Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

за участю секретаря Назаркевич Ю.В.

представника відповідача ОСОБА_1 В ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и в:

19.12.2019р. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача 18 587,65 грн. завданої майнової шкоди.

Свої вимоги мотивує тим, що 22.10.2018р. в с. Кам`янопіль Львівської області трапилась дорожньо-транспортна пригода, за участю автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , під управлінням водія ОСОБА_4 та автомобіля Mercedes-Benz, д.н.з. НОМЕР_2 з напівпричіпом марки «KASSBOHRER АРТ-002», д.н.з. НОМЕР_3 , під управлінням водія ОСОБА_3 . Останнього визнано винуватим у скоєнні ДТП, згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.11.2018р.

В результаті ДТПбуло пошкоджено автомобіль Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 , який на той момент був застрахований у ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» , за договором добровільного страхування наземних транспортних засобів від 08.08.2018р., що укладений з ТзОВ «Мрія Сервіс».

Вказана подія була визнана страховим випадком, в результаті чого, на підставі заяви водія ОСОБА_4 та страхового акту від 09.01.2019р., ПрАТ СК «ПЗУ Україна» виплатило страхувальнику ТзОВ «Мрія Сервіс» 18 587,65 грн. страхового відшкодування.

На момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_3 була застрахована у ТзОВ «Страхова компанія «Домінанта» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, за полісом № АМ3998452.

Однак, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не зверталась до вказаної страхової компанії з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди, протягом встановленого законом річного терміну від дати ДТП. У зв`язку з чим, у ТзОВ «Страхова компанія «Домінанта» не виникло обов`язку виплати страхового відшкодування.

Відтак, позивач вважає, що у нього виникло право вимоги до відповідача ОСОБА_3 , як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Провадження у справі відкрито 03.01.2020р., розгляд справи по суті призначено на 11.02.2020р. в порядку спрощеного провадження.

03.02.2020р. адвокат Калмиков С.В., який представляє інтереси відповідача ОСОБА_3 , подав відзив на позовну заяву, в якому вимоги позивача категорично заперечив. Свою позицію мотивує тим, що позивач сам визнав той факт, що протягом одного року з дати настання ДТП, не звертався до ТзОВ «Страхова компанія «Домінанта» із заявою про виплату страхового відшкодування. А в силу п. 37.1.4. ст. 37 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (Закон України № 1961-IV), це є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування. Також вказує, що позивачем не наведено мотивів, з яких підстав не зверталось в річний термін до вказаної страхової компанії з заявою про виплату страхового відшкодування, а звернулось з позовом безпосередньо до ОСОБА_3 . Разом з цим, адвокат Калмиков С.В. вважає, що уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, мав би реалізувати право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

10.02.2020р. ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» подало відповідь на відзив. Зокрема наполягає на тій позиції, що у ТзОВ «Страхова компанія «Домінанта» не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, в даному випадку, з підстави пропущення річного строку звернення з боку страховика ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна». А тому завдана шкода повинна бути відшкодована ОСОБА_3 , як особою, з вини якої трапилось ДТП.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши клопотання про розгляд справи без участі його участі, свої вимоги підтримує в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 на розгляд справи в суді не з`явився. Його представник ОСОБА_5 в судовому засіданні позов заперечив, надавши пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву, просив в задоволенні такого відмовити за безпідставністю. Крім того , в судовому засіданні звернувся до суду з заявою про стягнення з позивача у користь відповідача , у разі відмови у позові, витрат на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн.

Заслухавши думку представника відповідача, з`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 08.08.2018р. між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТзОВ «Мрія Сервіс» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів серії AM № 132383, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з експлуатацією автомобіля Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 .

22.10.2018р. в с. Кам`янопіль Львівської області, за участю вказаного автомобіля трапилась дорожньо-транспортна пригода. Винуватцем ДТП визнано водія ОСОБА_3 , згідно постанови Пустомитівського районного суду Львівської області від 30.11.2018р., яка набрала законної сили.

Згідно ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Так, із тексту вказаного судового рішення вбачається, що 22.10.2018р. о 13.10 год., в с. Кам`янопіль Львівської області, водій ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц» номерний знак НОМЕР_2 з платформою марки «KASSBOHRER АРТ-002», номерний знак НОМЕР_3 , порушив правила дорожнього руху, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом марки Renault Sandero, д.н.з. НОМЕР_1 . В результаті ДТП, вказаний транспортний засіб отримав пошкодження.

Згідно ч.1 ст. 16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Так, на підставі викладеного та згідно умов договору страхування АМ № 132383, ПрАТ СК «ПЗУ Україна» сплатило ТОВ «Мрія Сервіс» суму страхового відшкодування в розмірі 18 587,65 грн., що стверджується платіжним дорученням № 24742 від 11.01.2019р. (а.с. 27).

Виплата була здійснена ПрАТ СК «ПЗУ Україна», у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви про настання страхового випадку від 23.10.2018 року (а.с. 21) та страхового акту № UA027/L05/03 від 09.01.2019 року (а.с. 26).

Згідно ст. 993 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст. 1187 ЦК України)

Таким чином, після виплати страхового відшкодування, у ПрАТ СК «ПЗУ Україна» фактично виникло право вимоги до відповідача ОСОБА_3 про відшкодування завданої шкоди в розмірі 18 587,65 грн.

Між тим, на момент настання ДТП, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ТзОВ «Страхова компанія «ДОМІНАНТА» за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно полісу № АМ3998452.

Однак, згідно пп. 37.1.4. ст. 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», підставою для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є неподання заяви про страхове відшкодування впродовж одного року, якщо шкода заподіяна майну потерпілого, і трьох років, якщо шкода заподіяна здоров`ю або життю потерпілого, з моменту скоєння дорожньо-транспортної пригоди.

В даному випадку, позивач визнав ту обставину, що протягом року з моменту настання ДТП, не звертався до ТзОВ «Страхова компанія «Домінанта» з вимогою про відшкодування завданої майнової шкоди, і як наслідок, в даної страхової компанії не виник обов`язок виплати страхового відшкодування.

Жодних належних та допустимих доказів того, у зв`язку з чим ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не скористалось своїм правом на відшкодування матеріальної шкоди, а пропустивши річний термін, звернулось уже з позовом до ОСОБА_3 , суду надано.

Твердження позивача про те, що у нього виникло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду, на думку суду є необґрунтованим.

Так, позивач посилається на п.56 Постанови Великої Палати ВСУ від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц, де зазначено, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37). чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика.

Поміж тим, у п. 55 вказаної постанови ВСУ зазначено, що згідно ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Аналізуючи викладене, на думку суду пункт 56 кореспондується з відповідальністю особи, у разі недостатності страхової виплати для повного відшкодування завданої нею шкоди, що в даному випадку не має місця, оскільки сума страхового відшкодування повністю покрила матеріальну шкоду.

Разом з цим, згідно п. 57, 58 постанови ВСУ від 04.07.2018 року № 755/18006/15-ц, Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе, у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону, реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

З наведеного слідує, що абсолютно безпідставним є твердження позивача про те, що у ТзОВ «СК «Домінанта» не виник обов`язок зі сплати страхового відшкодування на підставі сг.37 Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», тому у ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» виникло право вимоги до відповідача, як до особи, відповідальної за завдану шкоду.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи наведене, те що суду не наведено, з яких підстав ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» не скористалось своїм правом на відшкодування страхової виплати в річний термін після настання ДТП, а звернулось до суду з позовом безпосередньо до ОСОБА_3 , який, в силу вищенаведених правових висновків, в даному випадку не може нести відповідальність, суд прийшов до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Крім того, на думку не підлягає до задоволення вимога ОСОБА_3 про відшкодування витрат на правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Так, згідно п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На виконання вказаних вимог, суду представлено договір про надання правничої допомоги № 07/д, укладений між відповідачем ОСОБА_3 і адвокатом Калмиковим С.В. та акт прийому-здачі наданих послуг від 10.02.2020р. на загальну суму 5000 грн.

До вказаної суми включено надання правової допомоги щодо участі в судових засіданнях судів першої та апеляційної інстанції, що становить 2000 грн. Однак, під час розгляду даної цивільної справи, було проведено лише одне судове засідання у суді першої інстанції.

Викладене суперечить обсягу наданих адвокатом Калмиковим С.В. послуг, що наведені в акті прийому-здачі, а тому розмір витрат на оплату послуг адвоката на думку суду не є співмірним із складністю справи. Крім того, у представлених актах та тексті договору відсутні дані про вартість наданої послуги за годину роботи та кількість годин, затрачених адвокатом на конкретну справу.

Судовий збір з відповідача не стягується, оскільки згідно п.2 ч.2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 133, 137, 141, 247, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, ст. 979, 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ЗУ «Про страхування», ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - суд ,-

у х в а л и в:

В задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна» до ОСОБА_3 про відшкодування майнової шкоди у розмірі 18 587 ( вісімнадцять тисяч п`ятсот вісімдесят сім ) грн. 65 коп. відмовити за безпідставністю.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна», , адреса: 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 40.

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає: АДРЕСА_1 , паспорт та РНОКПП відсутні.

Апеляційна скарга на рішення подається протягом 30 днів з моменту виготовлення повного тексту судового рішення до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя І. Є. Зима