Ухвала

Іменем України

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 753/3537/18

провадження № 61-2322ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Усика Г. І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідачі: Публічне акціонерне товариство «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у складі колегії суддів: Кравець В. А., Шкоріної О. І.,

Махлай Л. Д.,

ВСТАНОВИВ:

У червні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» (далі - ПАТ «НАСК «Оранта»), ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 , про відшкодування моральної та майнової шкоди.

Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 11 листопада 2014 року на вул. Петлюри, 7/9 у м. Києві відбулася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП) за участю автомобіля «Daimler-Benz L508», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та автомобіля «Toyota rav4», державний номерний знак НОМЕР_2 , під її керуванням, що призвела до пошкодження її транспортного засобу.

Постановою Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_3 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Daimler-Benz L508» застрахована у ПАТ «НАСК «Оранта» відповідно до договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 02 вересня 2014 року № АІ 1798488.

19 листопада 2014 року вона звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із повідомленням про ДТП та надала необхідний перелік документів для виплати страхового відшкодування.

12 січня 2015 року після винесення постанови Шевченківського районного суду м. Києва вона звернулася до ПАТ «НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування. 20 січня 2015 року спеціаліст гарячої лінії зазначеної страхової компанії повідомив її про рішення ПАТ «НАСК «Оранта» від 15 січня 2015 року, відповідно до якого на її користь підлягає відшкодування майнові збитки у розмірі 2 900,00 грн.

Позивач вважала, що розмір відшкодування є неприйнятним, оскільки вартість ремонту пошкоджень транспортного засобу є значною більшою, ніж визначено відповідачем.

14 січня 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ВІДІ Автострада» надало рахунок на ремонт автомобіля в офіційного дилера Тoyota в Україні № ВДиС -0000763 на загальну суму 27 551,16 грн.

04 лютого 2015 року у відповідь на заяву відповідача із вимогою виплати вказаної грошової суми, надійшов лист №0 9-02-09/766 від ПАТ «НАСК «Оранта», в якому зазначено, що у разі надання оригіналів актів виконаних робіт зі станції технічного обслуговування та документів, що підтверджують дійсні витрати на ремонт, страховиком буде проведено аналіз та можливий перерахунок розміру вартості ремонтно-відновлювальних робіт.

Такий лист суперечить статтям 22, 28, 29, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Крім того, внаслідок ДТП вона зазнала переживань та душевних хвилювань, що негативно вплинуло на її нервову систему, унаслідок чого просила стягнути із відповідача на її користь 10 000,00 на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року, позов задоволено частково. Стягнуто із ПАТ «НАСК «Оранта» страхове відшкодування у розмірі 46 621,19 грн. Відшкодованого майнову та моральну шкоду, стягнуто суму франшизи, судові витрати на оплату послуг експертизи та розмір судового збору разом у сумі 6 455,71 грн із ОСОБА_2

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2018 року рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24 лютого 2016 року скасовано у частині вирішення вимог про відшкодування майнової шкоди, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без розгляду. У порядку повороту виконання рішення Дарницького районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «НАСК «Оранта» стягнуту суму страхового відшкодування у розмірі 46 621,19 грн.

Постановою Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 15 червня 2018 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

28 січня 2020 року ПАТ «НАСК «Оранта» подало до Верховного Суду касаційну скаргу на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати постанову суду апеляційної інстанції та залишити в силі ухвалу суду першої інстанції.

У відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Згідно з частиною другою статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 394 ЦПК України суд в порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою.

Згідно з частиною п`ятої статті 394 ЦПК України у разі якщо суддя-доповідач дійде висновку, що подана касаційна скарга є необґрунтованою, вирішення питання про відкриття провадження здійснюється постійною колегією суддів, до складу якої входить суддя-доповідач.

Разом із тим, як зазначено у частині п`ятій статті 394 ЦПК України, якщо жоден суддя із складу колегії не дійде висновку про необхідність відкриття касаційного провадження через необґрунтованість скарги, колегія суддів постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження.

Із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваного судового рішення вбачається, що скарга є очевидно необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначеного судового рішення.

Такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Частинами першою, другою статті 211 ЦПК України передбачено, що розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Про місце, дату і час судового засідання суд повідомляє учасників справи.

Повідомлення сторін про час і місце розгляду справи проводиться відповідно до вимог статей 128-130 ЦПК України.

Суд викликає учасників справи у судове засідання або для участі у вчиненні процесуальної дії, якщо визнає їх явку обов`язковою. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання, а судова повістка-повідомлення - завчасно (частини друга, п'ята статті 128 ЦПК України).

Згідно з частиною шостою статті 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи.

Таким чином, у випадку відсутності в учасника справи офіційної електронної адреси, про належне повідомлення особи про час і місце розгляду справи може свідчити лише розписка.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Отже, правом на залишення позовної заяви без розгляду суд наділений лише у разі повторної неявки належним чином повідомленого позивача, при умові ненадходження від нього заяви про розгляд справи за його відсутності.

У статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Крім того, у пункті 26 рішення Європейського суду з прав людини від 15 травня 2008 року у справі «Надточій проти України» (заява № 7460/03) зазначено, що принцип рівності сторін - один із складників ширшої концепції справедливого судового розгляду - передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Судом встановлено, що позивач не з`явилася у судові засідання, призначенні на 18 квітня та 24 травня 2018 року. Повідомлення про вручення поштових відправлень повернуто суду із позначкою «за закінченням терміну зберігання».

Враховуючи те, що позивач не отримувала судових повісток та не була повідомлена про призначені судові засіданні у інший спосіб за допомогою засобів зв`язку, інформація про яких містилася в матеріалах справи, чим порушено її право на участь в судовому засіданні, суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для скасування ухвали місцевого суду, оскільки залишення позовної заяви ОСОБА_1 без розгляду за таких обставин є передчасним.

Беручи до уваги те, що місцевий суд помилково залишив позовну заяву ОСОБА_1 без розгляду, суд апеляційної інстанції обґрунтовано виходив із відсутності підстав для повороту виконання рішення.

Доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанції не спростовують.

Отже, оскаржуване постанова суду апеляційної інстанції є законною та обґрунтованою, постановленою із додержанням норм процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Керуючись пунктом 5 частини другої, частинами п`ятою і шостою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на постанову Київського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», ОСОБА_2 , третя особа - ОСОБА_3 про відшкодування моральної та майнової шкоди відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О. В. Ступак І. Ю. Гулейков Г. І. Усик