Номер провадження: 22-ц/813/3461/20
Головуючий у першій інстанції Бабаков В. П.
Доповідач Сегеда С. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Сегеди С.М.,

суддів: Гірняк Л.А.,

Комлевої О.С.,

за участю секретаря: Ющак А.Ю.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справиапеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні та визначення способу участі у вихованні дитини та спілкування з нею,

встановив:

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачки про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також просили визначити спосіб участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Позовні вимоги мотивовані тим, що під час шлюбних стосунків у позивача ОСОБА_5 та відповідачки народилося двоє дітей син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Шлюбні відносини між сторонами припинені, мешкають вони окремо. Старша дитина мешкає разом з батьком у м. Сінгапур, молодша дитина мешкає разом з матір`ю в м. Одесі.

Однак, відповідачка чинить перешкоди позивачу та його батькам бабусі та дідусю дитини в спілкуванні з дитиною, тому вони просять усунути перешкоди у спілкуванні з дитиною та встановити порядок участі у вихованні дитини та спілкування з нею.

Позивачі просили встановити щотижневе спілкування та побачення батька з дитиною через відеозв`язок за допомогою програми «Скайп» кожної середи, п`ятниці та неділі по одній годині з 16.00 годин за Київським часом, зобов`язавши матір дитини забезпечити доступ до мережі «Скайп» дитині. Встановити побачення дитини з батьком під час його перебування в Україні за місцем проживання батька, без присутності матері дитини з 15:00 п`ятниці по 19:00 суботи.

Позивачі також просили встановити перебування дідуся та бабусі з дитиною з 15:00 годин п`ятниці до 15:00 годин неділі кожного першого та третього тижня з перебуванням дитини за місцем проживання дідуся та бабусі без присутності матері дитини, з зобов`язанням дідуся та бабусі забирати та відводити дитину до місця проживання матері.

Періодичні побачення батька, дідуся та бабусі дитини в інші дні здійснювати за попереднім погодженням з матір`ю дитини.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року позов ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_4 , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Орган опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні, а також визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_1 , ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні із внуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення їх побачень в першу та третю суботи місяця з 10.00 години до 18.00 години, другу та четверту неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години, без ночівлі та у присутності матері дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю.

Встановлено ОСОБА_3 спосіб участі у вихованні та спілкуванні з сином ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом встановлення їх побачень щонеділі через відеозв`язок за допомогою програми «Скайп» з 16.00 години, щосереди з 18.00 години, за Київським часом, у період перебування батька дитини на території України з 15.00 години п`ятниці до 19.00 години суботи, без присутності матері дитини.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 , ОСОБА_1 , ОСОБА_2 по 704 грн. 80 коп. кожному.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ставлять питання про скасування рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року в частині відмови у позові, та просять постановити нове, яким позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити у повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Вказане рішення суду ОСОБА_3 в апеляційному порядку не оскаржується.

Вирішуючи питання про слухання справи у спрощеному позовному провадженні, у відсутності учасників справи, колегія суддів виходить із того, що учасники справи неодноразово були повідомлені про час і місце судового засідання, яке було призначено на 19.03.2020 року (а.с.127-134), потім - на 17.06.2020 року (а.с.145-154), потім на 28.10.2020 року, на 14.00 год. (а.с.159-169), у тому числі представник заявників апеляційної скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 адвокат Ніц А.С., оскільки за зареєстрованим місцем його знаходження, згідно Ордеру на надання правової (правничої допомоги) АДРЕСА_1 (а.с.110), він відсутній (а.с.127, 159, 168-169).

Більше того, від адвоката Ніц А.С. 28.10.2020 року, тобто в день розгляду справи, до Одеського апеляційного суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (а.с. 171-172).

