Справа № 682/91/20
Провадження № 2/682/307/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 травня 2020 року

Славутський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої - судді Маршал І.М.,

секретаря Мелашенко О.В.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Славута цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором купівлі- продажу товарів у кредит, -

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором купівлі - продажу товарів у кредит. В обґрунтування позиву вказував, що 20.05.2019 року між ним та відповідачкою було укладено договір купівлі - продажу товарів в кредит відповідно до умов якого відповідачу було передано товар, а саме, холодильник «INDESIT 18» вартістю 9108,00 грн. Позивач вказує, що відповідно до умов договору відповідачка зобов`язувалась сплачувати вартість товару щомісячно до 20 числа, не менше ніж 3036,00 грн., але не пізніше ніж до 20.08.2019 року та плату за користування кредитними коштами в розмірі 3 % в місяць від суми залишку основного боргу за попередній місяць. Однак, відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань в зв`язку з чим позивач звернувся за захистом своїх прав до суду.

Позивач до суду не зявився, про місце та час розгляду справи повідомлявся належним чином, просив проводити судовий розгляд, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач за викликом до суду не з`явився, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином.

Оскільки розгляд справи здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності до ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду.

Згідно ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів , поданих учасниками справи.

Так, згідно ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зобов`язання припиняється з підстав передбачених ст.ст. 599, 600, 604, 609 ЦК України.

Відповідно до ст. 694 ЦК України договором купівлі-продажу може бути передбачений продаж товару в кредит з відстроченням або з розстроченням платежу. Якщо покупець прострочив оплату товару, на прострочену суму нараховуються проценти відповідно до статті 536 цього Кодексу від дня, коли товар мав бути оплачений, до дня його фактичної оплати.

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (ст. 536 ЦК України).

Відповідно до ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання.

Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання ( ст. 549 ЦК України ).

Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання вчиняється у письмовій формі. Правочин щодо забезпечення виконання зобов`язання, вчинений із недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 547 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 548 ЦК України виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом.

Згідно ст. 610 порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки (ст. 611 ЦК України).

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною третьою статті 692 ЦК України фактично конкретизовано передбачений статтею 536 цього Кодексу обов`язок боржника сплачувати встановлений договором або законом розмір процентів за користування чужими грошовими коштами та передбачене статтею 625 ЦК України право кредитора вимагати від боржника сплати 3% річних за весь час прострочення, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Судом об`єктивно встановлено, що 20.05.2019 року між сторонами було укладено договір купівлі - продажу товарів в кредит відповідно до умов якого відповідачу було передано товар, а саме, холодильник «INDESIT 18» вартістю 9108,00 грн., вартість якого відповідач зобов`язувався сплачувати щомісячно до 20 числа в розмірі не менше ніж 3036, 00 грн. на місяць, але не пізніше ніж до 20.08.2019 року з додатковою платою за користування кредитними коштами в розмірі 3 % в місяць від суми залишку основного боргу за попередній місяць. Однак, відповідач ухилявся від виконання свого зобов`язання та належним чином і в належні строки його не виконав, на що вказав позивач в позовній заяві. Отже, сума невиплаченого боргу становить 13067,72 грн. від дати укладення кредитного договору, тобто від 20.05.2019 року. Несвоєчасність та неналежність виконання відповідачем свого зобов`язання є підставою для стягнення з нього на користь позивача неустойки (штрафу) в розмірі 3,5% від суми основного боргу наявного на останній день строку у який відповідачем мав бути проведений черговий платіж та стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми основного боргу наявного на останній день строку у який відповідачем мав бути проведений черговий платіж.

Отже, відсутність реального виконання відповідачем свого зобов`язання свідчить про наявність між сторонами договірних правовідносин, які не позбавляють кредитора права на отримання від боржника процентів відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими коштами, 3% річних та інфляційних втрат за час невиконання грошового зобов`язання, а тому при вирішенні даного спору є підстави для застосування до відповідача положень ст. 536 та ч. 2 статті 625 ЦК України.

В розумінні правових норм чинного цивільного законодавства, а зокрема ст.ст. 536, 625 ЦК України, проценти за користування чужими коштами та інфляційні втрати за час прострочення виконання зобов`язання виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому вони повинні нараховуватись на суму основного боргу.

