Провадження № 22-ц/801/2332/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Федчишен С. А.
Доповідач:Сопрун В. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 рокуСправа № 127/22903/18м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі:

головуючого Сопруна В.В.,

суддів Войтка Ю.Б., Стадника І.М.,

за участю секретаря судового засідання Кузьменка Б.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу №127/22903/18 за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,

за апеляційною скаргою Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року, яке ухвалене суддею Федчишеним С.А. в Вінницькому міському суді Вінницької області, повний текст складено 11 квітня 2019 року,

в с т а н о в и в :

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 03 січня 2018 року о 16 год 10 хв водій ОСОБА_3 у м. Вінниці на перехресті вулиць Московська Данила Нечая, керуючи тимчасово наданим йому автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушивши Правила дорожнього руху України (далі ПДР), допустив зіткнення з автомобілем марки «КІА SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 .

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП.

На час ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 грудня 2017 року № АК-7850351.

В результаті ДТП автомобіль марки «КІА SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_2 , зазнав механічних пошкоджень.

05 січня 2018 року позивач надав свій автомобіль для огляду спеціалісту відділу врегулювання страхової компанії ОСОБА_4 за адресою: вул. Винниченка, 7, м. Вінниця, який того ж дня склав акт огляду транспортного засобу (дефектну відомість), визначив характер усіх наявних пошкоджень та провів їх опис і фотофіксацію.

13 січня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» склала ремонтну калькуляцію № 18-140837, згідно з якою вартість ремонту визначено в розмірі 43157,02 грн без ПДВ. Сторони досягли згоди, а тому не наполягали на проведенні експертної оцінки пошкодженого майна.

28 березня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, в якій просив здійснити виплату страхового відшкодування з урахуванням фізичного зносу, розрахованого згідно з законодавством, однак у 15-денний термін рішення прийняте не було, виплати не здійснені. У встановлений законом граничний 90-денний строк рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у виплаті страховик також не прийняв.

14 травня 2018 року страхова компанія листом від 13 квітня 2018 року № 369 повідомила позивача про необхідність повторного огляду 26 квітня 2017 року пошкодженого транспортного засобу незалежним експертом. Оскільки визначена страховиком дата огляду знаходилася в минулому, а сам лист відповідача відправлений із запізненням майже на місяць, зміст таких вимог є не зрозумілим, тому виконати їх було неможливо.

22 травня 2018 року позивач звернувся до відповідача із заявою-претензією, в якій зазначав про необхідність виплати страхового відшкодування. Проте листом від 07 червня 2018 року № 3655 позивачу відмовлено у визнанні його претензії.

ОСОБА_1 неодноразово збільшував позовні вимоги та просив стягнути на його користь: з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 248159,68 грн, з яких: 11208,77 грн страхового відшкодування без ПДВ; 9061,40 грн пені за прострочення грошового зобов`язання; 777,00 грн 3 % річних; 1770,51 грн інфляційних втрат; 225342 грн моральної шкоди; із ОСОБА_2 241363,28 грн, з яких: 225342 грн моральної шкоди; 4 355,26 грн відшкодування втрати товарної вартості; сума різниці між розміром страхового відшкодування та фактичним розміром витрат для проведення відновлювального ремонту, покриття завданої шкоди 11666,02 грн. Стягнути з відповідачів на свою користь 36125,67 грн судових витрат, з яких: 4895,23 грн судового збору за позов; 353 грн судового збору за витребування доказів; 16000 грн витрат на професійну правничу допомогу; 1600 грн витрат за висновок експертного автотоварознавчого дослідження транспортного засобу; 10010 грн витрат за проведення оцінки розміру моральної шкоди; 3267,44 грн компенсації за втрачений заробіток.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 19136,31 грн, з яких: 11208,77 грн сума невиплаченого страхового відшкодування без ПДВ; 4067,40 грн пеня за прострочення грошового зобов`язання; 348 грн 3% річних; 512,14 грн інфляційні втрати; 3000 грн у відшкодування моральної шкоди.

