Справа №464/7080/20
пр № 2-з/464/63/20
У Х В А Л А

28 грудня 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/7080/20

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

відповідач ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 )

відповідач ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , АДРЕСА_3 )

вимоги: забезпечення позову

Обставини справи

Позивач звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить витребувати у відповідача ОСОБА_3 належну останньому квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01). Покликається, що згідно з рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 28 травня 2015 року в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення на предмет іпотеки - належну йому квартиру, однак в подальшому таке скасовано. 28 вересня 2020 року Сихівським районним судом м.Львова ухвалено нове рішення, яким тільки стягнуто заборгованість без звернення стягнення на предмет іпотеки.

Також позивачем подано заяву про забезпечення даного позову шляхом накладення арешту на згадане нерухоме майно, покликаючись на можливість відчуження відповідачем квартири.

Заява про забезпечення позову розглядається без повідомлення учасників справи у відповідності до ч.1 ст.153 ЦПК України, в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст.150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.150 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Згідно з Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23 грудня 2020 року № 238519428 право приватної власності нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01) зареєстроване за відповідачем ОСОБА_3 .

У відповідності до ч.3 ст.149 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки відповідно до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може призвести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

При цьому забезпечення позову не порушує принципів змагальності і процесуальної рівноправності сторін.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Мета забезпечення позову - це хоча і негайні, проте тимчасові заходи, направлені на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акту, а також перешкоджання спричинення значної шкоди позивачу.

При розгляді заяви про забезпечення позову вирішується лише питання про наявність підстав для вжиття заходів забезпечення позову і не вирішуються матеріально-правові вимоги та наперед результат розгляду справи по суті позову.

Указана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 752/20385/18, що у порядку ч.4 ст.263 ЦПК України підлягає врахуванню у даній справі.

На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку, що між сторонами дійсно виник спір та невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання можливого рішення суду. Вид забезпечення позову - накладення арешту на нерухоме майно відповідача, який просить застосувати позивач, буде співмірним із заявленими позовними вимогами. Отже заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суддя

п о с т а н о в и в:

Заяву про забезпечення позову задоволити.

Накласти арешт на нерухоме майно квартиру АДРЕСА_4 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 01), належне на праві приватної власності ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст.157 ЦПК України ухвала підлягає негайному виконанню.

Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом (ч.4 ст.157 ЦПК України).

Згідно з ч.10 ст.153 ЦПК України оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 15 днів відповідно до вимог ст.ст.351-356 ЦПК України з урахуванням Перехідних положень цього ж Кодексу.

Ухвала набирає законної сили в порядку згідно з вимогами ст.261 ЦПК України з моменту підписання 28 грудня 2020 року.

Суддя О.В.Тімченко