Дата документу 09.11.2020 Справа № 334/6998/19
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 334/6998/19 Головуючий у 1-й інстанції: Козлова Н.Ю.
Провадження №22-ц/807/3132/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
У Х В А Л А

09 листопада 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Подліянової Г.С., при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження у справі за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном, шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, на розгляді в Ленінському районному суді м. Запоріжжя знаходиться справа №334/686/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання спільною сумісною власністю квартири за адресою: АДРЕСА_1 . та її поділ.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року зупинено провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням у справі №334/686/19, яка знаходиться на розгляді у Ленінському районному суді м. Запоріжжя.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, яка містить клопотання про поновлення строку на подання апеляційної скарги.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 24 вересня 2020 року визнано неповажними причини пропуску строку на апеляційне оскарження, зазначені в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року про зупинення провадження у справі. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано термін протягом десяти днів з дня вручення копії ухвали для направлення до Запорізького апеляційного суду заяви про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду у цій справі із зазначенням інших підстав для поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 17 червня 2020 року про зупинення провадження у цій справі. (а.с. 58-60).

Вказану ухвалу було направлено на адресу ОСОБА_1 , зазначену ним при зверненні з апеляційною скаргою, а саме: АДРЕСА_2 . (а.с. 61).

Згідно поштового повідомлення про вручення за трек-номером: 320, що міститься в матеріалах справи, 10 жовтня 2020 року ОСОБА_1 , отримав ухвалу, що підтверджено його підписом на поштовому повідомленні. (а.с.63).

Проте, у визначений судом термін та до теперішнього часу скаржником не виконано вимоги зазначені в ухвалі Запорізького апеляційного суду від 24 вересня 2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановленої статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 185 ЦПК України, якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Статтею 129 Конституції України однією із засад судочинства визначено рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом.

Згідно з ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною правової системи України, кожна особа має право на справедливий судовий розгляд цивільної справи. Це право включає в себе доступність до правосуддя, у тому числі доступність до апеляційного оскарження судового рішення. Право на апеляційне оскарження судових рішень закріплено і в ст. 129 Конституції України.

В той же час, практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду виходить з того, що кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури і вимоги про необхідність сплати судових витрат не є обмеженням права доступу до суду при забезпеченні належного балансу між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з однієї сторони, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з іншої.

Рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Стосовно питання доступу до суду Європейський суд з прав людини у справі "МПП "Голуб" проти України" зазначає, що процедурні гарантії, закріплені статтею 6, гарантують кожному право подання скарги щодо його прав та обов`язків цивільного характеру до суду чи органу правосуддя. Таким чином, втілюється право на звернення до суду, одним із аспектів якого є право доступу, тобто право розпочати провадження у судах з цивільних питань.

Суд наголошує, що право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним; воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги, оскільки за своєю природою це право вимагає регулювання з боку держави, яка щодо цього користується певними межами самостійного оцінювання.

У рішенні "Надточій проти України" від 15 травня 2008 року Європейський суд з прав людини нагадує, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Дії однієї сторони не повинні порушувати права іншої сторони.

Відповідно до п.п. 6,7 ч. 2 ст. 43 ЦПК України учасники процесу зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

За приписами ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

З наданих до суду матеріалів, вбачається, що в судовому засіданні 17 червня 2020 року при оголошенні судом ухвали про зупинення провадженні по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до набрання законної сили судовим рішенням у справі №334/686/19, яка знаходиться на розгляді у Ленінському районному суді м. Запоріжжя, був присутній представник ОСОБА_1 , адвокат Борисенков В.С., який представляв його інтереси відповідно до Ордера на надання правової допомоги серія ЗП №030127, виданого на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги №б/н від 20 вересня 2019 року, що фактично свідчить про обізнаність ОСОБА_1 про існування оскаржуваної ухвали. Крім того, матеріали справи не містять доказів того, що ОСОБА_1 відмовився від послуг адвоката Борисенкова В.С. і договір про надання правової допомоги №б/н від 20 вересня 2019 року, укладений між ними, було розірвано.

Враховуючи вищевикладене, в діях ОСОБА_1 вбачається ухилення від виконання вимог суду.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року, необхідно визнати неподаною та повернути на підставі ч.ч.1,3 ст. 185, ч. 2 ст. 357 ЦПК України.

Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.185 ЦПК України повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись ч.3 ст. 185, ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 17 червня 2020 року про зупинення провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент реєстраційних послуг Запорізької міської ради в особі відділу реєстрації фізичних осіб по Дніпровському району Управління державної реєстрації фізичних осіб про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,- визнати неподаною та повернути скаржнику.

Справу повернути до суду першої інстанції.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню зі скаргою до суду апеляційної інстанції, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Суддя Г.С. Подліянова