Стягнуто з ПрАт «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 659,13 грн у відшкодування судових витрат, з яких: 205,18 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору; 391,39 грн за проведення судово психологічної експертизи; 62,56 грн за проведення автотоварознавчого дослідження. В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Суд першої інстанції мотивував рішення тим, що оскільки вартість ремонту автомобіля марки «КІА SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_2 , відповідно до ремонтної калькуляції становить 43157,02 грн з вирахуванням зношення запчастин 56 %, а страхова компанія виплатила лише 31948,25 грн, тому стягненню підлягає страхове відшкодування в розмірі 11208,77 грн. За прострочення грошового зобов`язання підлягають стягненню 3 % річних та інфляційні втрати, що передбачено статтею 625 ЦК України, а також моральна шкода та судові витрати у справі, що підтверджені належними доказами. Позивачем не надано доказів витрат на правничу допомогу.

Не погоджуючись з таким рішенням суду відповідач ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального права, невідповідність висновків фактичним обставинам справи, просило рішення суду скасувати в частині задоволених позовних вимог та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» відмовити повністю.

На апеляційну скаргу ОСОБА_1 подав відзив, в якому зазначив, що вимоги, викладені відповідачем в апеляційній скарзі, є необґрунтованими, помилковими та такими, що виходять за межі правильного трактування норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення змінити в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат, а також в частині стягнення моральної шкоди та судових витрат на правничу допомогу і за втрачений заробіток.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року апеляційну скаргу ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задоволено.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року скасовано в частині задоволених вимог та ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», ОСОБА_2 відмовлено. В решті рішення залишено без змін. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» 2043,09 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, відшкодування моральної шкоди та стягнення судового збору скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до апеляційного суду.

Постанову Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування та пені залишено без змін.

Таким чином, під час нового розгляду, апеляційний суд, враховує вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції від 18 листопада 2020 року (ч.1 ст.417 ЦПК України).

При новому розгляді зазначеної цивільної справи, апеляційним судом перевіряється рішення суду першої інстанції в частині позовних вимог про стягнення 3 % річних, інфляційних втрат, відшкодування моральної шкоди та стягнення судових витрат.

Рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми страхового відшкодування, відшкодування майнової та моральної шкоди, та в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», в апеляційному порядку не оскаржуються, тому не є предметом апеляційного перегляду (стаття 367 ЦПК України).

Сторони належним чином повідомленні про час і місце судового засідання, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями, однак в судове засідання не з`явились.

Колегія суддів, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг, дослідивши матеріали справи, прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Згідно ч.1-3, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам судове рішення відповідає не в повній мірі.

Апеляційним судом встановлено, що 03 січня 2018 року о 16 год 10 хв на перехресті вулиць Московська Данила Нечая в м. Вінниці, ОСОБА_3 , керуючи автомобілем марки «RENAULT TRAFIC», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушивши вимоги ПДР допустив зіткнення з автомобілем «КІА SPORTAGE», державний номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 на підставі довіреності, наданої йому власником автомобіля ОСОБА_5 01 листопада 2017 року.

В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 лютого 2018 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП (справа № 127/548/18).

На час ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «RENAULT TRAFIC» була застрахована у ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на підставі полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 14 грудня 2017 року № АК/7850351.

05 січня 2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» складено акт огляду транспортного засобу «КІА SPORTAGE», в якому зазначено про те, що пошкоджень, що не пов`язані із ДТП не виявлено. Проте спеціаліст зазначив, що необхідно провести додатковий огляд для виявлення можливих дефектів в умовах СТО.

09 січня 2018 року проведено додатковий огляд автомобіля «КІА SPORTAGE», під час якого виявлені дефекти передніх правих, задніх правих дверей, капота сліди деформації без пошкодження лакофарбувального покриття.

Із зазначеним оглядом транспортного засобу ОСОБА_1 погодився, про що свідчить його підпис.

Згідно з ремонтною калькуляцією від 13 січня 2018 року № 18-140837 вартість ремонту автомобіля «КІА SPORTAGE» становить 43157,02 грн, з вирахуванням зношення запчастин 56 %.

26 березня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно до звіту від 31 травня 2018 року № 18-80 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу, значення коефіцієнта фізичного зносу автомобіля «КІА SPORTAGE» становить 0,3972 %.

03 жовтня 2018 року страхова компанія виплатила ОСОБА_1 страхове відшкодування в розмірі 29651,54 грн з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу.

