Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ПАТ «Фідобанк» про поділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя, -
В судовому засіданні представник позивачки позов ОСОБА_1 підтримала, просила задовольнити в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечувала.
Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.
Представник третьої особи ПАТ «Фідобанк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно вимог ст. 43 ЦПК України позивач та відповідач зобов`язані добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності є складовою частиною конституційного принципу верховенства права.
Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, враховуючи строки розгляду справи з вересня 2015р., наявність в матеріалах справи зустрічної позовної заяви та відсутність будь-яких клопотань, які заявлені та не розглянуті судом, враховуючи висловлені позиції сторін за позовами, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом - ОСОБА_2 на підставі наявних доказів, які містяться в матеріалах справи, оскільки подальший нерозгляд справи порушує права учасників щодо розумності строків розгляду справи.
Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків.
Відповідно до п. 11 ч. 3 ст. 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Роль суду у реалізації принципу змагальності сторін полягає, зокрема, у запобіганні зловживанню учасниками судового процесу їх правами.
Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.
Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі.
Суд зобов`язаний вживати заходів для запобігання зловживанню процесуальними правами.
Завдання правильного і своєчасного розгляду і вирішення цивільної справи ставиться перед органом судової влади, а не перед сторонами процесу, проте жодною мірою не виправдовує поведінку осіб, що беруть участь у справі, направлене на те, що умисне зловживання правами перешкоджає досягненню органом судової влади вказаних завдань.
Враховуючи строки розгляду даної категорії справ, а також ті обставини, що по справі подано зустрічний позов, долучено докази, сторони висловили свою позицію щодо предмету спору, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача, який неодноразово не з`являвся в судові засідання.
Суд, заслухавши представника позивачки, дослідивши докази по справі, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 слід відмовити з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
24.07.1999 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрували шлюб.
Від шлюбу мають трьох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 18.12.2015 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Під час перебування у шлюбі подружжям придбало майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , та автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований 23.01.2008 року. Право власності на вищезазначене майно було зареєстроване за позивачкою - ОСОБА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 була придбана ОСОБА_1 15.11.2011 року згідно договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окручу Мустафєвою Е.Б. та зареєстрованого в реєстрі за №964, вартістю 399115 грн.

З метою придбання вказаної квартири в інтересах сім`ї 15.11.2011 року між позивачкою - ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», було укладено кредитний Договір №014/ZAY8Z5/2/1, відповідно до якого ОСОБА_1 отримала кредит для купівлі квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 200000,00 грн. зі строком повернення до 12.11.2021 року (включно).

У забезпечення виконання зобов`язань за кредитом договору №014/ZAY8Z5/2/1 від 15.11.2011 року між відповідачем ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», було укладено Договір поруки №014/ZAY8Z5/2/1/2 від 15.11.2011 року.

Додатково 15.11.2011 року у забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №014/ZAY8Z5/2/1 від 15.11.2011 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», було укладено Іпотечний договір №014/ZAY8Z5/2/1/1, предметом іпотеки якого є нерухоме майно: 3-х кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , який посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мустафєвою Е.Б., з реєстровим №966.

Тобто, квартира, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , була придбана подружжям частково за рахунок належних подружжю коштів і частково за кредитні кошти.

Таким чином, борг за кредитним договором №014/ZAY8Z5/2/1 від 15.11.2011 року виник в інтересах сім`ї, незважаючи на те, що позичальником згідно кредитного договору виступила позивачка - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ч.3 ст. 61 Сімейного Кодексу України якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тобто майно, придбане подружжям у кредит, є спільною власністю чоловіка та дружини.

Згідно зі ст. 70 Сімейного Кодексу України в разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно зі ст. 65 Сімейного Кодексу України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї.

Тобто дружина та чоловік незалежно від припинення шлюбу мають рівні права та обов`язки щодо спільно нажитого у шлюбі майна, адже розірвання шлюбу не звільняє подружжя від зобов`язань за кредитом.

Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Отже, у випадку укладання одним з подружжя кредитного договору в інтересах сім`ї, подружжя є солідарними боржниками за цим договором, тому один з подружжя, який виконав зобов`язання, що виникло з кредитного договору, має право пред`явити до іншого вимогу про відшкодування 1/2 частини сплачених за кредитним договором коштів або вимогу про врахування особисто сплачених кредитних зобов`язань, що виникли в інтересах сім`ї при поділі майна подружжя.

