Справа № 465/6234/18 Головуючий у 1 інстанції: Дзеньдзюра С.М.
Провадження № 22-ц/811/531/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ніткевич А. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.

секретаря Юзефович Ю.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2019 року в складі судді Дзеньдзюри С.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності фірми "Техноком", ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої Людмили Іванівни, державного реєстратора виконкому Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни, про скасування незаконного рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна,-

встановила:

У жовтні 2018 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТзОВ фірми "Техноком", ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої Л.І., державного реєстратора виконкому Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Г.О. про скасування незаконного рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

17.12.2019 представник позивача подав заяву про забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартири АДРЕСА_1 , які належить на праві власності ТзОВ фірмі "Техноком".

Заяву обґрунтовував тим, що позивачка ОСОБА_1 не надавала будь якого права розпоряджатись вказаними вище квартирами, власником яких вона була, не вчиняла жодних дій щодо їх відчуження, не надавала будь яких доручень іншим особам на право користування та розпорядження данними квартирами. Вважає, що відчуження таких відбулось незаконно та проти її волі, з порушенням норм цивільного законодавства.

Разом з тим, є всі підстави вважати, що зазначені квартири, які є предметом даного позову та право власності на які оспорюється в судовому порядку, в подальшому можуть бути відчужені невідомим особам з можливим використанням підроблених документів, тому невжиття заходів забезпечення позову призведе до грубих порушень прав, свобод та інтересів позивача.

Оскаржуваною ухвалою Франківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2019 року у задоволені заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальності фірми "Техноком", ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої Людмили Іванівни, державного реєстратора виконкому Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Тетяни Василівни, приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Ганни Олегівни про скасування незаконного рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна відмовлено.

Ухвалу суду оскаржив представник позивачки ОСОБА_2 , вважає необґрунтованою та такою, що не відповідає всім встановленим обставинам справи, які мають значення для її вирішення.

Звертає увагу, що безпосереднім предметом позову у даній справі є житлові приміщення, право власності на які оспорюється в судовому порядку.

Вважає мотиви відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, з підстав накладення на спірні житлові приміщення арешту слідчим в рамках кримінального провадження за заявою ОСОБА_1 , необґрунтованими, оскільки це порушує права позивачки в межах цивільної справи за її позовом, при цьому арешт може бути знято слідчим суддею за заявою теперішнього володільця, без виклику ОСОБА_1 і останній не буде відомо про прийняте рішення.

При цьому, зняття арешту призведе до можливого переоформлення майна на третіх осіб, відтак порушення прав позивачки у разі задоволення позовних вимог.

Наводить доводи, на підставі яких вважає, що відчуження квартир позивачки відбулося з порушенням норм цивільного законодавства.

Зазначає, що у позивачки ОСОБА_1 є всі оригінали документів, що засвідчують її право власності на квартири, а також законність набуття права власності.

Стверджує також, що квартири відчужені за значно заниженою ціною по відношенню до реальної ринкової вартості квартир відповідної площі у м. Львові.

Підставою вважати, що спірні житлові приміщення можуть бути відчужені стороннім особам, є те, що такі приміщення вже були один раз відчужені незаконно на користь одного із співвідповідачів по справі, ОСОБА_3 .

Просить скасувати ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2019 року та постановити нову ухвалу, якою заяву про забезпечення позову задовольнити.

Відзиву на апеляційну скаргу не надходило.

Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції (ч. 3 ст. 360 ЦПК України).

В судове засідання учасники справи позивачка ОСОБА_1 , представник відповідача ТзОВ фірма "Техноком", відповідач ОСОБА_3 , треті особи приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Румянцева Л.І., державний реєстратор виконкому Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Павловська Г.О. не прибули, не повідомили суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з`явилися.

За відсутності всіх осіб, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, межі та доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити виходячи із такого.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України).

Відповідно до приписів частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Постановляючи оскаржувану ухвалу місцевий суд виходив з того, що позивачка не обґрунтувала підстав для забезпечення позову та не надала суду будь яких належних та переконливих доказів на підтвердження того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або забезпечить ефективний захист.

Крім цього, при вирішенні заяви про забезпечення позову, суд врахував, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2018 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002360 від 07.08.2018 року, у якому позивачка ОСОБА_1 визнана потерпілою, накладено арешт, шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права відчужувати, користуватись та розпоряджатись, на об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 01 квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 62 кв.м, житлова площа - 41,7 кв.м; та на об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 28,5 кв.м, житлова площа - 18,6 кв.м.

