Дата документу 31.01.2020
Справа № 320/3374/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого - судді Ковальової Ю.В., секретар судового засідання - Левандовська О.М.,

розглянувши у відкритому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Мелітопольського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить скасувати арешт, накладений на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 815/1499/2012 за реєстраційним номером 12253558, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що 18.08.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (далі - Позивач, Іпотекодержатель) та Відповідачем укладено кредитний договір № 325/08/83СМБ, за умовами якого боржник отримав кошти в сумі 116 000,00 грн.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 325/08/83СМБ між Позивачем та ОСОБА_1 18.08.2008 укладено договір іпотеки № 325/08/83СМБ-ІП, згідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: однокімнатну квартиру житловою площею 18,3 кв.м, загальною площею 36,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

У зв`язку з тим, що Відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем за кредитним договором і має заборгованість з повернення кредиту та сплати відсотків, Позивач має намір скористатись правами кредитора та іпотекодержателя, наданими чинним законодавством та звернути стягнення на вищезазначене майно, що є предметом іпотеки.

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна № 159449217 від 14.03.2019 Позивачу стало відомо, що на іпотечне майно накладено арешт та внесено відповідний запис до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 12253558. Наразі Банк як Іпотекодержатель має обмеження в реалізації своїх можливостей щодо звернення стягнення на заставне майно, адже стало відомо, що в рамках цивільного провадження згідно ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.02.2012 по справі № 815/1499/2012 накладено арешт на нерухоме майно ОСОБА_1 в тому числі і на однокімнатну квартиру житловою площею 18,3 кв.м, загальною площею 36,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 12.03.2012 по справі № 815/1499/2012 визнано укладену між сторонами мирову угоду.

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Крім того, зазначені вище обтяження були накладені на іпотечне майно вже після підписання договору іпотеки від 18 серпня 2008 року та реєстрації іпотеки, а тому, враховуючи положення чинного законодавства України, позивач має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок спірного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 27.11.2019 залучено в якості третіх осіб ОСОБА_3 , Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у справі № 320/3374/19 за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звільнення майна з-під арешту.

Ухвалою суду від 31.01.2020 залучено Акціонерне товариство «Альфа-Банк» як правонаступника Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» у справі № 320/3374/19 за позовом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Мелітопольського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення майна з-під арешту.

У судове засідання сторони не з`явилися.

Від представника позивача надійшла заява з проханням розглянути справу за її відсутності, на позові наполягають.

Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомої суду причини, про час, місце і дату судового засідання був повідомлений належним чином. Судова повістка надсилалась йому за його зареєстрованим місцем проживання: АДРЕСА_1 , однак до суду повернувся конверт із відміткою: «немає вдома», що відповідно до ч.4 ст. 130 ЦПК України вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене належним чином. Про поважні причини своєї неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за його відсутності від нього не надходило, тому суд визнає його неявку неповажною та вважає можливим розглянути справу за його відсутності, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Треті особи, будучи повідомлені належним чином, у судове засідання не з`явилися, заяв, клопотань або заперечень по позов від них не надходило.

Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, давши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Судом встановлено наступне.

18.08.2008 між АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» після зміни найменування Акціонерне товариство «Укрсоцбанк») (далі - позивач, іпотекодержатель) та ОСОБА_2 укладено генеральний договір про надання кредитних послуг № 325/08/83СМБ за умовами якого боржник отримав кошти в сумі 116 000,00 грн /а.с. 6-10/.

З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 325/08/83СМБ, між позивачем та ОСОБА_1 18.08.2008 укладено договір іпотеки № 325/08/83СМБ-ІП, згідно до якого на забезпечення виконання основного зобов`язання іпотекодавець передав в іпотеку іпотекодержателю належне йому на праві власності майно: однокімнатну квартиру житловою площею 18,3 кв.м, загальною площею 36,6 кв.м, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 11-13/.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, на належну ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 815/1499/2012 за позовом ОСОБА_3 , за реєстраційним номером 12253558, накладено арешт. Окрім того, на вказану квартиру накладено обтяження - заборону на нерухоме майно, іпотека, на підставі іпотечного договору № 4491 від 18.08.2019, посвідченого приватним нотаріусом Бєдновою Н.В., іпотекодержатель Мелітопольське відділення ЗОФ АКБ «Укрсоцбанк», умови виконання: виконання зобов`язань згідно Генерального договору № 325/08/83СМБ від 18.08.2008 /а.с. 14-15/.

Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 815/1499/2012 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок пожежі, дослідженої в судовому засіданні, ухвалою суду від 17.02.2012 накладено арешт в межах забезпечення позову на належну ОСОБА_1 однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 12.03.2012 затверджено укладену між сторонами мирову угоду, провадження у справі закрито. Питання скасування заходів забезпечення позову у справі не вирішувалося.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Також згідно ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Відповідно до статті 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Згідно зі статтею 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

У статті 19 Закону України «Про заставу» передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (частина перша статті 575 ЦК України).

За положеннями статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до частини сьомої статті 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація обтяжень здійснюється на підставі: встановленої законом заборони користування та/або розпорядження нерухомим майном; рішень судів, що набрали законної сили; ухвали слідчого судді, суду, постанови державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; рішення органу місцевого самоврядування про віднесення об`єктів нерухомого майна до застарілого житлового фонду; інших актів відповідних державних органів та посадових осіб згідно із законом; договорів, укладених у порядку, встановленому законом.

Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду України від 17 жовтня 2018 року у справі № 6-13цс14, звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-іпотекодержателя, який має переважне право перед іншими особами на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє па підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Зважаючи на ту обставину, що накладення арешту має своїм наслідком заборону відчуження арештованого майна, ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки.

Зі змісту ч. 6 та 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» вбачається, що у разі, якщо належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше накладення арешту для забезпечення реального виконання рішення суду щодо задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд повинен приймати рішення про звільнення з-під арешту іпотечного майна.

Відповідно до ч.7 ст. 51 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень ЗУ «Про іпотеку».

Згідно ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження».

Арешти та заборони відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними документами та відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

З огляду на викладене вище, накладення арешту на іпотечне майно в даному випадку є порушенням права банку як іпотекодержателя, адже відповідно до ст. 572 Цивільного Кодексу, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання

Таким чином, арешт та заборона відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Судом встановлено, що квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 було передано в іпотеку 18.08.2008, а оспорюваний арешт накладено 07.03.2012 на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.02.2012, тобто під час існування чинної застави. Обставин існування будь-якої іншої державної реєстрації іпотеки згаданої квартири до 18.08.2008 судом не встановлено, а тому позивач має переважне право перед іншими особами на задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна, перешкодою чому є наявний арешт.

Отже, позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 247, 263-265 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», до ОСОБА_1 , за участі третіх осіб: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Мелітопольського міськрайоного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про звільнення майна з-під арешту - задовольнити.

Скасувати арешт, накладений на підставі ухвали Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 17.02.2012 у справі № 815/1499/2012 за реєстраційним номером 12253558, на однокімнатну квартиру АДРЕСА_1 , належну ОСОБА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області шляхом подачі в 30-денний строк апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Позивач: Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», юридична адреса: м. Київ, вул. Васильківська, буд.100, МФО 300023, , р/р НОМЕР_1 .

Правонаступник позивача: Акціонерне товариство «Альфа-Банк», , МФО 300346, п/р № IBAN НОМЕР_3, місцезнаходження: м. Київ, вул. Васильківська, буд.100.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Треті особи:

ОСОБА_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_3 .

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 .

Мелітопольський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), розташований за адресою: Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Вакуленчука, 99.

Повний текст рішення складено 10.02.2020.

СУДДЯ: Ю.В. Ковальова