Детальні роз`яснення для розрахунку інфляційних викладені у Листі Верховного суду України № 62-97р від 03.04.1997 «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ».

З підстав викладеного обґрунтованими будуть наступні розрахунки.

Розрахунок індексу інфляції на суму боргу за

період з 20.05.2019 року по 26.12.2019 року:

Місяць року за період розрахунку Індекс інфляції, %

червень місяць 2019 99.5

липень місяць 2019 99.4

серпень місяць 2019 99.7

вересень місяць 2019 100.7

жовтень місяць 2019 100.7

листопад місяць 2019 100.1

грудень місяць 2019 99.8

= 99,89 % (відсоток інфляції за період за 20.05.2019 року по 26.12.2019 року добутий шляхом перемноження між собою індексів інфляції за вказаний період).

9108,00 грн. (сума простроченого боргу вартості товару) х 99,89% (відсоток інфляції за 20.05.2019 року по 26.12.2019 року) - 9108,00 = -10,00 грн. (сума інфляційних втрат за 20.05.2019 року по 26.12.2019 року);

Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума інфляційних втрат за відповідний період становить -10 грн., судом вирішено в частині стягнення інфляції відмовити, оскільки при підрахунку інфляції судом заборгованості не встановлено.

Розрахунок 3% річних:

220 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період за 20.05.2019 року по 26.12.2019 року).

3% х 9108 грн. (сума простроченого боргу вартості товару) х 220 (кількість днів прострочення виконання зобов`язання за період за 20.05.2019 року по 26.12.2019 року)/365(кількість днів уроці) = 00,00 грн. (3% річних від суми боргу за період 20.05.2019 року по 26.12.2019 року);

Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума 3% річних за відповідний період є 00,00 грн., судом вирішено в частині стягнення 3% відмовити, оскільки згідно розрахунку сума 3% становить 0,00 грн.

Розрахунок розміру процентів за користування чужими грошовими коштами відповідно до ст. 536 ЦК України за наступною формулою:

9108 грн. (сума простроченого боргу вартості товару) х 3,0% (розмір відсотків за місяць від суми боргу обумовлених договором) х 7 ( кількість прострочених місяців за 20.05.2019 року по 26.12.2019 року) = 1912,68 грн. (розмір відсотків у гривнях за користування чужими коштами за відповідний платіжний період).

Зважаючи на те, що відповідно до вказаного розрахунку сума відсотків в гривнях за користування чужими грошовими коштами за відповідний період є такою ж, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви, суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги в сумі 1912,68 грн.

Розрахунок пені:

Період розрахунку / Ставка НБУ, % / Кількість днів у періоді / Пеня, грн.

20.05.2019 - 06.06.2019 17.5 18 157.21 грн.

07.06.2019 - 18.07.2019 17.5 42 366.82 грн.

19.07.2019 - 05.09.2019 17 49 415.72 грн.

06.09.2019 - 24.10.2019 16.5 49 403.50 грн.

25.10.2019 - 12.12.2019 15.5 49 379.04 грн.

13.12.2019 - 26.12.2019 13.5 13 87.59 грн.

Всього пені = 1809,88 грн. (розраховано за формулою: сума боргу х % подвійної

облікової ставки НБУ : 100% : 365 днів х кількість днів у періоді).

Зважаючи нате,що відповідно до вказаного розрахунку сума пені в гривнях за відповідний період є такою ж, яку позивач просить стягнути з відповідача за змістом позовних вимог заяви суд дійшов висновку про задоволення цієї вимоги в сумі 1809,88.

Здійснивши системний аналіз правових норм, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази по справі та здійснивши відповідні розрахунки суд дійшов висновку про задоволення позову частково.

Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 258,259,263-265,268 ЦПК України, ст.ст. 22, 509, 526, 536, 546-549, 599, 600, 604-609, 610-612, 625, 692, 694 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 заборгованість за договором купівлі - продажу товарів у кредит в сумі 12830,56 грн., 9108 грн. - прострочена заборгованість за основною сумою боргу, 1912,68 грн. - плата за користування кредитом та 1809,88 грн. - нараховано пені..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 840, 80 грн.

В решті позову відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Маршал І. М.