Перевіряючи законність оскаржуваної ухвали колегія суддів враховує таке.

Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

По суті забезпечення позову є встановленням судом обмежень суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволення претензій позивача (заявника).

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

З огляду на викладене, метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких вінзвернувся або має намір звернутися до суду.

У пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 1 частини першої статті 150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Виходячи з аналізу вищезазначених норм, колегія суддів констатує, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими заявник пов`язує застосування певного виду забезпечення позову.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Франківського районного суду м. Львова перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ТзОВ фірми "Техноком", ОСОБА_3 , за участю третіх осіб без самостійних вимог: приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Румянцевої Л.І., державного реєстратора виконкому Маломихайлівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області Третяк Т.В., приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Павловської Г.О., про скасування незаконного рішення, визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна.

Тобто, позивач звернулася до суду з позовом за захистом порушених, на її думку прав, предметом якого є оспорення законності рішень про державну реєстрацію права власності, визнання недійсним договору купівлі-продажу та витребування спірного майна у майна, яке на її думку, незаконно вибуло із її володіння.

З наведеного слідує, що предметом позову є майнові та немайнові вимоги, які фактично зводяться до оспорення набуття відповідачем та захисту права власності позивачки на майно, а саме квартири АДРЕСА_3 (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) на АДРЕСА_4 .

Згідно із Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.02.2013 позивачка ОСОБА_1 була власником спірних квартир, право власності на які оформила в порядку спадкування та договору дарування (а.с. 59-67).

Натомість, згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 12.09.2018, власником спірних квартир зазначений ОСОБА_3 (а.с. 45-57).

Таким чином, враховуючи, що під час вирішення питання щодо забезпечення позову, обґрунтованість позову не досліджується, оскільки питання обґрунтованості заявлених позовних вимог є предметом дослідження судом під час розгляду спору по суті, колегія суддів приходить переконання, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви є необгрунтованим, оскільки обраний спосіб забезпечення позову шляхом накладення арешту на відповідне майно є підставним та співмірним із заявленими позовними вимогами та може забезпечити ефективний захист прав та законних інтересів позивача, з врахуванням відносин, які склалися між сторонами. При цьому, колегія суддів звертає увагу, що вразі, якщо потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпаде або зміняться обставини, що зумовили його застосування, сторони у справі не позбавлені права звернутись до суду з питанням скасування заходів забезпечення позову.

Також, колегія суддів враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, а відповідні особи за обставин накладення арешту на їх майно не позбавляються права користування таким, тому вказаний вид забезпечення позову не призведе до невиправданого обмеження майнових прав, оскільки арештоване майно фактично зберігається в користуванні, а обмежується лише можливість його відчужити.

Що стосується висновків місцевого суду про те, що на спірне майно накладено арешт ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 14.09.2018 в рамках досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002360 від 07.08.2018 року, колегія суддів такі до уваги не приймає, оскільки підставність заяви про забезпечення позову перевіряється в контексті відповідних спірних правовідносин та не є поставлена в залежність від заборон (арешту), накладених на спірне майно, які застосовані в межах інших правовідносин.

Крім цього, арешт накладений в іншій справі (кримінальному провадженні) є правовим явищем, яке є обмежене у часі, відтак його наявність не може виключати можливість забезпечення позову у відповідний спосіб у даній справі, з врахуванням спірних правовідносин та встановлених судом обставин.

Враховуючи наведені обставин, колегія суддів приходить переконання про підставність апеляційної скарги та необхідність скасування оскаржуваної ухвали з підстав порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали, з одночасним ухваленням нового рішення про задоволення заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 258, 259, 367, 368, 372, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст.ст. 376, 381, 382, 383 ЦПК України, колегія суддів, -

постановила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Франківського районного суду м. Львова від 19 грудня 2019 року - скасувати.

Заяву представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером 01 квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 62 кв.м, житлова площа - 41,7 кв.м та на об`єкт нерухомого майна під реєстраційним номером квартиру АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 28,5 кв.м, житлова площа - 18,6 кв.м.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Стягувач: ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання АДРЕСА_5 ).

Боржник: Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «Техноком» (Код , місцезнаходження 49000, м. Дніпро, вул. Шевченка, 18).

Боржник: ОСОБА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_6 ).

Повний текст постанови складений 03 листопада 2020 року.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Р.П. Цяцяк

Н.О. Шеремета