233 № 233/3969/20
ЗАОЧНЕ Р І Ш Е Н Н Я
06 листопада 2020 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого - судді Наумик О. О., за участі секретаря судового засідання Вареніченко В. А., розглянувши цивільну справу №233/3969/19 за позовом ОСОБА_1 (представник ОСОБА_2 ) до ОСОБА_3 «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням»,
ОСОБА_1 у поданій нею до суду позовній заяві просить визнати ОСОБА_3 , 1984 року народження, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 , пославшись на те, що є власником спірного житла, в якому зареєстрований відповідач, який є сином попереднього власника зазначеної квартири і який не проживає у спірному житловому приміщенні і не користується ним з моменту продажу попереднім власником, а саме з 03 серпня 2018 року.
У судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши суду кожен окремо заяви про розгляд справи у їхню відсутність з посиланням на підтримання позову.
Відповідач, повідомлений про дату, час і місце розгляду справи в порядку ст.128 ЦПК України належним чином, у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву суду не надав, тому за ч.1 ст.280 ЦПК суд прийняв рішення про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
З`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дістає таких висновків:
Судом установлено, що спірне житлове приміщення розташоване у квартирі АДРЕСА_1 .
Власником будинку за вищевказаною адресою у відповідності до нотаріально посвідченого 03 серпня 2018 року договору купівлі-продажу квартири за реєстром №1030 (а.с.13-15) є позивачка ОСОБА_1 . Право власності ОСОБА_1 зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 03.08.2018, реєстраційний номер 27343877, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №133221386 від 03.08.2018 (а.с.12).
З пункту 9 вищезгадуваного Договору купівлі-продажу квартири вбачається, що сторони за Договором домовилися, що звільнення відчужуваної квартири (* спірного житла) від наявних в ній речей, а також зняття з реєстрації місця проживання осіб, які в ній мешкають та передачу ключів, буде здійснено продавцем не пізніше третього серпня дві тисячі вісімнадцятого року.
Проте, як на час купівлі позивачкою вказаного спірного житла, так і дотепер в ньому зареєстрований як член сім`ї продавця ОСОБА_4 відповідач ОСОБА_3 , що вбачається з Акту житлового органу - КП «СЄЗ» №5 «по перевірці паспортного режиму» за №266 від 18.08.2020 (а.с.16).
Попре реєстрацію у спірному житловому приміщенні відповідач у ньому не проживає і ним не користується, що підтверджено вище згадуваним Актом про перевірку, і не спростовано відповідачем.
Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України - громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
За приписами ч.1 ст.156 ЖК України - члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також ст.405 ЦК України.
Відповідно до ч.4 ст.156 ЖК України - до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в ч.2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідач не є членом сім`ї позивачки.
Тож у відповідності до приписів ст.391 ЦК України позивач як власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, зокрема шляхом визнання членів сім`ї попереднього власника житла такими, що втратили право користування цим житлом, що є наслідком припинення права власності на це житло (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК).
За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з визнанням відповідача таким, що втратив право користування спірним житловим приміщенням.
Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 279, 280-282, 141 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) «про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням» - задовольнити.
Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн 80 коп.
Заочне рішення суду може бути переглянуто Костянтинівським міськрайонним судом Донецької області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Донецького апеляційного суду через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя