29.12.2020 Провадження по справі № 2/940/345/20
Справа № 940/934/20
Рішення

Іменем України

29 грудня 2020 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвокатів: Безуглої І.С., Порхун О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить зобов`язати відповідача ОСОБА_2 не чинити їй перешкод у спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та встановити порядок її участі у вихованні та спілкуванні з дітьми кожні вихідні від суботи з 10 години до неділі 17 години, посилаючись на те, що вона є матір?ю малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та має право на безперешкодне спілкування з ними, проте відповідач не дає їй можливості бачитися з дітьми та брати участь у їх вихованні.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Безугла І.С. позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача ОСОБА_2 адвокат Порхун О.П. позовних вимог не визнала, посилаючись на наданий відзив на позовну заяву (а.с.38-41).

Представник третьої особи виконавчого комітету Тетіївської міської ради Панченко Л.В. суду пояснила, що рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 26 від 19.02.2020 року вже встановлений порядок участі матері ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожні вихідні від суботи з 10 години до неділі 17 години, проте на даний час орган опіки та піклування радить бачитися дітям з матір?ю в присутності батька.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_2 , який виховує малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Матір дітей вона ніколи не бачила.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснив, що влітку цього року він їздив разом з відповідачем до позивачки забрати дітей, проте остання їх не віддала.

Свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_2 та бачила як позивачка один раз в кінці серпня цього року приїхала навідати дітей. Проте діти до неї йти не хотіли, був скандал, викликали поліцію.

Свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що добре знає сім?ю Довбишів. Позивачку бачила один раз коли вона привезла дітей ОСОБА_2 , при цьому остання перебувала в стані алкогольного сп`яніння.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи та свідків, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками малолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу між сторонами з вересня 2017 року проживають разом з батьком, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей (а.с.6,7), копією рішення Тетіївського районного суду Київської області від 20.09.2017 року про розірвання шлюбу між сторонами (а.с.8) та поясненнями сторін.

Після розірвання шлюбу сторони по справі не змогли дійти згоди і домовленості стосовно участі матері у вихованні дітей, взв`язку з чим ОСОБА_1 звернулася до органу опіки та піклування виконавчого комітету Тетіївської міської ради, де на засіданні комісії з питань захисту прав дитини встановлено порядок участі матері ОСОБА_1 у вихованні малолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4 кожні вихідні від суботи з 10 години до неділі 17 години, про що винесено рішення виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 26 від 19.02.2020 року (а.с.15).

Проте відповідач ОСОБА_2 всупереч встановленому порядку не дає можливості позивачці бачитися з дітьми. Так, 11.07.2020 року позивачка приїхала навідати дітей, але відповідач не дав можливості їй це зробити, на що вона змушена була викликати поліцію. Рапортом інспектора СРПП № 1 Тетіївського ВП ГУНП в Київській області Шамрая А. сторін повідомлено, що спілкування з дітьми є цивільно-правовими відносинами, а тому даний спір може бути вирішено в судовому порядку (а.с.18).

Із копії пояснення ОСОБА_2 , відібраного 11.07.2020 року поліцейським СРПП № 1 Тетіївського ВП ГУНП в Київській області Бень П.М., встановлено, що відповідач дійсно не дав можливості позивачці побачити дітей та поспілкуватися з ними, оскільки вважає, що вона неналежно доглядає за дітьми (а.с.20).

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за вихованняі розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитиниє предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до норм Закону України «Про охорону дитинства» батьки та особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини.

Згідно з ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою незалежно від проживання або перебування кожного із них.

Згідно з ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст.ст.141,157Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвитку дитини.

Згідно з ч.ч. 1,2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Відповідно до ст.159 Сімейного кодексу України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема як що він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Аналіз зазначених норм права свідчить про те, що діючим законодавством визначено порядок вирішення питання щодо участі батьків у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Рішення органу опіки та піклування з вищезгаданого питання є обов`язковим для батьків, і лише у випадку вчинення перешкод того із батьків, з ким проживає дитина, тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод.

Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклуваннята не дає можливості позивачці бачитися з дітьми та спілкуватися з ними, при цьому доказів того, що таке спілкування буде перешкоджати нормальному вихованню дітей суду не надав, а тому суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача ОСОБА_2 не чинити перешкод ОСОБА_1 у спілкуванні з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підлягають задоволенню, оскільки дотримуючись рівноваги участі обох батьків у вихованні дітей, особлива увага повинна бути націлена насамперед до найважливіших інтересів дітей, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

Щодо позовної вимоги провстановлення порядку участі позивача у вихованні та спілкуванні з дітьми кожні вихідні від суботи з 10 години до неділі 17 години, то суд в цій частині позовних вимог відмовляє, оскільки такий порядок вже встановлений рішенням виконавчого комітету Тетіївської міської ради № 26 від 19.02.2020 року.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268,273,279,354 ЦПК України, ст.ст.141,153,157-159 СК України, суд

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів участі у вихованні та спілкуванні з малолітніми дітьми задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жителя АДРЕСА_1 , не чинити перешкоди ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жительці АДРЕСА_2 , у спілкуванні з її малолітніми дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення : 30 грудня 2020 року.

Суддя: Т.П.Косович