ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2-з/753/71/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"31" грудня 2020 р. суддя Дарницького районного суду міста Києва Шаповалова К.В. розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову -

ВСТАНОВИВ:

до Дарницького районного суду міста Києва надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями заяву (справа № 753/21857/20) передано судді Шаповаловій К.В.

Відповідно до частини першої статті 153 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Вивчивши матеріали заяви, докази додані до неї, суд вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню, враховуючи таке.

Відповідно до положень статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутись до суду.

Отже, умовою застосування забезпечення позову як сукупності процесуальних дій є обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Такі заходи гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Види забезпечення позову визначені частиною першою статті 150

ЦПК України. Частиною третьою статті 150 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом зазначених норм процесуального законодавства забезпечення позову має на меті запобігти ускладненню чи неможливості виконання рішення суду або ефективного захисту, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Співмірність заходів забезпечення позову передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» визначено, що, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначає, що 26 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 26 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1 укладено договір поруки.

З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень йому стало відомо, що 17 жовтня 2013 року Дарницьким районним судом міста Києва ухвалено заочне рішення у справі № 753/6439/13-ц про стягнення з нього та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором.

14 грудня 2020 року постановою приватного виконавця виконавчого округу м Києва Ярошенком К.Ю. відкрито виконавче провадження щодо виконавчого листа № 753/6439/13, виданого Дарницьким районним судом міста Києва 16 листопада 2020 року.

Постановами приватного виконавця виконавчого округу м Києва Ярошенком К.Ю. від 15 грудня 2020 року накладено арешт на кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належить боржнику; накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 .

Заявник вказує, що категорично незгоден з ухваленим судовим рішенням та складає заяву про перегляд заочного рішення. При цьому вважає, що на цій стадії необхідно вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, що оскаржується боржником у судовому порядку.

Згідно з пунктом 6 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

З аналізу вказаної норми вбачається, що він застосовується для забезпечення саме позову та такий вид забезпечення позову може бути застосований при оскарженні виконавчого документа.

Згідно із статтею 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цим Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів - виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Як вбачається із заяви про забезпечення позову, ОСОБА_1 не оскаржує в судовому порядку виконавчий документ, що видавався судом на виконання заочного рішення Дарницького районного суду міста Києва від 17 жовтня 2013 року та не звертається до суду із відповідним позовом. Фактично заявник не погоджується із постановами приватного виконавця, якими був накладений арешт на його кошти та майно. Крім того, ОСОБА_1 вказав, що має намір подати заяву про перегляд заочного рішення, що відповідно до приписів ЦПК України не є позовом.

Відповідно до статті 38 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Отже, нормами чинного ЦПК України не передбачено можливість забезпечення позову шляхом зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа у випадку подання заяви про перегляд заочного рішення, на підставі якого видавався виконавчий документ.

В кожному конкретному випадку розглядаючи заяву про забезпечення позову суду належить встановити наявність обставин, які свідчать про те, що в разі невжиття таких заходів можуть виникнути перешкоди для виконання рішення суду у разі задоволення позову. При цьому обов`язок доказування наявності таких обставин покладається на заявника.

Приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, зважаючи на те, що підставою для забезпечення позову заявник вказує незгоду з ухваленим заочним судовим рішенням та наявність намірів подати заяву про перегляд цього рішення, суд вважає, що відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153, 260 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги через Дарницький районний суд м. Києва до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя: Шаповалова К.В.