Однак, у зв`язку з тим, що дане клопотання взагалі нічим не обгрунтовано і вказаний адвокат не зазначив суду апеляційної інстанції, по якій причині він просить відкласти розгляд справи і по якій причині він не може прийняти участь у розгляді справи в режимі відеоконференції за допомогою програмного забезпечення «ЕаsуСоп», за межами суду, а також враховуючи, що всі учасники справи повідомлені про час і місце проведення судового засідання, а також враховуючи те, що через спалах коронавірусу «СОVІD-19» у світі та в Україні (а.с. 136, 142, 143, 156, 157) справа перебуває на розгляді суду апеляційної інстанції більше 8 місяців, колегія суддів вирішила слухати справу на підставі наявних у справі доказів, без участі учасників справи.

При цьому, колегія суддів також враховує, що у відповідності до п.п. 1, 5 Розпорядження голови Одеського апеляційного суду від 16.10.2020 року (а.с.173), тимчасово, на час установлення на території м. Одеси рівня епідемічної небезпеки «помаранчевий» або «червоний», зупинено розгляд справ у відкритих судових засіданнях за участю учасників судових процесів та припинено їх допуск до залів судових засідань.

Апеляційний суд розглядає цивільні справи, які не віднесені до справ, зазначених у ч.ч.1,2 ст. 369 ЦПК України, у відсутності учасників справи та осіб, які не залучалися до участі у справі судом першої інстанції, за наявності відомостей про їх повідомлення про дату, час і місце розгляду справи.

Оскільки жоден із учасників даної цивільної справи не надав суду заяви про бажання прийняти участь у справі особисто, у суду апеляційної інстанції відсутні підстави для відкладення розгляду справи, у зв`язку з чим колегія суддів вирішила слухати справу за відсутності її учасників, на підставі наявних у справі доказів.

Враховуючи вищенаведене та у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення, яким є постанова суду, є 04.11.2020 року.

Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність часткового задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступних підстав.

Ухвалюючи судове рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що під час шлюбних стосунків у позивача ОСОБА_5 та відповідачки ОСОБА_4 народилося двоє дітей син ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, на теперішній час шлюбні відносини між сторонами припинені, мешкають вони окремо, старша дитина ОСОБА_8 мешкає разом з батьком у м. Сінгапур, молодша дитина ОСОБА_9 мешкає разом з матір`ю в м. Одесі.

Вказані факти сторонами не заперечувались та підтверджені матеріалами справи.

При цьому суд обгрунтовано виходив із того, що згідно ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що ст. 257 СК України регулює питання про права баба і діда на спілкування з онуками і на участь у їх вихованні. В свою чергу, батьки чи інші особи, з якими проживає дитина, не мають права перешкоджати у здійсненні бабою, дідом своїх прав щодо виховання внуків.

У зв`язку з цим, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог і встановити діду ОСОБА_1 і бабі ОСОБА_2 спосіб участі у вихованні та спілкуванні із внуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , оскільки відповідачка ОСОБА_4 перешкоджає їм у цьому, мотивуючи свої дії тим, що неповнолітній ОСОБА_7 майже не знає своїх діда та бабу позивачів і заявників апеляційної скарги - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 .

Однак, колегія суддів зазначає що матеріали справи не мають доказів негативного впливу вказаних діда і баби на неповнолітнього внука ОСОБА_7 , а тому вони мають право приймати участь у його вихованні і спілкуванні з ним.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що спілкування діда та баби позивачів і заявників апеляційної скарги - ОСОБА_1 і ОСОБА_2 з неповнолітнім внуком ОСОБА_7 у присутності матері відповідачки ОСОБА_4 , може призвести не до спілкування вказаних діда та баби із внуком, та налагодження довірливих і близьких стосунків між ними, а до виникнення небажаних скандальних відносин між дідом, бабою і мамою малолітньої дитини ОСОБА_7 , в присутності останнього, що є недопустимим.

Більше, того, при вирішенні даного питання і встановлення способу участі у спілкуванні і вихованні діда та баби з неповнолітнім внуком ОСОБА_7 , судом першої інстанції недостатньо враховані висновки Органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 21.02.2019 року та від 28.03.2019 року, якими визначено способи участі позивачів у вихованні малолітнього ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , шляхом періодичних побачень з дідусем та бабусею в першу та третю суботи місяця з 10.00 години до 18.00 години, другу та четверту неділю місяця з 10.00 години до 18.00 години, без ночівлі та без присутності матері (а.с.59-62). Вказаний орган опіки і піклування також визначив спілкування дитини з його батьком щонеділі через відеозв`язок за допомогою програми «Скайп» з 16.00 години, щосереди з 18.00 години, за Київським часом, у період перебування батька дитини на території України з 15.00 години п`ятниці до 19.00 години суботи, без присутності матері дитини.