Таким чином, у результаті взяття в кредит грошових коштів для використання на споживчі цілі, боргові зобов`язання перед кредитором несуть як дружина, так і чоловік, а не тільки той з подружжя, хто підписав кредитний договір.

У разі поділу між подружжям квартири, кредит за яку виплачено частково, поділу підлягає лише та частина квартири, кредит за яку вже виплачено. Саме ця частина квартири і буде спільною сумісною власністю подружжя та підлягає поділу. Решта кредиту підлягає подальшій виплаті.

Згідно висновку Харківського науково-дослідницького інституту судових експертиз ім. заслуженого професора Бокаріуса від 27.04.2016 року вартість спірної квартири становить 771733,00 грн.

Судом встановлено, що після розірвання шлюбу позивачкою самостійно достроково погашено кредит ПуАТ «Фідобанк» згідно квитанцій у загальній сумі 244317,94 грн.

Згідно довідки уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПуАТ «Фідобанк» №02-1890 від 14.12.2020 року заборгованість по кредитному договору №014/ZAY8Z5/2/1 від 15.11.2011 року, укладеному між ОСОБА_1 та ВАТ «Ерсте-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є Публічне акціонерне товариство «Фідобанк», станом на 03.12.2020 року відсутня, кредитний договір закрито.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, індексний номер витягу 237530874 від 17.12.2020 року, припинено іпотеку за іпотечним договором №014/ZAY8Z5/2/1/1 від 15.11.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окручу Мустафєвою Е.Б.

Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, індексний номер витягу 237516523 від 17.12.2020 року, припинено обтяження за іпотечним договором №014/ZAY8Z5/2/1/1 від 15.11.2015 року, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального окручу Мустафєвою Е.Б.

Оскільки позивач сплатила борг за кредитом вже після припинення шлюбних відносин з відповідачем, тобто за рахунок особистих коштів, відповідно до змісту ст.ст. 57,60, 69, 71 Сімейного Кодексу України половина його вартості, в сумі 122158,97 грн. (244 317,94 грн. / 2) припадає на частку відповідача та має бути врахована судом при поділі майна.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 08.04.2020 року у справі №638/9020/14 (провадження № 61-17269св18).

Тобто є наявні підстави для відступу від рівності часток при поділі майна подружжя із пропорційним врахуванням розміру сплачених сторонами, як спільно, так і за рахунок особистих коштів позивача в рахунок виконання зобов`язань за кредитним договором від 15.11.2015 року, укладеного в інтересах сім`ї, та вартості спірної квартири.

Таким чином, частка спільної сумісної власності подружжя в спірній квартирі становить 68,34% (771 733,00 грн. (вартість квартири) - 244 317,94 грн. (кредитні зобов`язання особисто сплачені ОСОБА_1 після розірвання шлюбу) = 527 415,06 грн.). Частка відповідача у спірній квартирі становить 34,17% (68,34 %/2).

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-539цс16 зроблено висновок, що до складу майна, що підлягає поділу, входить загальне майно, наявне у подружжя на час розгляду справи, і те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Якщо наявність боргових зобов`язань підтверджується відповідними засобами доказування, такі боргові зобов`язання повинні враховуватись при поділі майна подружжя.

У постанові Верховного суду від 06.03.2019 року у справі №754/11103/16-ц зроблено правовий висновок про те, що суд має визначити, яка частини кредиту погашена за час шлюбу, а також, яка частина кредитних коштів повернута самостійно стороною і яка частина зобов`язань перед банком залишається непогашеною, визначити розмір спільного боргу та здійснити розподіл майна з його урахуванням.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

За рішенням суду частка майна дружини може бути збільшена, якщо з нею проживають діти, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують недостатній для їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 3 ст. 70 СК України).

Частина друга статті 70 Сімейного Кодексу передбачає, що в окремих випадках суд може відступити від засад рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витратив його на шкоду інтересам сім`ї.

Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007р. №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 Сімейного Кодексу України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї, але і випадки коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України). Рішення суду повинно містити мотиви та обґрунтування відступу від засади рівності часток подружжя у їхньому спільному майні. Інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дочки, сина або другого з подружжя, що заслуговують на увагу, можуть враховуватися судом при визначенні способу поділу спільного майна в натурі й у тому разі, коли суд не відступив від засади рівності часток.

Таким чином, суд може відступити від засад рівності часток подружжя, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав спільне майно, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Судом встановлено, що від шлюбу сторони мають трьох синів: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , які після розлучення батьків, залишились проживати із матір`ю ОСОБА_1 , яка їх матеріально утримує.

