездатність, незнання паро існування заповіту, встановлення судом факту, що має юридичне значення для прийняття спадщини, невизначеність між спадкоємцями хто буде приймати спадщину, відсутність коштів для проїзду до місця відкриття спадщини, несприятливі погодні умови. Тому, підстава, на яку посилається позивач як на таку, що може бути визнана поважною не є такою, що дає можливість задовольнити позовну заяву.

24 січня 2020 року від ОСОБА_6 надійшла заява, в якій вона зазначила, що аналогічна справа, в якій позивачем був ОСОБА_3 , а ОСОБА_1 третьою особою, вже розглядалася судом першої, апеляційної та касаційної інстанції, і висновком районного суду, що був залишений в силі постановами апеляційного та касаційного судів в задоволенні позовних вимог про визначення додаткового строку для прийняття спадщини спадкоємцю померлого ОСОБА_4 було відмовлено.

У відповіді на відзив на апеляційну скаргу, що надійшов від ОСОБА_1 , остання зазначила, що із пояснень третьої особи нотаріуса вбачається, що спілкування із спадкоємцями стало можливе лише після того, як після 6-тимісячного строку відповідач повідомила нотаріусу контактні дані інших спадкоємців.

У нотаріуса в силу вимог ст. 63 ЗУ «Про нотаріат» та п. 1.2 розділу ІІ глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом МЮУ 22 лютого 2012 року № 296/5), виник обов`язок повідомити інших встановлених спадкоємців про відкриття спадщини та наявність заповітів. Якщо місце знаходження спадкоємців не відомо, свій обов`язок нотаріус повинен реалізувати шляхом публікації в регіональній пресі, чого нотаріусом зроблено не було. Крім того, зазначила, що необізнаність спадкоємців про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку, який повинен враховуватися при визначенні питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини.

Фактичні обставини справи, встановлені судом першої інстанції

Судом першої інстанції встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Черкаси помер ОСОБА_4 , про що Черкаським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Черкаській області складено відповідний актовий запис № 1998 від 25 липня 2017 року та видане свідоцтво про смерть серії НОМЕР_3 (а.с. 12 Т.1).

Позивачка у справі ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується даними свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05 липня 1963 року та свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_5 від 06 серпня 2011 року (а.с. 10-11 Т.1).

Відповідно до заповіту від 16 листопада 2015 року (а.с. 13 Т.1) ОСОБА_4 належну йому квартиру АДРЕСА_1 заповів в рівних частках - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 Також, належний йому автомобіль марки ЗАЗ Forza, 2011 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , гараж № НОМЕР_2 , що знаходиться в а/к «Колос» в м. Черкаси заповів в рівних частках, ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Крім того, ОСОБА_4 відповідно до заповіту від 01 грудня 2015 року (а.с. 14 Т.1) всі належні йому грошові вклади з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться у будь-якій банківській установі, заповів в рівних частках ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

Згідно з інформацією, наданою нотаріусом Другої Черкаської державної нотаріальної контори 26 грудня 2018 року встановлено, що 13 вересня 2017 року ОСОБА_2 (дружина ОСОБА_4 ) подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 . У заяві нею вказані номери телефонів, якими користується саме вона. Крім того, нею повідомлено про інших спадкоємців ОСОБА_7 (дочка померлого) та ОСОБА_3 (син померлого). При цьому, відомості про місце їхнього проживання та засоби зв`язку не зазначені (а.с. 102-103 Т.1).

Крім того, відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 14 грудня 2018 року вбачається, що після смерті ОСОБА_4 відкрита спадкова справа № 426/2017. До того ж, наявна інформація від 14 грудня 2018 року про заповіти: від 01 грудня 2015 року, від 16 листопада 2015 року, від 03 лютого 2015 року, від 30 березня 2012 року, від 06 листопада 2006 року, від 25 липня 2005 року, складених за життя ОСОБА_4 відносно розпорядження його майном в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_7 (а.с. 110-113 Т.1).

16 березня 2018 року на ім`я ОСОБА_2 видані свідоцтва про право власності на Ѕ частини спадкового майна: квартиру, грошові вклади, автомобіль. На іншу Ѕ частину спадкового майна свідоцтва про право на спадщину не видані.

19 травня 2018 року ОСОБА_1 направила заяву, яка 26 травня 2018 року надійшла до нотаріуса Другої Черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначила, що їй відомо про заповіти від 16 листопада 2015 року та 01 грудня 2015 року, складені її батьком і вона приймає спадщину. Крім того, спадкоємцем є ОСОБА_3 , 1976 року народження (син померлого) та ОСОБА_2 1938 року народження (дружина померлого). Інших спадкоємців немає. Просила прийняти заяву про прийняття спадщини та видати свідоцтво про право на спадщину (а.с. 139 Т.1).

