Дата документу 09.11.2020
Справа № 501/1901/20
09 листопада 2020 року Іллічівський міський суд Одеської області у складі:
головуючого - судді Пушкарського Д.В.,
секретаря судового засідання - Тимко М.Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Чорноморська Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
До суду звернулась ОСОБА_1 з позовом в якому просить визнати ОСОБА_2 такими, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що вона має у власності квартиру АДРЕСА_1 , яка належить їй на підставі Договору довічного утримання та догляду від 07 травня 2010 року зареєстрованого в реєстрі правочинів за номером 1882, право власності зареєстровано КП «Бюро технічної інвентаризації» Іллічівської міської ради 09.06.2010 року за реєстровим номером 30517686 номер запису 123 в книзі ПР-58 ст.86, та є її особистою приватною власністю на підставі Шлюбного договору від 04.09.2012 року зареєстрованого в реєстрі правочинів за №2255.
У даній квартирі зареєстровано чотири особи, а саме: позивач, ОСОБА_1 , її онук ОСОБА_3 , правнук ОСОБА_4 та колишній чоловік ОСОБА_2 , який з часу розірвання шлюбу, а саме з 10 січня 2017 року за вищевказаною адресою не проживає і його особисті речі в квартирі відсутні. Житловою площею в квартирі відповідач не цікавиться, жодних претензій з цього приводу не пред`являє, але в добровільному порядку з реєстраційного обліку не знімається, що позивачу як власнику житла створює незручності в розпорядженні, володінні та користуванні квартирою. Позивач несе значні витрати по утриманню квартири, а тому змушена з даним позовом звернутись до суду.
Позивач надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання не прибув, був належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, про причини неявки суд не сповістив, відзив на позов не надав.
Від третьої особи також надійшла заява про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує.
Відповідно до положень ст.280 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Суд, дослідивши та перевіривши докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 , належить ОСОБА_1 на підставі Договору довічного утримання та догляду від 07 травня 2010 року зареєстрованого в реєстрі правочинів за номером 1882, право власності зареєстровано КП «Бюро технічної інвентаризації» Іллічівської міської ради 09.06.2010 року за реєстровим номером 30517686 номер запису 123 в книзі ПР-58 ст.86, та є її особистою приватною власністю на підставі Шлюбного договору від 04.09.2012 року, зареєстрованого в реєстрі правочинів за №2255 (а.с.5-12).
Згідно довідки про склад зареєстрованих (сім`ї) №15-3424 від 11.06.2020 року, у вказаній квартирі зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 (а.с.14).
Факт не проживання відповідача ОСОБА_2 за адресою реєстрації підтверджується відповідними актами від 10.12.2019, 03.05.2019, 03.08.2019, 07.10.2019, 15.01.2020, 05.04.2020, 05.06.2020 (а.с.15-21).
Таким чином, реєстрація відповідача обмежує права позивача у володінні, користуванні і розпорядженні своєю власністю, чим порушується її право власності на житло, яке гарантоване Конституцією та законами України.
Ст.41 Конституції України передбачено, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.
Ч.1 ст.319 ЦК України передбачено, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Ст.72 ЖК України передбачає, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Ст.7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», передбачає, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заява особи або її законного представника, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою».
Враховуючи, що відповідач за адресою реєстрації не проживає понад встановленого законом строку, договору найму цього житла з позивачем не укладав, а його реєстрація обмежує права позивача у володінні, користуванні і розпорядженні своєю власністю, чим порушується її право власності на житло, яке гарантоване Конституцією та законами України, то суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.
Керуючись ст.ст.263-265 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 (третя особа ОСОБА_3 , який діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_4 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такими, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя