Справа 752/5399/19
провадження № 6/752/325/20
УХВАЛА

14.02.2020 року Голосіївський районний суд м. Києва

в складі судді Чередніченко Н.П.

з участю секретаря Шевчук М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві заяву позивача ОСОБА_1 про виправлення описок у виконавчих листах по цивільній справі № 752/5399/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві держаної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборгованості за ухилення від виконання батьківських обов`язків, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні суду перебувала справа № 752/5399/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві держаної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборгованості за ухилення від виконання батьківських обов`язків.

В лютому 2020 року до суду звернулась позивач із заявою про виправлення описок у виконавчих листах, виданих у справі № 752/5399/19, оскільки, в них відсутній ідентифікаційний код відповідача ОСОБА_2 , що є перешкодою для пред`явлення виконавчих листів до належного виконання. У зв`язку з наведеним просила виправити описки у виконавчих листах та вказати ідентифікаційний код відповідача.

Сторони у судове засідання не викликались в зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, заяви, вважає, що в задоволенні заяви слід відмовити за наступних підстав.

Судом встановлено, що заочним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08.07.2019 року, позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві держаної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборгованості за ухилення від виконання батьківських обов`язків, було задоволено частково. Позбавлено ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва, громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , - аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - в твердій грошовій сумі в розмірі 1200 (одна тисяча двісті) грн. 00 коп., з індексацією стягуваних сум відповідно до Закону, починаючи з 14.03.2019 року і до досягнення сином повноліття. В іншій частині позовних вимог було відмовлено. Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Києва, громадянки України, ідентифікаційний код НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , - судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. Стягнуто із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця смт. Десна Козелецького району Чернігівської області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , - на користь держави судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення суду було направлено сторонам для відома та останніми не оскаржувалось.

08.08.2019 року позивачу було направлено два виконавчих листи.

Відповідно до повідомлень про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання від 05.11.2019 року, виконавчі листи № 752/5399/19 від 08.08.2019 року про стягнення із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів в розмірі 1200,00 грн. та судового збору в сумі 768,40 грн. були повернуті, оскільки, в них не зазначено ідентифікаційний код відповідача - боржника ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справи судом встановлено, що при подачі позову позивачем не було зазначено ідентифікаційний код відповідача, та в матеріалах справи відсутня інформація про це, в зв`язку з чим, на час ухвалення судового рішення та видачі виконавчих листів, в останніх, була зазначена вся відома суду інформація про відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Як вбачається з ч. 5 ст. 265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначаються: 1) висновок суду про задоволення позову чи про відмову в позові повністю або частково щодо кожної з заявлених вимог; 2) розподіл судових витрат; 3) строк і порядок набрання рішенням суду законної сили та його оскарження; 4) повне найменування (для юридичних осіб) або імя (для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України.

З огляду на викладене, чинним ЦПК України, не передбачено обов`язок суду зазначати в рішенні суду ідентифікаційний код в разі його відсутності, а тому в зв`язку з його відсутністю в матеріалах справи, ця інформація не була вказана, як в рішенні суду, так і у виконавчих листах.

Суд вважає, що посилання позивача на те, що у виконавчих листах не зазначено ідентифікаційний код боржника, а відтак у виконавчих листах наявна помилка, є хибними, оскільки, як у рішенні, так і у виконавчих листах було зазначена вся відома суду інформація на час ухвалення рішення суду та видачі виконавчих листів.

Так, описки - це помилки, зумовлені неправильним написанням слів, цифр тощо (пропуск літери, цифри, їх перестановка, помилки у написанні складних чисел тощо). Виправленню підлягають лише ті описки, які мають істотний характер, наприклад: написання прізвищ та імен, адреси, найменувань спірного майна, зазначення дат і строків. Суд може виправити лише ті описки в судовому рішенні, які сам допустив.

Відповідно ч. 3 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження», у заяві про примусове виконання рішення, стягувач має право зазначити відомості, що ідентифікують боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення (рахунок боржника, місце роботи чи отримання ним інших доходів, конкретне майно боржника та його місцезнаходження тощо), рахунки в банківських установах для отримання ним коштів, стягнутих з боржника, а також зазначає суму, яка частково сплачена боржником за виконавчим документом, за наявності часткової сплати.

Отже, зазначений у цій статті перелік не є вичерпним та стягувач має право зазначити у заяві про примусове виконання рішення до виконавчої служби дані які ідентифікують особу боржника, у тому числі і ідентифікаційний код боржника.

У постанові Верховного Суду України від 21 травня 2014 року №6-45цс14, зроблено правовий висновок, що відсутність у виконавчому листі певних даних про особу боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що до заяви про виправлення помилок у виконавчих листах заявником не долучено будь-яких доказів на підтвердження інформації про ідентифікаційний код боржника, та судом в ході розгляду справи ці дані не здобуто, суд вважає, що підстави для задоволення заяви про виправлення помилок (описок) у виконавчих листах відсутні, а тому в задоволенні заяви слід відмовити.

Одночасно, суд вважає за необхідне звернути увагу позивача на те, що пунктом 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконаче провадження» встановлено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно достатті 26 цього Закону.

Відповідно до ч. 2 ст. 32 Конституції України, а також ч. 1ст. 302 ЦК України, не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року №2-рп/2012, відповідно до п. 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Разом з тим, згідно з частинами першою та другоюстатті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до, п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону, з метою захисту інтересів стягувача виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Зазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22 серпня 2018 року у справі № 471/283/17-ц.

Відтак, суд вважає, що у разі не зазначення ідентифікаційного коду боржника, але за наявності, зокрема, дати та місця народження, адреси, останнього, у рішенні суду, виконавчому документі, згідно з п. 3 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець може самостійно звернутися до відповідного державного органу із запитом про витребування необхідної інформації, а тому, на думку суду, відсутність у виконавчому документі ідентифікаційного коду боржника, за наявності дати народження та адреси боржника, - не є підставою для повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, та стягувач може звернутись до суду за захистом своїх прав з відповідною скаргою на неправомірні дії державного виконавця в частині безпідставного повернення виконавчого документа.

Керуючись ст. 432 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви позивача ОСОБА_1 про виправлення описок у виконавчих листах по цивільній справі № 752/5399/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Служба у справах дітей Голосіївської районної в м. Києві держаної адміністрації про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та заборгованості за ухилення від виконання батьківських обов`язків, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Голосіївський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом пятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий Н.П. Чередніченко