КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2020 року

справа №755/15023/19

провадження № 22-ц/824/1488/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача: Музичко С.Г.,

суддів: Білич І.М., Болотова Є.В.,

при секретарі: Русинчук І.І.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк», ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 на ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року постановлену під головуванням судді Гончарука В.П. у справі за заявою ОСОБА_1 за заінтересовані особи: Публічне акціонерне товариство «Український Професійний Банк», ОСОБА_2 про видачу дубліката виконавчого листа, заміну сторони стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання,

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року в задоволенні заяви про видачу дубліката виконавчого листа, заміну сторони стягувача у виконавчому листі та поновлення строку для пред`явлення виконавчого документу до виконання відмовлено.

В поданій апеляційній скарзі заявник просить ухвалу суду скасувати, подану заяву задовольнити.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що матеріали справи не містять доказів щодо визнання договору відступлення права вимоги недійсним та заперечень щодо його дійсності. Зазначає, що у зв`язку із переданням кредитором своїх прав ОСОБА_1 за договором відступлення права вимоги, останній має право звертатись із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження. Відповідно до постанови НБУ 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку. Вказує, що пункт Положення виведення неплатоспроможності банку з ринку, відповідно до якого встановлено обмеження щодо передачі права вимоги за кредитним договором між фінансовими установами виключено, та діє редакція Положення відповідно до якої реалізація майна банку шляхом відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами забезпечення виконання зобов`язання здійснюється шляхом проведення відкритого конкурсу. Можливість придбання банківський активів фізичними та юридичними особами без наявності ліцензії на надання фінансових послуг передбачено також Положенням щодо організації продажу активів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 2016 р. А тому, правочин щодо відступлення права вимоги на користь ОСОБА_1 є правомірним.

В судове засідання учасники справи не з`явились, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження суд першої інстанції виходив із того, що відступлення банком права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки на користь фізичної особи - ОСОБА_1 , суперечить положенням ЦК України, а тому такі вимоги задоволенню не підлягають.

Відмовляючи у задоволення вимог про видачу дубліката виконавчого листа та поновленню строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання суд виходив із того, що заявник не є стороною виконавчого провадження.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2004 року, у справі № 2-500/04, залишеного без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 13 липня 2004 року, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Український Професійний Банк» заборгованість по кредитному договору № 170 від 08.08.2003 року у розмірі 9 273, 00 доларів США основного боргу, 722, 88 доларів США відсотків за користування кредитними коштами, 146 грн. 65 коп. пені, 100,23 долари США державного мита, а всього 10096,11 долари США та 146 грн. 65 коп. пені. ( а.с.23-31).

На виконання даного рішення суду позивачу 12 серпня 2004 р. Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист.

26.11.2004 року ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві відкрито виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07 березня 2013 року видано дублікат виконавчого листа, згідно рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 14 квітня 2004 року у справі № 2-500/2004 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Український Професійний Банк» заборгованості по кредитному договору та судових витрат на загальну суму 10096 доларів США 11 центів та 146 грн. 65 копійок.

Постановою державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Біликом Р.В. від 21 грудня 2015 року у виконавчому провадженні № 47630438, виконавчий лист № 2-500/2004 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ВАТ «Український Професійний Банк» заборгованості по кредитному договору та судових витрат на загальну суму 10096 доларів США 11 центів та 146 грн. 65 копійок повернуто стягувачу у зв`язку з відсутністю майна у боржника.

09 липня 2019 року між ВАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 63 про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги за кредитними договорами та договорами поруки. Відповідно до Договору право вимоги за Договором кредиту № 170, укладеного 08.08.2003 р. між ВАТ «Український Професійний Банк» та ОСОБА_2 , первісний кредитор відступив на користь ОСОБА_1

Вказаний договір укладений за результатами електронного аукціону № UA-EA-2019-06-07-000028-b на підставі якого ОСОБА_1 придбано лот № GLIN72840 за ціною 155 200,96 грн.

Згідно з Актом приймання - передачі №1 (до Договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги за кредитними договорами та договорами поруки № 63 від 09.07.2019 р., ПАТ «Український Професійний Банк» передав, а ОСОБА_1 прийняв оригінали документів а саме, кредитний договір № 170 від 08.08.2003 року та постанову державного виконавця Приморського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції Білика Р.В. від 21 грудня 2015 року у виконавчому провадженні № 47630438.

Відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов`язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов`язку боржника третьою особою.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Отже, кредитодавцями в кредитних правовідносинах є банк або інша фінансова установа.

У пункті 1 частини 1 статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», вказано, що фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг.

Відповідно до договору про відступлення права вимоги за кредитними договорами та договорами поруки від 09.07.2019 року відступлення прав вимоги здійснено на користь фізичної особи.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512, ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа, з погодження Національного Банку України, а тому вимога про заміну сторони виконавчого провадження задоволенню не підлягає.

Доводи апеляційної скарги, що можливість придбання банківських активів фізичними та юридичними особами без наявності ліцензії на надання фінансових послуг передбачено Положенням щодо організації продажу активів банків, що ліквідуються, затвердженого рішенням виконавчої дирекції ФГВФО від 2016 року, колегія суддів до уваги не приймає, оскільки Цивільний процесуальний кодекс України та Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» є актами вищої юридичної сили, а підзаконні нормативно-правові акти за своїм змістом не повинні суперечити їм.

Посилання заявника в наданих письмових поясненнях на ухвалу Великої Палати Верховного Суду від 28.11.2019 року, справа 916/2286/16, відповідно до якої задоволення заяви про заміну сторони правонаступником у виконавчому провадженні на стадії виконання судового рішення або відмова у такому задоволенні, здійснюється судом відповідно до норм матеріального і процесуального права, які не передбачають право суду надавати на цій стадії оцінку оспорюваним правочинам, що буде порушувати презумпцію їх правомірності (стаття 204 Цивільного кодексу України) колегія суддів до уваги не приймає, оскільки зі змісту вказаної ухвали також слідує, що при розгляді заяви про заміну сторони виконавчого провадження її правонаступником суд оцінює також достовірність доказів, поданих на підтвердження факту правонаступництва матеріалів зокрема договорів, інших правочинів тощо, в тому числі - на предмет їх нікчемності.

Відповідно до ст. 215 ЦПК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин).

Як вбачається з вищевикладеного, з укладенням договору про відступлення права вимоги за кредитним договором, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою, що має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не може надавати фінансові послуги. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі кредитного договору, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, кредитор - банк або інша фінансова установа. Аналогічну позицію висловлено у постанові Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року (справа №923/151/17).

Відповідно до 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Відповідно до ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» стягувач, який пропустив строк пред`явлення виконавчого документа до виконання, має право звернутися із заявою про поновлення такого строку до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Таким чином, звертатися із заявами про видачу дублікату виконавчого листа та поновлення строку для пред`явлення такого документу має право стягувач.

Оскільки ОСОБА_1 не є стороною виконавчого провадження, а тому вимоги щодо видачі дублікату виконавчого листа, та поновлення строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа задоволенню також не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, ухвала Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року є законною та обґрунтованою, постановлена з дотриманням норм процесуального права, а відтак підстави для задоволення вимог апеляційної скарги відсутні.

Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-383, ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпровського районного суду м. Києва від 21 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач

Судді