Тобто, вказаний орган опіки і піклування з`ясував всі обставини можливого спілкування діда і баби з неповнолітньою дитиною і визначив порядок такого спілкування саме без присутності матері дитини.

Проте, судом зазначених обставин в достатній мірі не було враховано, у зв`язку з чим суд безпідставно і без всяких обгрунтувань дійшов помилкового висновку про те, що побачення з дідусем та бабусею дитини слід проводити у присутності матері дитини.

Згідно ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Колегія суддів зазначає, що заявники апеляційної скарги частково надали суду достатні, належні і допустимі докази існування обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх позовних вимог та доводів апеляційної скарги.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням матеріального і процесуального права.

Колегія суддів також зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод» (далі Конвенція) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про часткову законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його частково спростовують, оскільки рішення частково ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права.

У зв`язку з цим, апеляційну скаргу слід задовольнити частково і змінити його в частині визначення способу участі діда ОСОБА_10 та баби ОСОБА_2 , у вихованні та спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та встановити їх спілкування, як встановлено в оскаржуваному судовому рішенні, однак без присутності матері дитини відповідачки ОСОБА_4 та без попередньої домовленості з матір`ю.

При цьому колегія суддів вважає, що побачення у визначенні оскаржуваним судовим рішенням дні і часи мають відбуватись без попередньої домовленості з матір`ю дитини, так як у разі відсутності такої домовленості, судове рішення буде зневільоване і здійснення встановленого способу виховання і спілкування діда та баби з неповнолітнім внуком буде фактично неможливим, що є недопустимим.

В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року є законним і обгрунтованим, доводи апеляційної скарги його не спростовують, а тому в решті оскаржуване рішення суду слід залишити без змін.

При цьому, колегія суддів також зазначає що вимоги позивачів і заявників апеляційної скарги ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про те, що визначення способу у вихованні і спілкуванні з малолітнім внуком ОСОБА_7 має відбуватись у тому числі шляхом встановлення його ночівлі за місцем проживання діда та баби, задоволенню не підлягають, так як є безпідставними, враховуючи, що зазначені обставини на даний час можуть привести до завдання неповнолітній дитині ОСОБА_7 та його матері відповідачці ОСОБА_4 моральної шкоди, що є також недопустимим.

Більше того, колегія суддів зазначає, що суд першої інстанції правильно вказав, що в подальшому в зв`язку зі зміною віку неповнолітньої дитини позивачі мають право на визначення порядку спілкування з дитиною в більшому розмірі, а при досягненні дитиною віку 14 років дитина сама може визначити з ким з батьків їй жити.

Що стосується доводів відповідачки ОСОБА_4 , викладених нею у відзиві на позовну заяву (а.с.73-75), що спілкування і виховання діда та баби з неповнолітнім ОСОБА_7 має відбуватись лише в її присутності, оскільки вона побоюється, що вказані дід та баба - позивачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 викрадуть її неповнолітнього сина ОСОБА_7 і можуть вивезти його за межі свого проживання, у тому числі до м. Сінгапур, є безпідставними і не підтверджуються наявними у справі доказами, враховуючи також, що без письмової згоди відповідачки ОСОБА_4 вивезення її малолітнього сина за межі України є неможливим.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.п.1,2 ч.1 ст. 374, п.4 ч.1 ст. 376, ст.ст. 375, 381 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року змінити та в абзаці другому резолютивної частини рішення слова:

«… у присутності матері дитини та за попередньою домовленістю з матір`ю»

замінити словами наступного змісту:

«… без присутності матері дитини».

В решті рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 16 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції України протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду: С.М. Сегеда

Л.А. Гірняк

О.С. Комлева