Справа № 177/1849/19
Провадження № 2/177/157/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

13 лютого 2020 року

Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Суботіної С. А.

за участі: секретаря Ференц Я. З.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, уточнивши який просив суд визнати за ним, у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельну ділянку площею 2,0129 га, кадастровий номер: 12:218:835:00:01:051:0009 та земельну ділянку площею 3, 7191 га, кадастровий номер: 12:218:835:00:01:055:0005, розташовані на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області.

В обґрунтування позову вказував, що ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 доводилася йому бабою. За життя вона набула право власності на земельні ділянки, що є предметом спору, які заповіла йому ОСОБА_1 .

При цьому, в заповіті відсутнє посилання на їх родинні відносини, що не заборонено законодавством. Однак, у тексті заповіту допущено неточність при зазначені спадкового майна, а саме вказано: «належну мені на праві приватної власності, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку, кадастровий номер 12:218:835:00:01:051:0009 та 12:218:835:00:01:055:0005, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області». Тобто при зазначенні в заповіті двох земельних ділянок, в його тексті пропущено зазначення, що спадковим майном є земельні ділянки.

Вказані обставини, стали підставою для відмови йому нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 , про що ним отримано постанови від 08.10.2019.

У зв`язку з чим, він позбавлений можливості реалізувати право на спадкування вказаних земельної ділянки в позасудовому порядку, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився. Від його представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити (а.с. 83).

Відповідач Красівська сільська рада Криворізького району Дніпропетровської області надала до суду заяву, в якій просила справу розглянути без участі представника відповідача. Відзиву не надала, вимоги позивача не заперечила (а.с. 82).

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалася, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають задоволенню зі слідуючих підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , виданим виконавчим комітетом Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області (а.с. 11).

За життя ОСОБА_2 їй належало право власності на земельну ділянку площею 5,7320 га, що розташована на території Красінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, складається з двох земельних ділянок: площею 2,0129 га, кадастровий номер: 12:218:835:00:01:051:0009 та площею 3,7191 га, кадастровий номер: 12:218:835:00:01:055:0005, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку (а.с. 9), витягами з технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки та витягами з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 64-71).

Відповідно до ст. 1216-1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1233-1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Заповідач може без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування.

Заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому.

Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Чинність заповіту щодо складу спадщини встановлюється на момент відкриття спадщини. (ст. 1236 ЦК України).

З аналізу вказаних норм законодавства слідує, що заповідач має право здійснити розпорядження своїм майном на користь будь-якого учасника цивільних відносин, незалежно від наявності між ними родинних відносин.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

За життя ОСОБА_2 зробила розпорядження майном на випадок своєї смерті, заповівши належні їй на праві приватної власності земельні ділянки ОСОБА_1 , про що нею складено заповіт 11.03.2015, посвідчений секретарем Ленінської сільської ради Апостолівського району Дніпропетровської області, зареєстрований в реєстрі за № 34 (а.с. 10). Заповіт містить застереження, що він не змінювався та не скасовувався.

В тексті заповіту розпорядження заповідача зроблено на ім`я ОСОБА_1 , без зазначення їх родинних відносин, що узгоджується з нормами ст. 1235 ЦК України.

В тексті заповіту, при зазначенні спадкової маси, щодо якої зроблено розпорядження, вказані земельні ділянки належні за життя ОСОБА_2 , а саме земельні ділянки з кадастровий номером: 12:218:835:00:01:051:0009, що відповідає земельній ділянці площею 2,0129 га та з кадастровим номером 12:218:835:00:01:055:0005, що відповідає земельній ділянці з площею 3, 7191 га, які разом складають земельну ділянку площею 5,7320 га, на яку ОСОБА_2 видано державний акт на право власності на земельну ділянку (а.с. 10), що узгоджується з положеннями ч.4 ст. 1236 ЦК України (а.с. 9). Однак, зі змісту заповіту слідує, що при його складенні, в його тексті, після слів «належну мені на праві приватної власності, згідно державного акта на право власності на земельну ділянку,» пропущено словосполучення «земельну ділянку,», після чого зазначаються кадастрові номери земельних ділянок (а.с. 10).

З матеріалів спадкової справи, відкритої після смерті ОСОБА_2 слідує, що з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 , у визначений законом строк, звернувся лише ОСОБА_1 (а.с. 41-47). На момент відкриття спадщини ОСОБА_2 проживала одна, інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, від її імені посвідчено лише заповіт № 34 від 11.03.2015, що підтверджується довідкою Ленінської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 103 від 19.11.2015, матеріалами спадкової справи після смерті ОСОБА_2 (а.с. 41-81).

Постановами про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2019 державний нотаріус Апостолівської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, відмовив ОСОБА_1 у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вище вказані земельні ділянки площею 2,0129 га та 3,7191 га (а.с. 76-79).

Відмова нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину мотивована, тим, що текст заповіту складено так, що маються місце неясності, в ньому не зазначено майно, яке заповідалося за заповітом (а.с. 76-79).

Крім цього, нотаріус вказав на не підтвердження факту родинних відносин між заповідачем та ОСОБА_1 , що зумовлено різним написанням прізвищ « ОСОБА_3 » та « ОСОБА_4 » (а.с. 51-55, 58-59).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних справ, свобод чи законних інтересів.

Позасудовий порядок захисту прав позивача вичерпано.

Оскільки в судовому засіданні встановлено, що заповіт від імені ОСОБА_2 складено на ім`я ОСОБА_1 , без прив`язки до родинних зв`язку, що не суперечить вимогам ст. 1235 ЦК України, відсутність документального підтвердження родинних зв`язків між ОСОБА_1 та заповідачем, не може бути підставою для позбавлення його права спадкування.

Що стосується неясностей у тексті заповіту, їх наявність дійсно встановлена в судовому засіданні, але з урахуванням того, що в тексті заповіту міститься заповіт ОСОБА_2 щодо розпорядження належним їй майном з відповідними кадастровими номерами, які відповідають кадастровим номерам належних їй на праві приватної власності земельних ділянок площею 2, 0129 га та 3, 7191 га, загальною площею 5,7320 га, суд приходить до висновку, що пропущення в тексті заповіту словосполучення «земельну ділянку», не створює перешкод для визнання за позивачем права власності на спадкове майно та не може бути підставою в обмеженні вказаного права.

З урахуванням викладеного, визнання позову відповідачем, беручи до уваги відсутність позасудових способів реалізації права позивача на спадкове майно, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на земельні ділянки розташовані на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 2,0129 га, кадастровий номер 12:218:835:00:01:051:0009 та площею 3, 7191 га, кадастровий номер 12:218:835:00:01:055:0005, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Керуючись ст. ст. 4-5, 13, 76, ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206, 258-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженцем с. Красіно Криворізького району Дніпропетровської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ), в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на земельні ділянки розташовані на території Красівської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва: площею 2,0129 га кадастровий номер 12:218:835:00:01:051:0009 та площею 3,7191 га кадастровий номер 12:218:835:00:01:055:0005.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його складення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.А. Суботіна