На вказане звернення, нотаріусом надана відповідь від 26 травня 2018 року № 1252/02-14 про роз`яснення положень ст.ст. 1269, 1270, 1272 ЦК України (а.с. 15 Т.1).

2.Мотивувальна частина

Позиція Апеляційного суду

Згідно зі статтею 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, а відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод таке конституційне право повинно бути забезпечене судовими процедурами, які повинні бути справедливими.

Перевіривши доводи апеляційної скарги, Черкаській апеляційний суд в складі колегії суддів цивільної палати дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_1 адвоката Логвина О.О. не підлягає до задоволення.

Мотиви, з яких виходить Апеляційний суд, та застосовані норми права

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно зі статтею 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини; спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України).

Відповідно до статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України).

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої та третьої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви або ці обставини суд визнав поважними.

Аналіз вказаних норм свідчить про те, що для прийняття спадщини (за законом чи за заповітом) спадкоємець повинен подати заяву про прийняття спадщини, а закон не розрізняє такі заяви на: заяву про прийняття спадщини за законом або на заяву про прийняття спадщини за заповітом.

Позивач не проживала на момент смерті зі спадкодавцем, тому на неї поширюються вимоги частини першої статті 1270 ЦК України про необхідність звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у шестимісячний строк.

Обставини справи свідчать, і це не заперечується ОСОБА_1 , що вона була обізнана про смерть спадкодавця, і, як спадкоємець за законом, знала про відкриття спадщини, отже для прийняття спадщини мала подати нотаріусу відповідну заяву, однак, цього протягом шестимісячного строку не зробила.

Оскільки ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, то її посилання про необізнаність щодо наявності заповіту не є поважною причиною для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

З огляду на це доводи особи, що подала апеляційну скаргу про те, що в матеріалах справи відсутні будь - які докази про обізнаність позивача про існування заповіту та відсутність доказів, що нотаріус або особа, яка посвідчувала заповіт повідомили позивача, як спадкоємця, про існування заповіту не дають підстав для скасування рішення суду та задоволення позову, оскільки суд першої інстанції, приймаючи оскаржуване рішення прийшов до обґрунтованого та вмотивованого висновку, що ОСОБА_1 було достеменно відомо про смерть свого батька, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що сама позивач не заперечувала. Підстави, на які посилалася позивач не є об`єктивними та непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Посилання ОСОБА_8 на правові висновки Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17-ц, як такі, що були зроблені під час розгляду справ щодо аналогічних правовідносин та не були застосовані районним судом не можуть бути підставою для зміни чи скасування висновку районного суду про відмову в задоволенні позовних вимог, оскільки у своєму висновку від 12 грудня 2019 року під час розгляду справи № 711/5488/19, який був долучений ОСОБА_2 до відзиву на апеляційну скаргу вбачається, що під час розгляду справи між ОСОБА_3 , як позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_1 , Друга Черкаська державна нотаріальна контора з аналогічним предметом та підставами позову, іншому спадкоємцю у справі ОСОБА_3 було відмовлено в задоволенні позовних вимог. Верховний Суд дійшов висновку, що підстави, на які посилався ОСОБА_3 та які є аналогічними посиланням ОСОБА_1 щодо поважності причин пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини є необґрунтованими та не пов`язані з непереборними труднощами, з якими закон пов`язує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини.

Крім того, доводи ОСОБА_1 стосовно того, що нотаріус не вчинила дій щодо розшуку спадкоємців, не повідомила її протягом шести місяців з дня відкриття спадщини про заповіти за вказаних обставин не впливають на правильність висновків суду.

За таких обставин, суд першої інстанції всебічно та повно з`ясував обставини, які мають значення для справи, дослідив в судовому засіданні усі докази, які є у справі, з урахуванням їх переконливості, належності і допустимості, дав їм правильну оцінку та вірно виходив з того, що підстав для задоволення позовних вимог немає.

Згідно з установленою практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

У відповідності ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що постановлене у справі рішення є законним та обґрунтованим і підстав для його зміни чи скасування за наведеними у скарзі доводами колегія суддів не вбачає, оскільки її доводи суттєвими не являються, носять суб`єктивний характер, не відповідають обставинам справи і правильності висновків суду не спростовують.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 375, 382, 383, 384 ЦПК України, Черкаський апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Логвина Олександра Олексійовича залишити без задоволення.

Рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 26 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: ОСОБА_3 , Друга Черкаська державна нотаріальна контора про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини залишити без зміни.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного судового рішення, в порядку та за умов визначених ЦПК України.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2020 року.

Головуючий В.Г. Бородійчук

Судді О.В. Карпенко

Л.В. Нерушак