Аліменти - обов`язок утримання, у визначених законом випадках, одним членом сім`ї інших, які потребують цього. Обов`язок по утриманню може виконуватись як в добровільному порядку, так і у примусовому - при виконанні рішення суду про стягнення аліментів.

Тобто для правильного застосування частини третьої статті 70 Сімейного Кодексу України необхідним є встановлення чи є достатніми чи недостатніми аліменти, які отримуються тим з подружжя, з ким залишились проживати діти для їх фізичного і духовного розвитку.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2015 року по справі №640/12906/15-ц, що набрало законної сили, встановлено, що діти проживають разом з матір`ю ОСОБА_1 та перебувають на її утриманні, ОСОБА_4 не бере участі у вихованні та утриманні дітей, добровільно матеріальної допомоги не надає, тому суд ухвалив стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти в розмірі Ѕ частини від заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку щомісячно, починаючи з 27.07.2015 року до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Рішенням Київського районного суду міста Харкова від 22 грудня 2017 року по справі №640/12875/17, що набрало законної сили, встановлено, що згідно рішення Київського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2015 року по справі №640/12906/15-ц відповідач повинен був сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей щомісяця у визначеному судом розмірі. Проте, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що підтверджується довідкою-розрахунком, рішення суду не виконує, аліменти належним чином не сплачує. З огляду на викладене, судом ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 неустойку за несвоєчасну сплату аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , у розмірі 15 949, 17 грн. (п`ятнадцять тисяч дев`ятсот сорок дев`ять) гривень 17 копійок.

Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби м. Харкова Головного територіального управління юстиції Харківської області від 20.04.2017 року відповідач ОСОБА_4 не виконував рішення Київського районного суду міста Харкова від 25 грудня 2015 року, у зв`язку з чим утворилась заборгованість, яка станом на момент звернення до суду з цим позовом становила 44647,50 грн. Заборгованість ОСОБА_4 по сплаті аліментів станом на 31.08.2017 року становить 58462,54 грн.

Згідно довідки Київського відділу державної виконавчої служби у місті Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 21.10.2020 №13/107420 станом на 21.10.2020 року заборгованість ОСОБА_4 за виконавчим листом №640/12875/17 у сумі 15 949, 17 грн. боржником не сплачена.

Згідно наданих позивачкою квитанцій нею оплачуються комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_2 .

Таким чином, суд вважає, що обставинами, які є підставою для відступлення суду від презумпції рівності часток подружжя при вирішенні спору про поділ спільного майна подружжя є факт проживання трьох дітей із позивачкою та їх повне перебування на її утриманні.

Вартість спірного автомобіля CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , згідно звіту про оцінку транспортного засобу, складеного 15.12.015 року ФОП ОСОБА_6 , складає 75008,13 грн.

Враховуючи той факт, що після припинення сторонами ведення спільного господарства, а саме з 20 червня 2015 року автомобіль знаходиться в особистому користуванні відповідача, суд вважає за можливе стягнути з ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 суму компенсації вартості 1 / 2 частки вартості автомобіля CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 у розмірі 37504,06 грн.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що слід поділити майно подружжя та визнати за позивачкою право власності на 4/5 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати за відповідачем право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 , визнати за відповідачем право власності на автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 75008 грн.13 коп. та припинити право власності ОСОБА_1 на автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 суму компенсації 1/2 частини вартості автомобіля CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 37504 грн.06 коп., в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 відмовити у зв`язку з недоведеністю позовних вимог.

Позивачкою ОСОБА_1 сплачені витрати на проведення експертизи у розмірі 3072 грн.

У відповідності зі ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача ОСОБА_4 на користь позивачки слід стягнути сплачений судовий збір та витрати на проведення експертизи.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст. 61, 69, 70, 71, 163 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 368, 372 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Поділити майно подружжя наступним чином:

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , право власності на 4/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на 1/5 частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , право власності на автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , вартістю 75008 грн.13 коп.

Припинити право власності ОСОБА_1 на автомобіль CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , суму компенсації 1/2 частини вартості автомобіля CHERY AMULET, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , у розмірі 37504 грн.06 коп./ тридцять сім тисяч п`ятсот чотири грн. 06 коп.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн. та витрати на проведення експертизи у розмірі 3072 грн., а всього 3559 грн. 20 коп. /три тисячі п`ятсот п`ятдесят дев`ять грн. 20 коп./

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення виготовлений 30.12.2020р.

СУДДЯ