Справа № 336/2346/20
Пр. № 2/336/1884/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді Щасливої О.В.,

розглянувши справу за позовом акціонерного товариства «Мелітопольській м`ясокомбінат» до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів за невиконання грошового зобов`язання,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення відповідальності за невиконання грошового зобов`язання.

В заяві зазначив, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду м. Запоріжжя від 27.04.2016 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто на користь публічного акціонерного товариства «Мелітопольській м`ясокомбінат», правонаступником якого є позивач, 95000 грн. заборгованості за договором позики та 950 грн. судового збору. Постановою державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області відкрито виконавче провадження з виконання вказаного рішення. Рішення не виконане до часу звернення позивача до суду з цим позовом, між тим присуджена позивачеві грошова сума у зв`язку із зростанням інфляції знецінилась. У зв`язку в викладеним позивач просить покласти на відповідача встановлену законом відповідальність за порушення грошового зобов`язання у виді трьох процентів річних за період з травня 2017 року по травень 2020 року в сумі 8563 грн. 06 коп., а також витрати від інфляційних процесів за вказаний період в сумі 23425 грн. 71 коп., а усього 31988 грн. 77 коп.

Судовий збір, сплачений позивачем напередодні звернення до суду, у сумі 2102 грн. просить присудити йому з відповідача.

Ухвалою судді від 21.05.2020 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

В судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду письмове звернення, яке містять прохання про задоволення позову і вирішення справи без його участі, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи.

Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність позивача і його представника.

Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася з невідомих причин, заперечень проти позову, заяви про розгляд справи у її відсутність не надала.

За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої у його письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді.

Оцінивши доводи заяви, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Мелітопольського міськрайонного суду м. Запоріжжя від 27.04.2016 року, яке набрало законної сили, з ОСОБА_1 стягнуто на публічного акціонерного товариства «Мелітопольській м`ясокомбінат», правонаступником якого є позивач, 95000 грн. заборгованості за договором позики та 950 грн. судового збору (а. с. 6-10). В провадженні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) перебуває виконавче провадження з виконання вказаного виконавчого документа (а. с. 7-8).

Із змісту статті 509 ЦК України, що встановлює поняття та підстави виникнення зобов`язання, випливає, що зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків в силу ст. 11 ЦК України є, зокрема, договори та інші правочини.

Сторони в справі пов`язували правовідносини, що виникають з зобов`язань за договором позики, за яким одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості (ст. 1046 ЦК України).

Загальні умови виконання зобов`язання встановлені статтею 526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання повинно виконуватися належним чином згідно до вимог договору та цивільного законодавства.

В силу ст. 625 ЦК України, якою внормовано відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Вирішуючи вимоги про притягнення відповідача до відповідальності, встановленої статтею 625 ЦК України, суд знаходить всі підстави для їх задоволення, оскільки у відповідача існує невиконане грошове зобов`язання перед позивачем в сумі 95950 грн., яке встановлене рішенням суду, що є обов`язковим до виконання.

Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599, 600, 604-609 ЦК, відповідно до яких зобов`язання припиняється:

1) виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК). Належним є виконання зобов`язання, яке прийняте кредитором і в результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання;

2) за згодою сторін внаслідок передання боржником кредиторові відступного (грошей, іншого майнатощо). Розмір, строки й порядок передання відступного встановлюються сторонами (ст. 600 ЦК);

3) зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги (ст. 601 ЦК);

4) за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК);

5) внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора (ст. 605 ЦК);

6) поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК);

7) неможливістю його виконанняу зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає (ст. 607 ЦК);

8) смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язанимз його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою (ч. 1 ст. 608 ЦК);

9) смертю кредитора, якщо воно є нерозривно пов`язанимз особою кредитора (ч. 2 ст. 608 ЦК);

10) ліквідацією юридичної особи (боржника або кредитора), крім випадків, коли законом або іншими нормативно-правовими актами виконання зобов`язання ліквідованої юридичної особи покладається на іншу юридичну особу, зокрема за зобов`язаннями про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю (ст. 609 ЦК).

Означений перелік підстав для припинення зобов`язання є вичерпним і до нього не відноситься такої підстави, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора.

У зв`язку з викладеним слід дійти висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК.

Наведені міркування містить Аналіз практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві Верховного Суду України від 10.10.2014 року, в якому зауважено, що правильною є позиція судів, які здійснюють нарахування коштів відповідно до ст. 625 ЦК незалежно від ухвалення рішення суду про присудження суми боргу, відкриття виконавчого провадження чи його зупинення.

Ця правова позиція підтверджена і судовою практикою Верховного Суду України (Постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10, від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012 р. у справі № 3-142гс11).

Припинення нарахування цієї відповідальності було б правомірним з моменту фактичного виконання рішення суду, коли є підстави констатувати припинення зобов`язання у зв`язку з його виконанням проведеним належним чином, проте рішення суду не виконане, що означає продовження існування грошового зобов`язання.

У зв`язку з викладеним суд вважає за необхідне застосувати обраний позивачем спосіб захисту права.

Судовий збір, попередньо оплачений позивачем, а також обґрунтовані видатки з отримання професійної правничої допомоги у відповідності до правил цивільного процесуального законодавства належить стягнути з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 15, 16, 509, 526, 625 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов акціонерного товариства «Мелітопольській м`ясокомбінат» до ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , що зареєстрований і проживає за адресою: м. Запоріжжя, ІПН НОМЕР_1 , на користь акціонерного товариства «Мелітопольській м`ясокомбінат», Запорізька область, м. Мелітополь, вул. Героїв України, 175, , грошові кошти за порушення виконання грошового зобов`язання в сумі 31988 грн. 77 коп., яка складається з трьох процентів річних в сумі 8563 грн. 06 коп., інфляційних витрат в сумі 23425 грн. 71 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства «Мелітопольській м`ясокомбінат» судовий збір в сумі 2102 грн., витрати з надання професійної правничої допомоги в сумі 3500 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня отримання копії повного рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів після його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Суддя О.В. Щаслива