Єдиний унікальний № 408/2504/19-ц
Провадження 2/408/25/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 січня 2020 року смт. Біловодськ

Біловодський районний суд у складі:

головуючого-судді: Кускової Т.В.

при секретареві: Сіпаковій Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Біловодська цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 , до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва Владислава Миколайовича про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видачі свідоцтва на право на спадщину, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. про скасування постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії та зобов`язання видачі свідоцтва на право на спадщину.

В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що її батько ОСОБА_3 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування житлового будинку від 03 червня 1987 року, зареєстрованого в реєстрі № 1618, який розташований на земельній ділянці площею 0,1067 га, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 638370 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Луганськ Луганської області батько позивача ОСОБА_3 помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1067, на якій розташований вказаний житловий будинок.

З метою отримання свідоцтва про право на спадщину чоловік позивач за довіреністю позивача звернувся до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, де від державного нотаріуса Кондратьєва В.М. було отримано відмову в видачі свідоцтва на право власності на спадщину щодо будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1067, на якій розташований вказаний житловий будинок, на підставі того, що нотаріус не встановив факту проживання за однією адресою спадкодавця та позивача та у визначений ст. 1270 ЦК України строк позивач не звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини.

З огляду на вищевикладене позивач звернулася до Старобільського районного суду Луганської області з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , за рішенням якого по справі № 431/4050/17 було встановлено факт проживання однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 2005 року по час відкриття спадщини 21 лютого 2014 року.

З вказаним рішенням суду чоловік позивача повторно звернувся до Станично-Луганської державної нотаріальної контори, де від державного нотаріуса Кондратьєва В.М. було повторно отримано відмову в видачі свідоцтва на право власності на спадщину щодо будинку та земельної ділянки з тих причин, що ні факту реєстрації позивача зі спадкодавцем за однією адресою, ні факту подання заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк не встановлено. При цьому згідно доводів позивача державний нотаріус проігнорував рішення Старобільського районного суду Луганської області про встановлення факту проживання позивача однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 .

У зв`язку з наведеним просила суд скасувати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , винесену 29 серпня 2019 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кондратьєвим В.М. за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої державною нотаріальною контрою 12 червня 2017 року, зареєстрованою в реєстрі за № 2-405 та зобов`язати державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кондратьєва В.М. видати свідоцтво на право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємцю ОСОБА_1 .

Позивач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, наполягала на задоволенні позовних вимог.

Представник відповідача в судове засідання не зявився, звернувся до суду з заявою в якій просить розглядати справу за його відсутності, надав заперечення проти позову, в яких вказував на факт ненадання представником позивача рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю спадкодавця та позивача, під час звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

Суд, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24 лютого 2014 року ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Луганськ Луганської області.

Померлий ОСОБА_3 був батьком позивача по справі ОСОБА_1 (до укладення шлюбу ОСОБА_5 ), що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 23 листопада 1953, виданого ГорЗАГС міста Астрахань , актовий запис № 3958 та копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 03 серпня 1974 року, виданого Камінобродським ЗАГС міста Ворошиловград, актовий запис № 355, згідно з яким позивачка змінила прізвище на « ОСОБА_6 ».

Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, позивач є спадкоємцем першої черги після смерті батька.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,1067, на якій розташований вказаний житловий будинок.

Згідно копії договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Точаненко Т.Н., реєстровий номер № 1618 від 03 червня 1987 року, власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 є обдарований - ОСОБА_3 (повний власник).

Згідно копії державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №638370, виданого на підставі рішення 16 сесії V скликання Станично-Луганської селищної ради Луганської області № 16/27 від 25 січня 2008 року ОСОБА_3 є власником земельної ділянки площею 0,1067 гектарів, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 за цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 78.

Згідно копії рішення Старобільського районного суду Луганської області по справі № 431/4050/17 від 01 листопада 2017 року встановлено факт проживання позивачки ОСОБА_1 однією сім`єю зі спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 з 2005 року по час відкриття спадщини 21 лютого 2014 року.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно ст. 1261 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна.

Відповідно до п. 4.15 Глави 10 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту України № 296/5 від 22 лютого 2012 року та зареєстрованого в Мінюсті України 22 лютого 2012 року за № 282/20595, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкоємцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. До правовстановлюючих документів зокрема відносить договір купівлі-продажу майна.

Із роз`яснення державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєва В.М. №493/01-16 від 11 травня 2018 вбачається, що ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності звертався до нотаріальної контори з питань оформлення спадкової права після смерті ОСОБА_3 , але йому було відмовлено в видачі свідоцтва на право на спадщину за законом та роз`яснено, що ні факту реєстрації ОСОБА_1 зі спадкодавцем за однією адресою, ні факту подання нею заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк нотаріусом не встановлено, було рекомендовано звернутися до суду.

Із постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, винесеної державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Кондратьєвим В.М. від 29 серпня 2019 вбачається, що ОСОБА_4 , який діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності повторно звертався до нотаріальної контори з питань оформлення спадкової права після смерті ОСОБА_3 , але йому повторно було відмовлено в видачі свідоцтва на право на спадщину за законом та роз`яснено, що ні факту реєстрації ОСОБА_1 зі спадкодавцем за однією адресою, ні факту подання нею заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк нотаріусом не встановлено та було рекомендовано звернутися до суду.

У своїх запереченнях проти позову відповідач стверджує про ненадання представником позивача ОСОБА_4 рішення Старобільського районного суду Луганської області про встановлення факту проживання ОСОБА_7 однією сім`єю із спадкодавцем ОСОБА_3 , під час повторного звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини.

У силу вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем першої черги за законом, однак отримати свідоцтво про право на спадщину не може.

Перешкодою у реалізації законних спадкових прав позивача є винесення нотаріусом постанови про відмову в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом при наявності об`єктивно досліджених судом законних підстав для прийняття спадщини ОСОБА_1 після її батька ОСОБА_3 , зокрема її родинного зв`язку з спадкодавцем та встановленого судом факту проживання позивачки з ним однією сім`єю до часу відкриття спадщини.

Слід врахувати, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту та застосовується лише якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Згідно ч. 1 ч. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з положеннями ст. 1216 ЦК України - спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У порядку статей 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (частина третя ст. 1223 ЦК).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст.ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, ч. 1, 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду за захистом свого права з позовом про визнання такого права.

Перевіривши матеріали справи суд вважає, що вимоги позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому вони підлягають до задоволення в повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258,259,265,268,392 ЦПК України, ст.1216-1218, ст. 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд, -

В и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_1 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , винесену 29 серпня 2019 року державним нотаріусом Станично-Луганської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кондратьєвим Владиславом Миколайовичем за результатами розгляду заяви ОСОБА_4 (РНОНКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_2 , який діє від імені ОСОБА_1 на підставі довіреності, посвідченої державною нотаріальною контрою 12 червня 2017 року, зареєстрованою в реєстрі за № 2-405).

Зобов`язати державного нотаріуса Станично-Луганської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Луганській області Кондратьєва Владислава Миколайовича видати свідоцтво на право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 спадкоємцю ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Артемівським РВ ЛМУ УМВС України в Луганській області 11 листопада 1997 року, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 )

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду через Біловодський районний суд Луганської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кускова Т.В.