Справа № 536/263/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 червня 2020 року Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Колотієвського О.О.,

при секретарі Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

В позовній заяві позивач вказував, що 02 жовтня 2017 року, він, згідно з розпискою, надав у позику громадянину ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 170 000 гривень, що на день надання в позику коштів еквівалентно 6500 тисяч доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути до 01 грудня 2017 року.

Станом на 12 лютого 2018 року позика в розмірі 170 000 грн. відповідачем не повернута, добровільно повертати суму позики відмовляється.

На підставі вищевикладеного просив суд, ухвалити рішення, яким:

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ,виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 16.01.1997 року, ІН НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) суму боргу за розпискою від 02.10.2017 року у сумі 170000 гривень та судовий збір в розмірі 1700 гривень.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити.

Відповідач та його представник в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Свою позицію обґрунтовував тим, що розписку написав під тиском.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне:

02 жовтня 2017 року, позивач ОСОБА_1 згідно з розпискою, надав у позику громадянину ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 170 000 гривень, що на день надання в позику коштів еквівалентно 6500 тисяч доларів США, які позичальник зобов`язувався повернути до 01 грудня 2017 року, що підтверджується відповідною розпискою.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Ч.1 статті 1049 діючого Цивільного кодексу України, передбачено, що Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Станом на 12 лютого 2018 року позика в розмірі 170 000 грн. відповідачем не повернута, добровільно повертати суму позики відмовляється.

Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.

Відповідач заперечуючи проти позову вказував, що розписку написав під тиском. Суд вважає що такі доводи відповідача у даному випадку не можуть бути прийняті до увагу з огляду на таке:

Згідно зі статтею 231 Цивільного кодексу України правочин, вчинений особою проти її справжньої волі внаслідок застосування до неї фізичного чи психічного тиску з боку другої сторони або з боку іншої особи, визнається судом недійсним. Винна сторона (інша особа), яка застосувала фізичний або психічний тиск до другої сторони, зобов`язана відшкодувати їй збитки у подвійному розмірі та моральну шкоду, що завдані у зв`язку з вчиненням цього правочину.

Для визнання правочину недійсним позивач має довести наступні обставини:

1) факт застосування до нього (до потерпілої сторони правочину) фізичного чи психологічного тиску з боку іншої сторони чи з боку третьої особи;

2) вчинення правочину проти своєї справжньої волі;

3) наявність причинного зв`язку між фізичним або психологічним тиском

Жодних доказів того, що розписка складена під тиском, або ж під час її складення відповідач не розумів значення своїх дій, останнім не надано.

Відповідач не звертався до суду із позовом та не ставив перед судом питання про визнання договору недійсним з причин укладення його під тиском, погрозою, тощо, тобто під впливом насильства або під впливом тяжкої обставини.

З урахуванням вищевикладеного, вказане свідчить, що договір-розписка в силу статті 204 Цивільного кодексу України є дійсним, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом.

Відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено часткового, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Таким чином, оскільки є законні підстави для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача боргу за договором позики, суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню..

Керуючись ст. ст. 525, 526, 610, 611, 620, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України, ст.ст. 76, 258-259, 263-265, 273, 280-284, 287, 352 ЦПК України,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів задовольнити.

Стягнути з відповідача ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , ІН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 ,виданий Крюківським РВ УМВС України в Полтавській області 16.01.1997 року, ІН НОМЕР_2 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ), суму боргу за розпискою від 02.10.2017 року у сумі 170000 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати за сплату судового збору в розмірі 1700 гривень.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський