Провадження № 2/947/4085/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11.11.2020 року

Київський районний суд міста Одеси у складі:
головуючого - судді Луняченка В.О.,
при секретарі Макаренко Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Одесі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів,-
В С Т А Н О В И В:
28.09.2020 року з позовом про розірвання шлюбу з ОСОБА_2 , зареєстрованого 06 серпня 2004 року відділом РАЦС Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис 235, до суду звернулася ОСОБА_1 , в якому також просить про стягнення з ОСОБА_2 на її користь аліментів на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 6700,00 гривень щомісячно з індексацією відповідно до вимоги чинного законодавства починаючи стягнення з дня звернення до суду та досягнення сином повноліття.
До судового засідання позивач ОСОБА_1 надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, в заяві позовні вимоги підтримані в повному обсязі, просить позов задовольнити.

Відповідно до вимог ст. 211 ч. 3 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутністю.

Відповідач ОСОБА_2 надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів на утримання сина до досягнення сином повноліття, а також просить розглядати справу за його відсутності.

Стаття 223 ч. 1 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умов, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 серпня 2004 рокувідділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис про шлюб №235, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.8).
Від даного шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син ОСОБА_3 , який проживає з матір`ю та перебуває на утриманні позивача, оскільки між сторонами не вирішено питання щодо утримання дитини.
Причинами розірвання шлюбу позивачем зазначено- відсутність між подружжям любові, взаємоповаги. Сторони спільного господарства не ведуть, подружні стосунки припинені, проживають окремо.
Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно, щодо наявності спору про поділ майна подружжя в позові не йдеться. Малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 проживає разом з матір`ю, що відповідачем не спростовано. З боку відповідача заперечень щодо проживання сина разом з матір`ю не надходило.

Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень.

За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін.

Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Враховуючи причину розірвання шлюбу та не бажання позивача примиритися, суд вважає, що надавати строк для примирення недоцільно, тому що це суперечить інтересам позивача.

Отже, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про розірвання шлюбу обґрунтовані і доказані, а тому шлюб слід розірвати, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача.

Що стосується вимог про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, то вони підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач здійснює догляд за сином, останній знаходиться на її утриманні, між нею та відповідачем не досягнуто угоди щодо порядку участі та розміру матеріального утримання малолітнього сина.

Згідно з нормами ч.1 та 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття.

Згідно з вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.183 СК України частка заробітку батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

На вимогу ст. 184 ч.2 СК України, розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Згідно статті 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, діючої на Україні з 27.09.1991 року, держави-учасники визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей.

Судом встановлено, що дитина виховуються позивачем і потребує матеріальної допомоги, відповідач працездатний та визнав позовні вимог як в частині розірвання шлюбу так і в частині стягнення аліментів.

Оцінивши надані докази в сукупності та з урахуванням того, що відповідач визнав позовні вимоги щодо стягнення аліментів, суд приходить до висновку, що позов в частині вимог щодо стягнення аліментів на утримання сина також підлягає задоволенню.

Згідно зі ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Нормами ч.1 ст.430 ЦПК України визначено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином враховуючи вказану норму суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України та ст.4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає також стягненню в дохід держави судовий збір у розмірі 840,80 грн..

Керуючись ст.ст. 24, 105, 110-112, 141,180-183,191,200 СК України, ст.ст. 12.13,76, 81, 89, 95, 141,258-259, 263-265, 268, 273, 354-355, 430,пп.15.5 п.15 Перехідних положень розділу ХІІІ ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_2 ) про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , паспорт серії НОМЕР_3 ІПН НОМЕР_1 АДРЕСА_1 ) та ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) зареєстрований 06 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис про шлюб №235- розірвати.

Після розірвання шлюбу прізвище позивача « ОСОБА_1 » залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі у розмірі 6700 ( шість тисяч сімсот грн.. 00 коп.) гривень але не менше ніж 50% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 19.08.2020 року і до досягнення сином повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ІПН НОМЕР_2 АДРЕСА_1 ) в дохід держави судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 гривень.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Луняченко В. О.