ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Постанова

Іменем України

28 жовтня 2020 року

м. Харків

Справа № 636/4484/14-ц

Провадження № 22-ц/818/27/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Пилипчук Н.П. ,

суддів: Кругової С.С., Маміної О.В.

за участю секретаря судового засідання : Плахотнікової І.О.,

Учасники справи:

Позивач: Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк»

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за позовом Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк до ОСОБА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

за апеляційними скаргами ОСОБА_1 особисто та в особі її представника ОСОБА_2 на заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2015 року, ухвалене Папаід І.В., -

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2014 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позову зазначає, що 01 жовтня 2008 року ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_1 уклали Кредитний договір № 806/1-27/1-3/8-070, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у сумі 10300 доларів США.

У зв`язку з невиконанням зобов`язань станом на 10 жовтня 2014 року загальна сума заборгованості відповідача становить 198824,42грн.

Просить суд стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за кредитним договором у сумі 198824,42 грн. та судові витрати.

Заочним рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2015 року позво ПАТ «Укрсоцбанк» - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» суму заборгованості за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року в розмірі 198 824,42 грн., з яких: 133 279, 95 грн. - сума заборгованості за кредитом; 56 756, 11 грн. сума заборгованості за відсотками; 1062, 83 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту; 7 725,53грн. - пені за несвоєчасне повернення відсотків та судовий збір у сумі 1988, 25 грн.

Ухвалою цього ж суду від 13 лютого 2018 року заяву ОСОБА_1 про перегляд вказаного заочного рішення суду залишено без задоволення.

Не погодившись із вказаним заочним рішення ОСОБА_3 особисто та в особі свого представника ОСОБА_2 подали апеляційні скарги, в яких просили рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування апеляційних скарг зазначають, що позивачем не надано доказів отримання нею коштів у доларах та щодо сум, які вона повинна сплачувати за користування 10300 дол. США та в які періоди, а тому встановити розмір прострочених зобов`язань не вбачається можливим. Кошти нею були отримані у гривні. Згідно умовам Кредитного договору на її ім`я відкривались декілька рахунків в гривнях та доларах США, кожен з яких має індивідуальні реквізити та напрямок використання. На кожен рахунок грошові кошти зараховувались в залежності від призначення та черговості зарахування. В матеріалах справи немає жодного доказу, що грошові кошти були зараховані на кожний окремий рахунок без порушення строків зарахування та черговості грошових коштів. Посилається на пропуск Банком позовної давності, оскільки остання оплата за кредитом була 05 лютого 2009 року, а остання оплата за відсотками 15 квітня 2013 року, позов подано у жовтні 2014 року. Вона не мала можливості заявити таке клопотання в суді першої інстанції.

Постановою Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2015 року залишено без змін.

На вказану постанову ОСОБА_3 подала касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду від 15 травня 2019 року постанову Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 14 січня 2020 року заяву представника акціонерного товариства «Альфа-Банк» - адвоката Голосної Аліни Володимирівни про заміну сторони її правонаступником задоволено. Залучено до участі у справі № 639/5419/18 акціонерне товариство «Альфа-Банк», як правонаступника акціонерного товариства «Укрсоцбанк».

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи позов ПАТ «Укрсоцбанк» про стягнення заборгованості за кредитним договором від 01 жовтня 2008 року у розмірі 198 824,42 грн, з яких: 133 279,95 грн заборгованість за кредитом, 56 756,11 грн заборгованість за процентами, 1 062,83 грн пеня за несвоєчасне повернення кредиту,7 725,53 грн пеня за несвоєчасне повернення процентів, суди попередніх інстанцій вважали установленим та доведеним факт існування заборгованості ОСОБА_1 перед банком у розмірі, зазначеному у позовній заяві.

Колегія суддів не в повній мірі погоджується із висновками суду першої інстанції виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що 01 жовтня 2008 року між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір №806/1-27/1-3/8-070, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 10 300,00 доларів США зі сплатою 15,00 процентів річних за користування грошовими коштами на строк до 30 вересня 2023 року.

Відповідач належним чином зобов`язання за кредитним договором не виконала, у зв`язку з чим станом на 10 жовтня 2014 року заборгованість за договором складає 198824,42 грн., з яких: 133 279, 95 грн. - сума заборгованості за кредитом; 56 756, 11 грн. - сума заборгованості за відсотками; 1062, 83 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 7 725,53 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Згідно з частиною першою статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до статей 526, 530, 610 ЦК України, частини першої статті 612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Отже, за змістом статті 526, частини першої статті 530, статті 610 та частини першої статті 612 ЦК України для належного виконання зобов`язання необхідно дотримувати визначені у договорі строки (терміни), зокрема щодо сплати процентів, а прострочення виконання зобов`язання є його порушенням.

ОСОБА_1 вказує, що грошові кошти від позивача нею отримані у гривні, а не в доларах США, тому не вважає, що у неї виник обов`язок повертати кредитні кошти саме в іноземній валюті.

Такі доводи ОСОБА_1 не ґрунтуються на законі, спростовуються змістом кредитного договору, згідно умов якого відповідач зобов`язана повертати борг саме в доларах США.

Скасовуючи рішення Апеляційного суду Харківської області від 19 вересня 2018 року Верховний Суд звертав увагу на те, що останній платіж за тілом кредиту ОСОБА_1 здійснила 05 лютого 2009 року, вказував на необхідність перевірки дотримання позивачем строку звернення до суду з вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту.

Перевіряючи вказані обставини колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За статтею 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до частини п`ятої статті 261 ЦК України за зобов`язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та стягнення процентів за їх користування, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначене узгоджується з правовим висновком Верхового Суду України, викладеному у постанові від 30 вересня 2015 року у справі № 6-154цс15.

Дослідивши умови Генерального договору про надання кредитних послуг № 806/1-27/1-3/8-070 від 01 жовтня 2008 року, додаткової угоди № 1 від 01 жовтня 2008 року, графік встановлення/зниження максимального ліміту заборгованості апеляційним судом встановлено, що між сторонами була досягнута домовленість, за якою надання кредиту ОСОБА_1 здійснюється до досягнення максимального ліміту заборгованості 15 000 доларів США (п. 2 додаткової угоди № 1 від 01 жовтня 2008 року)

Повернення кредиту здійснюється згідно графіком, що міститься в Додатку № 1 до цієї Додаткової угоди та є її невід`ємною частиною. При цьому, у разі, якщо день повернення Кредиту припадає на неробочий день Кредитора, то днем повернення Кредиту вважається останній робочий день перед ним. Детальний розпис скупної вартості Кредиту, значення реальної процентної ставки та абсолютне подорожчання Кредиту наведено в Додатку №2 до цієї Додаткової угоди. (п. 5 додаткової угоди № 1 від 01 жовтня 2008 року)

Графік, що затверджений сторонами передбачає максимальний ліміт заборгованості на певну календарну дату та визначає суму зниження цього ліміту заборгованості. Зазначений графік та умови договору не передбачають обов`язку ОСОБА_1 сплачувати тіло кредиту до перевищення максимального розміру ліміту заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що можливістю отримати кредитні кошти в межах ліміту 15 000 доларів США ОСОБА_1 скористалася лише частково: отримала суму еквівалентну 10 300 доларів США.

Заборгованість ОСОБА_1 за тілом кредиту становить 10 291 доларів США. Отже згідно графіку максимальний розмір ліміту заборгованості був перевищений відповідачем лише 06 жовтня 2013 року.

Саме з цієї дати у ОСОБА_1 виникла прострочена заборгованість за тілом кредиту.

Позивач звернувся до суду 07 листопада 2014 року, тобто в межах строку позовної давності.

За таких обставин відсутні підстави вважати, що строк звернення до суду із вимогами про стягнення заборгованості за тілом кредиту сплинув.

Згідно пункту 6 додаткової угоди № 1 сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно не пізніше 5 (п`ятого) числа місяця, наступного за місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі на рахунок відкритий в АКБ «Укрсоцбанк».

Не погоджуючись з розрахунком ПАТ «Укрсоцбанк» відповідачем у відповідності до ст. 81 ЦПК України свого розрахунку не надано, розмір заборгованості за тілом кредиту та відсотками не спростований.

Колегія суддів вважає, що розмір заборгованості за тілом кредиту 133 279, 95 грн., за відсотками - 56 756, 11 грн. є обґрунтованими та підлягають стягненню з відповідача в повному обсязі.

Однак колегія суддів не погоджується із розрахунком позивача в частині визначення розміру пені за несвоєчасне повернення кредиту та розміру пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Статтею 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня.

Відповідно до статті 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.

Згідно із частиною першою статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частина третя статті 533 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.

Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня (стаття 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»).

Чинне законодавство не передбачає встановлення Національним банком України облікової ставки для іноземної валюти, а тому пеня має обчислюватися та стягуватися за судовими рішеннями у національній валюті України гривні.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 серпня 2017 року у справі №6-2667цс16.

Відповідальність за несвоєчасне виконання зобов`язань передбачена п. 4.1 Генерального договору про надання кредитних послуг № 806/1-27/1-3/8-070 від 01 жовтня 2008 року.

Так, згідно п. 4.1 вказаного Договору у разі прострочення позичальником строків повернення Кредиту (його частини) визначеного цим Договором та відповідною додатковою угодою та/або сплати процентів та/або комісій, Позичальник сплачує Кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла в період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного дня за днем прострочення.

Судом першої інстанції не було враховано, що банк здійснював нарахування пені у доларах США, виходячи з подвійної облікової ставки НБУ з конвертуванням заборгованості у національну валюту, тому колегією суддів здійснено власний розрахунок у відповідності до вимог чинного законодавства.

Розмір пені визначений колегією суддів за вихідними даними щодо розміру заборгованості за тілом кредиту та відсотками, які наведені у розрахунках позивача (а.с 6) на кожен день прострочення в межах позовних вимог та строку позовної давності за період з 03.11.2013 року по 10.10.2014 року, виходячи із наступного розрахунку: розмір заборгованості конвертований в гривню за курсом НБУ станом на кожен день прострочення розділити на 100 %, помножити на подвійну облікову ставку НБУ, що діяла на розрахунковий день, розділити на 365 днів року.

Додаванням пені за кожен день прострочення за вказаний період визначена сума пені, яка підлягала стягненню судом першої інстанції, а саме пеня за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 997,28 грн. та пеня за несвоєчасне повернення відсотків - 6422,86 грн.

З урахуванням наведеного, суд першої інстанції помилково, при невірному застосуванні норм матеріального права, визначив суму стягнення пені та відповідно і загальну суму стягнення.

Отже з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» станом на час ухвалення рішення судом першої інстацнії підлягала стягненню заборгованість за кредитним договором в розмірі 197 456 грн. 20 коп., з яких: 133 279, 95 грн. сума заборгованості за кредитом; 56 756, 11 грн. сума заборгованості за відсотками; 997,28 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 6422,86 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що відповідач ОСОБА_1 була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи судом першої інстанції, що в силу п. 3 ч. 3 ст. 376 ЦПК України є обов`язковою підставою для скасування рішення суду.

З огляду на наведене, заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2015 року підлягає скасуванню із ухваленням нового про часткове задоволення позовних вимог.

Апеляційний суд перевіряє правильність та законність рішення суду першої інстанції на час його ухвалення. Отже заборгованість та розмір стягнення визначається апеляційним судом станом на час ухвалення рішення судом першої інстанції станом на 25.02.2015 року за період з 01 жовтня 2008 року по 10 жовтня 2014 року.

Суми, сплачені ОСОБА_1 на погашення заборгованості після 25 лютого 2015 року мають бути враховані в порядку виконання цього рішення апеляційного суду.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 376, 379, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги ОСОБА_1 особисто та в особі її представника ОСОБА_2 задовольнити частково.

Заочне рішення Чугуївського міського суду Харківської області від 25 лютого 2015 року скасувати.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Укрсоцбанк, правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 100, МФО 300346, заборгованість за кредитним договором № 806/1-27/1-3/8-070 від 01.10. 2008 р. в розмірі 197 456 грн. 20 коп., з яких: 133 279, 95 грн. сума заборгованості за кредитом; 56 756, 11 грн. сума заборгованості за відсотками; 997,28 грн. розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту; 6422,86 грн. - розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку тільки в випадках передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Н.П. Пилипчук

Судді С.С. Кругова

О.В. Маміна