ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 711/6813/17
Провадження № 22-ц/821/1695/20
Придніпровський районний суд м. Черкаси
УХВАЛА

про залишення апеляційної скарги без руху

06 листопада 2020 р. м. Черкаси

Апеляційний суд в складі судді Бородійчука В.Г., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и в :

18 серпня 2017 року ПАТ «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором № 0 від 26 серпня 2016 року у розмірі 1 103 751 грн. 41 коп.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати у розмірі 16 556 грн. 27 коп.

Не погоджуючись із вказаним рішенням суду, ОСОБА_1 оскаржив його до суду апеляційної інстанції, подавши апеляційну скаргу безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга надійшла до Черкаського апеляційного суду 22 вересня 2020 року.

Супровідним листом № 711/6813/17/16342/2020 від 22 вересня 2020 року матеріали цивільної справи № 711/6813/17 витребувано із суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Матеріали справи отримано апеляційним судом 30 вересня 2020 року, що підтверджується штампом вхідної кореспонденції суду № Е-4308/20-Вх на супровідному листі про направлення матеріалів справи.

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 05 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху з підстав пропуску ним строку на апеляційне оскарження рішення суду та несплати судового збору за подачу апеляційної скарги.

Супровідним листом № 711/6813/17/17059/2020 від 05 жовтня 2020 року копію ухвали направлено для виконання на адресу ОСОБА_1 , що була зазначена ним в апеляційній скарзі.

Станом на 06 листопада 2020 року відсутні відомості про отримання чи неотримання копії ухвали ОСОБА_1 , тому суд апеляційної інстанції вважає за необхідне надати ОСОБА_1 додатковий строк для усунення недоліків, що були допущені ним при поданні апеляційної скарги.

На момент постановлення ухвали, апеляційне провадження не може бути відкрито з підстав пропуску ОСОБА_1 строку на апеляційне оскарження заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року.

ОСОБА_1 в своїй апеляційній скарзі зазначив, що строк на оскарження заочного рішення суду від 09 жовтня 2018 року пропущений з поважних причин.

В обгрунтування таких доводів вказав, що 12 лютого 2020 року під час перемовин з банком щодо врегулювання заборгованості він дізнався про існування рішення суду про стягнення з нього заборгованості.

18 лютого 2020 року ОСОБА_1 ознайомився з матеріалами справи та дізнався, що його інтереси в суді представляв ОСОБА_2 на підставі довіреності від 18 грудня 2017 року. ОСОБА_1 вказав, що рішення суду ним отримано не було, як не отримував він і повідомлень про розгляд справи в суді та з цих підстав не мав змоги з`явитися в судові засідання для надання своїх пояснень. З матеріалів справи вбачається, що саме ОСОБА_2 отримав копію повного тексту рішення, однак про цей факт ОСОБА_1 не було відомо до ознайомлення з матеріалами справи. Крім того, на момент винесення рішення, з ОСОБА_2 не було укладено договору про надання послуг з правової допомоги і будь-яке представництво прининено.

Тому, вважає, що строк на апеляційне оскарження заочного рішення суду пропущений ним з поважних причин і підлягає поновленню.

Вирішуючи клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду від 09 жовтня 2018 року, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 354 ЦПК України передбачає, що учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

З матеріалів справи вбачається, що рішення суду було ухвалено в заочному порядку 09 жовтня 2018 року (а.с. 114-117).

Супровідним листом № 711/6813/17/16462/18 від 17 жовтня 2018 року (а.с. 118) суд першої інстанції направив копію заочного рішення сторонам у справі, в тому числі і відповідачу ОСОБА_1 .

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося на адресу суду (а.с. 143) копію заочного рішення отримано ОСОБА_1 23 листопада 2018 року.

13 грудня 2018 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 звернувся до суду за заявою про перегляд заочного рішення (а.с. 123).

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 28 грудня 2018 року заяву ОСОБА_2 як представника ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року залишено без задоволення.

13 лютого 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою (а.с. 146) про видачу справи для ознайомлення. З матеріалами справи ОСОБА_1 ознайомився 18 лютого 2020 року, що підтверджується власноручною розпискою ОСОБА_1 на вищевказаній заяві (а.с. 146).

З апеляційною скаргою на заочне рішення суду ОСОБА_1 звернувся до суду 22 вересня 2020 року, тобто через сім місяців та чотири дні з моменту ознайомлення з матеріалами справи.

Основними мотивами поважності пропуску строку на апеляційне оскарження ОСОБА_1 зазначено ту обставину, що його представник ОСОБА_3 на момент ухвалення районним судом рішення не мав права на представництво його інтересів в суді, оскільки між сторонами не було укладено договору про надання послуг з правової допомоги, а попереднє представництво було припинено.

Даючи оцінку наданим доказам, апеляційний суд виходить з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснювалося адвокатом Фетісовим Д.В.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (частина перша статті 327 ЦК України).

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (частини перша і третя статті 244 ЦК України).

