Справа №751/5417/20
Провадження №2/751/1072/20
30 жовтня 2020 року місто Чернігів
Н о в о з а в о д с ь к и й р а й о н н и й с у д м і с т а Ч е р н і г о в а
в складі: головуючого - судді Яременко І. В.
секретаря Клименко К.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Чернігові в порядку загального позовного провадження справу за позовом Виконавчого комітету Чернігівської міської ради до ОСОБА_1 про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав,-
Виконавчий комітет Чернігівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просять відібрати малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 без позбавлення її батьківських прав.
Заявлені вимоги обґрунтовують тим, що відповідач ОСОБА_1 має малолітнього сина ОСОБА_2 , 2013 р.н., відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Малолітній ОСОБА_2 23.09.2019 був влаштований до центру соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Чернігівської обласної державної адміністрації у с. Хмільниця Чернігівського району та області. За час перебування сина у Центрі, мати спочатку регулярно відвідувала його, після карантину перестала виходити на зв`язок, дитину із закладу у визначений строк не забрала. Місце перебування ОСОБА_1 установити не вдалося. За рішенням виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради від 21.05.2020 ОСОБА_2 було влаштовано у сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_3 .. За час перебування сина у родині патронатного вихователя, мати жодного разу його не провідувала, не телефонувала, не цікавилась його життям та здоров`ям. До служби у справах дітей з приводу повернення їй сина не зверталась. У зв`язку з чим позивач звертається з позовом до суду.
Представник позивача у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує.
Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином у відповідності до ст. 128 ЦПК України, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не зверталась. Відзив на позовну заяву до суду не надходив.
Ухвалою суду від 30.10.2020, в порядку ч. 1 ст. 281 ЦПК України, ухвалено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_2 , батьками зазначені: ОСОБА_4 та ОСОБА_1 (а.с.7)
Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного Кодексу України(а.с.8)
Згідно довідки Центру соціально-психологічної реабілітації дітей, ОСОБА_2 перебував у Центрі з 23.08.2019 по 22.05.2020 відповідно до акту ОВС України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку (а.с.9, 10, 11)
Згідно довідки ЧВП ГУНП в Чернігівській області, місцезнаходження ОСОБА_1 встановити не вдалось, за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 та місця проживання: АДРЕСА_2 , остання була відсутня, на телефонні дзвінки не відповідає (а.с. 12)
Згідно рішення Виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 95 від 21.05.2020, з 22.05.2020 ОСОБА_2 було влаштовано на тимчасовий догляд та виховання в сім`ю патронатного вихователя ОСОБА_3 , як дитину, яка залишилась без батьківського піклування (а.с. 13)
Згідно заяви патронатного вихователя ОСОБА_3 від 20.07.2020, за час перебування ОСОБА_2 у її родині, його мати ОСОБА_1 жодного разу не відвідувала сина, не цікавилась його життям та здоров`ям (а.с. 14)
Згідно довідки ЧВП ГУНП в Чернігівській області, відносно ОСОБА_1 03.09.2019 було складено адміністративний протокол за ч. 1 ст. 184 КУпАП (а..15)
Згідно інформації служби у справах дітей Деснянської районної у м. Чернігові ради, вироком Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.04.2012, ОСОБА_1 була засуджена за ст.ст. 125, 166 КК України до 3 років позбавлення волі.
Згідно акту обстеження умов проживання за адресою: АДРЕСА_1 , до помешкання потрапити не має можливості. Зі слів сусідів з`ясовано, що у даному помешканні тривалий час ніхто не проживає. Газопостачання відключено. Через вікно, помешкання виглядає занедбано. Для виховання та розвитку дитини у помешканні не створені умови для проживання (а.с. 16)
Рішенням Виконавчого комітету Новозаводської районної у м. Чернігові ради № 157 від 10.08.2020 вирішено затвердити висновок про доцільність відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від матері ОСОБА_1 , без позбавлення її батьківських прав (а.с. 4, 5)

Статтею 3 Конвенцію про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Частиною 1 ст. 152 СК України передбачено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом.

Частинами 1, 4 ст. 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі ст. 8 ч. 2 Закону України "Про охорону дитинства", батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно зі ст. 12 ч. 6 Закону України "Про охорону дитинства", батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону.

Згідно п.п. 2-5 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.

Батьки, від яких відібрана дитина, не втрачають щодо неї прав та обов`язків, обумовлених походженням. Вони надалі залишаються носіями обов`язку щодо виховання дитини, мають право на особисте її виховання та спілкування з ними. Проте та обставина, що дитина передана іншій особі або навчальному закладу, означає, що саме їх напрямок та умови виховання одержали перевагу над тим, що здатні створити батьки, й з цим напрямком батьки повинні будуть узгоджувати свою поведінку.

Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу.

Оскільки в судовому засіданні було встановлено факт умисного ухилення з боку відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітнього сина, суд доходить висновку, що на даний час є підстави для відібрання малолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від матері, без позбавлення її батьківських прав та вважає необхідним передати малолітню дитину виконавчому комітету Чернігівської міської ради для вирішення питання подальшого її влаштування.

За ч. 3 ст.170 СК України, передбачено, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.

У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2102 грн.

На підставі наведеного, керуючись 4, 12, 13, 76-81, 95, 141, 223, 247, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 7, 150, 152, 155, 164, 170 Сімейного Кодексу України, враховуючи роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Виконавчого комітету Чернігівської міської ради (м. Чернігів, вул.. Магістратська, буд. 7) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_1 ) про відібрання малолітньої дитини без позбавлення батьківських прав - задовольнити.

Відібрати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від матері ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , без позбавлення її батьківських прав.

Передати малолітню дитину ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Виконавчому комітету Чернігівської міської ради для вирішення подальшого її влаштування.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на користь ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, , банк отримувача - Казначейство України, розрахунковий рахунок UA0026001, код класифікації доходів бюджету 22030106.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складено 04.11.2020

Головуючий - суддя І. В. Яременко