Провадження № 2/686/1294/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020

11 лютого 2020 року

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області

в складі: головуючого судді Чевилюк З.А.

за участі секретаря Перун А.М.,

представника відповідача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Хмельницькому цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління національної поліції в Хмельницькій області, Державної казначейської служби України про відшкодування шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої особі, повідомленням старшого слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Паюка О.Ф. від 30 вересня 2019 року №9110/121/119/02 про відмову у наданні постанови про закриття кримінального провадження №0003173. Розмір моральної шкоди визначив 1000 000 000 грн., майнову шкоду оцінив 50 010 грн. Підставою для відшкодування шкоди є прийняття незаконного та протиправного рішення старшим слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Паюком О.Ф. щодо ненадання ОСОБА_2 постанови про закриття кримінального провадження №0003173. Моральна шкода полягає у стражданнях, які позивач переніс під час читання незаконного рішення та усвідомлення витонченого знущання над ним всупереч чинному законодавству, оскільки діючими нормами передбачено як право на отримання постанови заявником, так і право заявника на її оскарження. Відмова у наданні постанови посилила відчуття душевного болю, розчарування в національній поліції як правоохоронному органі, відчуття невизначеності, призвело до хронічного стресу. Позивач вимушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя та поновлення порушеного права, шляхом звернення до суду. Майнову шкоду аргументував співвідношенням витраченого часу пять годин на написання процесуальних документів та вартості однієї години часу, що оцінює в 50 000 грн. та транспортними витратами, витратами на папір, фарбу картриджа та копіювання документів,всього 50010 грн.

Позивач просив розгляд справи проводити за його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідачі подали письмові відзиви на позов, за якими позовні вимоги заперечили. Зокрема, представник Головного управління національної поліції в Хмельницькій області вказав на вади суб`єктного складу визначених позивачем учасників процесу. Вказав, що ГУНП є неналежним відповідачем у справі, а пред`явлений позов є необґрунтованим. Вина не доведена належними та допустимими доказами.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню частково.

Судом встановлено, що до Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області надійшла ухвала слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Місінкевича А.Л., про внесення відомостей в ЄДР за скаргою ОСОБА_2 , по факту вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1. ст..388 КК, що виразилось у публічній нарузі над малим Державним Гербом України за адресою АДРЕСА_1 , де над Державним Гербом було встановлено хрест.

24.05.2016 року старшим слідчим СВ Хмельницького ВП ГУНП в Хмельницькій області Паюком О.Ф., внесено дані відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0003173 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1.ст.338 КК Українии.

За результатами досудового розслідування за постановою від 25 січня 2017 року старшого слідчого СВ Хмельницького ВПГУНП в Хмельницькій області капітана поліції Паюка О.Ф. кримінальне провадження закрито, у зв`язку із відсутністю складу кримінального правопорушення.

На зверненн позивача щодо надання вищезазначеної постанови з наміром її оскарження, ОСОБА_3 відповів відмовою, оскільки ОСОБА_2 не є потерпілим по кримінальному провадженню №0003173.

Відповідно до вимог ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у визначений законом спосіб.Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У статті 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. (п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про вілшкодування моральної (немайнової) шкоди»). В пункті 5 вказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні Відсутність хоча б одного з таких елементів виключає відповідальність за заподіяння шкоди. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди.

При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Збитками(майновою шкодою) є витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Збитки відшкодовуються у повно обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі(ст.22 ЦК України).

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини.

Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статтями 1173 та 1174 ЦК України відповідно.

Відповідно до статті 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174 ЦК України, шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними й їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними.

За висновком Верховного суду України у справі № 6-501цс17 шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

Відповідно до Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода , завдана в тому числі внаслідок процесуальних дій, що обмежують права громадянина.

Вина є підставою для відповідальності.

Відшкодування моральної шкоди відповідно до ст..4. Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» здійснюється за рахунок державного бюджету.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом(ст..81 ЦПК України). У п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» розяснено, що виходячи з принципу процесуального рівноправя сторін, та враховуючи обовязок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

В данному випадку повноваження старшого слідчого Паюка О.Ф. не є дискреційними, а конкретно визначеними, оскільки у разі настання визначених законом умов відповідач зов`язаний до вчинення конкретних дій, альтернатива тут відсутня.

Зокрема ст.303 КПК передбачено право заявника на оскарження рішення слідчого про закриття кримінального провадження. Ненадання слідчим постанови про закриття провадження у справі обмежує ОСОБА_2 у реалізації права на справедливу сатисфакцію. В даному випадку для відповідача в особі слідчого, існував лише один правомірний варіант поведінки як для суб`єкта владних повноважень, що виключає будь-яку дискрецію.

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту. Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання . Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції.

Оцінивши всі обставини справи, зважаючи на суб`єкта звернення, його громадянську позицію, абсолютну безпідставну та таку, що не грунтується на закону відмову слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНП України в Хмельницькій області Паюка О.Ф від надання постанови про закриття кримінального провадження ОСОБА_2 , суд приходить до висновку про під ставність заявленого позову та вважає за можливе його задоволити в частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 500 грн. Вимоги щодо відшкодування майнової шкоди не обґрунтовані належними та допустимим доказами.

Керуючись ст..ст.19,22,55,56 Конституції України, ст. ст.15,16,22,23,1166,1167,1173,1174,1176 ЦК України, статтями 10, 11,12,81,83,137,141, 259,353 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задоволити частково.

Стягнути з державного бюджету України через Державну казначейську службу на користь ОСОБА_2 500 грн. моральної шкоди, завданої незаконним рішенням/повідомленням слідчого СВ Хмельницького ВП ГУНПв Хмельницькій області Паюка О.Ф. від 30 вересня 2019 року №9110/121/119/02 про відмову у наданні постанови про закриття кримінального провадження №0003173.

В задоволені решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Хмельницького апеляційного суду, через суд першої інстанції, шляхом подачі в 30 денний строк з дня проголошення судового рішення апеляційної скарги .

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя: З.А.Чевилюк