Відповідно до статті 60 ЦПК України представником у суді може бути адвокат або законний представник.

Відповідно до п. 11 Розділу ХV Перехідних положень Конституції України представництво адвокатами здійснюється в судах першої інстанції з 01 січня 2019 року.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені, зокрема, довіреністю фізичної або юридичної особи (пункт перший частини першої статті 62 ЦПК України).

Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» (стаття 62 ЦПК України).

Відповідно до статті 64 ЦПК України представник, який має повноваження на ведення справи в суді, здійснює від імені особи, яку він представляє її процесуальні права та обов`язки. Обмеження повноважень представника на вчинення процесуальної дії мають бути застережені у виданій довіреності або ордері.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 64 ЦПК України підстави і порядок припинення представництва за довіреністю визначається ЦК України. Про припинення представництва або обмеження повноважень представника за довіреністю має бути повідомлено суд шляхом подання письмової заяви.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі скасування довіреності.

Відповідно до ч. 2 ст. 249 ЦК України особа, яка видала довіреність і згодом скасувала її, повинна повідомити про це представника, а також відомих їй третіх осіб, для представництва перед якими видана довіреність.

Отже, матеріали справи підтверджують ту обставину, що представництво ОСОБА_1 в суді першої інстанції здійснював представник ОСОБА_2 , повноваження якого належним чином підтверджені, а саме довіреністю від 18 грудня 2017 року, яка нотаріально посвідчена та зареєстрована в реєстрі за № 5788 (а.с. 53). Строк дії довіреності стануть три роки до 18 грудня 2020 року.

На час розгляду справи в суді першої інстанції, постановлення заочного рішення 09 жовтня 2018 року та подання заяви про перегляд заочного рішення, ОСОБА_2 був належним представником ОСОБА_1 та мав право на представництво його інтересів у суді першої інстанції.

При цьому, в матеріалах справи відсутні будь-які дані про скасування даної довіреності, що є підставою вважати ту обставину, що сторона відповідача була належним чином обізнана з судовим розглядом та ухваленим судовим рішенням.

ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, має тлумачитися в світлі преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного і обов`язкового рішення тільки з метою повторного слухання справи і винесення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий, тільки коли він обумовлений особливими і непереборними обставинами (пункт 46 рішення у справі «Рябих проти Росії»).

Відповідно до встановленої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку оскарження знаходиться в межах дискредиційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» і «Трух проти України»).

У кожній справі національні суди повинні перевіряти, чи виправдовують підстави для поновлення строків для оскарження втручання в принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).

Враховуючи наявні матеріали справи, ту обставину, що сам ОСОБА_1 був ознайомлений з матеріалами справи 18 лютого 2020 року, з апеляційною скаргою звернувся до суду 22 вересня 2020 року, тобто із значним терміном пропуску строку на апеляційне оскарження рішення суду, доводи про припинення повноважень представника на момент ухвалення рішення суду не підтверджені, оскільки матеріали справи не містять будь-яких письмових заяв ОСОБА_1 з цього приводу, як це передбачено вимогами ст. 64 ЦПК України, тому вказані в апеляційній скарзі причини пропуску строку на апеляційне оскарження є недостатніми та не підтверджені належними доказами, щоб визнати їх поважними.

Клопочучи про поновлення пропущеного процесуального строку відповідач не наводить конкретних обставин які б перешкоджали йому вчасно звернутись з апеляційною скаргою та не підтверджує доказами обставини, на які посилається як на підстави поважності пропуску процесуального строку.

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 354 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані неповажними. При цьому, протягом десяти днів з дня вручення ухвали суду, особа має право звернутися до суду апеляційної інстанції з заявою про поновлення строку або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку будуть визнані неповажними, суд відмовляє у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає залишенню без руху у відповідності до вимог ч. 3 ст. 357 ЦПК України з наданням йому десятиденного строку з моменту отримання ухвали суду, для подачі вмотивованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження з приведенням змістовних та обгрунтованих причин щодо пропуску строку апеляційного оскарження.

Крім того, при подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір за її подачу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 заявлено клопотання про зменшення розміру судового збору або звільнення від його сплати.

В обґрунтування доводів такого клопотання ОСОБА_1 зазначено, що підставою для звільнення від сплати судового збору чи зменшення суми сплати такого збору є майновий стан заявника. Заявник вказав, що на даний час працює ФОП і чистий розмір доходу відповідно до відомостей з Державного реєстру ФОП мінімальний і значно менший ніж 5 відсотків розміру річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік. В підтвердження даної обставини до апеляційної скарги додана довідка Головного Управління ДПС у Черкаській області про доходи ОСОБА_1 .

Розглянувши клопотання про зменшення судового збору або звільнення його від сплати, суд апеляційної інстанції приходить до висновку що воно не підлягає задоволенню з слідуючих підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним Законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору є ЗУ «Про судовий збір».

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI зі змінами, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача-фізичної особи за попередній календарний рік; 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; г) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Як вбачається з наведеної норми, єдиною підставою для відстрочення, розстрочення або звільнення сторони від сплати судового збору є врахування судом майнового стану сторони.

В контексті відстрочення, розстрочення або звільнення сплати судового збору слід зазначити, що майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обгрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою для відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

Таким чином, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Долучена до матеріалів справи довідка Головного Управління ДПС у Черкаській області була предметом розгляду суду, однак суд вважає такий доказ недостатнім для прийняття рішення про зменшення судового збору чи звільнення від сплати, оскільки не відображає в цілому майновий стан заявника, так як суду не надано інших доказів, таких як довідки про склад сім`ї, наявність чи відсутність рухомого чи нерухомого майна, банківські документи про відсутність на рахунках коштів, довідки про наявність чи відсутність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, тощо, які в сукупності їх оцінки дадуть можливість вирішити питання про звільнення від сплати судового збору чи зменшення суми.

При вирішенні клопотання, суд враховує, що сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права та має переслідувати законну мету.

Водночас, суд апеляційної інстанції також враховує й ту обставину, що Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо зобов`язання забезпечити ефективне право доступу до суду не означає надання права на безкоштовні провадження у цивільних справах.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами у чіткій відповідності до ЗУ «Про судовий збір», а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору та розгляд справ з одного боку та інтересами заявника щодо можливості звернення з іншого боку.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат.

Обов`язок осіб, які звертаються до суду, сплачувати судовий збір це процесуальний обов`язок, визначений нормами процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно п.п. 2 п. 1 ч.1 ЗУ «Про судовий збір» за подачу позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, або фізичною особою-підприємцем ставка судового збору складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінінмуму для працездатних осіб.

Відповідно до вимог пункту 1.6 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» при подачі апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 150 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року із ОСОБА_1 стягнуто судові витрати у розмірі 16 556 грн. 27 коп., що відповідає сумі сплаченого позивачем судового збору під час подачі позовної заяви.

У відповідності до пункту 1.6 ч. 2 ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» за подачу апеляційної скарги ОСОБА_1 повинен сплатити 150 % від вказаної суми, що становить 24 834 грн. 41 коп. Суд апеляційної інстанції при визначенні суми судового збору враховує, що він для фізичної особи або фізичної особи-підприємця не може бути більшим 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Оскільки апеляційна скарга подана в 2020 році, прожитковий мінімум для працездатних осіб станом на 01 січня 2020 року встановлений в розмірі 2 102 грн., тому при визначенні розміру судового збору, суд апеляційної інстанції виходить саме з цієї суми (5 х 2 102 грн. х 150 % / 100 %) = 15 765 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу і апеляційна скарга підлягає залишенню без руху з наданням строку для усунення недоліків.

У зв`язку з цим, особі, що подає апеляційну скаргу, необхідно надати строк для сплати 15 765 грн. судового збору у відповідності до вимог ст. 185, ст. 357 ЦПК України, а апеляційну скаргу залишити без руху, надавши термін для усунення вказаних в ухвалі недоліків, не пізніше десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Оплату судового збору провести на рахунок UA0023002; Отримувач - УК у м. Черкасах /Черкаси/ 22030101; Код за ЄДРПОУ - 38031150; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); МФО - 899998; код класифікації доходів бюджету - 22030101.

Керуючись ст.ст. 185, 354, 356, 357 ЦПК України, -

у х в а л и в :

Клопотання ОСОБА_1 про зменшення розміру судових витрат або звільнення від його сплати за подачу апеляційної скарги на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором залишити без руху, надавши десятиденний строк для усунення вказаних в ухвалі недоліків, а саме, для подачі до апеляційного суду обгрунтованої заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження заочного рішення суду від 09 жовтня 2018 року з вмотивованими доводами поважності пропуску строку на апеляційне оскарження та для сплати судового збору за подачу апеляційної скарги в розмірі 15 765 грн..

Копію ухвали направити ОСОБА_1 для виконання.

Заяву про поновлення процесуальних строків на апеляційне оскарження заочного рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2018 року та оригінал квитанції про сплату судового збору направити на адресу апеляційного суду в термін, не пізніше десяти днів з моменту отримання копії ухвали суду.

Роз`яснити особі, що подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в частині залишення апеляційної скарги без руху з підстав пропуску строку на апеляційне оскарження (якщо до суду не буде подано заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження або надана заява не міститиме вмотивованих доводів поважності строку, підтверджених належними доказами) в зазначений термін, відповідно до вимог ч. 4 ст. 357 ЦПК України буде відмовлено у відкритті апеляційного провадження у порядку, встановленому статтею 358 цього Кодексу.

Роз`яснити особі, що подає апеляційну скаргу, що в разі невиконання цієї ухвали в частині залишення апеляційної скарги без руху з підстав несплати судового збору за її подачу в зазначений термін, апеляційна скарга відповідно до вимог ч. 3 ст. 185 ЦПК України буде вважатися неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя В.Г. Бородійчук