10 жовтня 2018 року страхова компанія виплатила ОСОБА_1 2296,71 грн пені за час затримання виплати страхового відшкодування.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання не є санкцією, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Відповідно до ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

За ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Зважаючи на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» із заявою про виплату страхового відшкодування 26 березня 2018 року, кінцевим строком для виплати страхового відшкодування становило 26 червня 2018 року.

Апеляційний суду вважає, що оскільки виплату страхового відшкодування ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» здійснила 03 жовтня 2018 року, тобто з порушенням строків, передбачених законом для її виплати, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що підлягає стягнення з страхової компанії на користь позивача 3% річних та інфляційні за період з 27 червня 2018 року по 03 жовтня 2018 року включно.

Разом з тим, колегія суддів, приходить до висновку, що оскільки розмір невиконаного грошового зобов`язання становив 29651,54 грн (в частині стягнення 11208,77 грн страхового відшкодування відмовлено постановою Вінницького апеляційного суду від 03 липня 2019 року, яку в цій частині залишено без змін постановою Верховного Суду від 18 листопада 2020 року), тому 3% річних та інфляційні слід рахувати з 29651,54 грн.

Розрахунок інфляційних за формулою: [Індекс інфляції] - добуток щомісячних індексів за відповідний період [Збитки від інфляції] = [Сума боргу] [Індекс інфляції] / 100% - [Сума боргу].

Розрахунок інфляційних збитків.

Місяці простроченняІндекси інфляціїСукупний індекс інфляціїСума боргуЗбитки від інфляції
Липень 2018 Вересень 201899,3 100 101,9101,1929651,54352,85
Всього: 352,85

Інфляційні за вказаний період складають 352,85 грн.

Розрахунок 3 % відсотків:

Дата початку нарахування: 27 червня 2018 року

Дата закінчення нарахування: 03 жовтня 2018 року.

Розраховується за формулою:

[Відсотки] = [Сума боргу] [Процентна ставка] / 100% / 365 днів [Кількість днів]

Дата початкуДата закінченняКількість днівСума боргуВідсоткова ставкаВідсотки
27.06.201803.10.1,543241,27
Всього: 99 241,27

Всього: сума відсотків за період з 27 червня 2018 року по 03 жовтня 2018 року складає 241,27 грн.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про стягнення з ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс груп» на користь позивача ОСОБА_1 3 % річних в розмірі 241,27 грн та інфляційних втрат в розмірі 352,85 грн, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає зміні.

Відносно доводів апеляційної скарги про відшкодування моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

У постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно з п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з врахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону України «Про захист прав споживачів» навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Такий правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 лютого 2020 року у справі № 753/15214/16-ц.

Згідно висновку судової психологічної експертизи від 13 лютого 2019 року №113/19-21, ОСОБА_1 завдані страждання (моральна шкода) за умов доведення неправомірних дій та бездіяльності ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс груп» та ОСОБА_2 (що виражаються у значному порушенні строків виплати страхового відшкодування, затримки у виплаті компенсації за завдану шкоду та втрату товарної вартості). Можливий розмір за завдані ОСОБА_1 страждання (моральну шкоду) становить від 18 до 54 МЗП, розмір яких приймається рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, прийнятої на момент винесення рішення судом. Дорожньо транспортна пригода, яка сталася 03 січня 2018 року є психотравмуючою для ОСОБА_1 оскільки ОСОБА_1 має зміни в емоційному стані, індивідуально психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості та виникли внаслідок ДТП, яка склалася 03 січня 2018 року.

Як встановлено судом, ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» порушило не значні строки виплати страхового відшкодування.

Суд першої інстанції, прийшов вірного висновку, що оскільки ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» порушило строки виплати страхового відшкодування, тим самим завдано моральної шкоди позивачу ОСОБА_1 .

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що визначений судом першої інстанції розмір грошового відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 грн, відповідає матеріалам справи, так як моральна шкода ОСОБА_1 спричинена саме несвоєчасною виплатою страхового відшкодування, що встановлено вищезазначеним висновком судово-психологічної експертизи, а не будь-чим іншим, а тому доводи апеляційної скарги в цій частині є безпідставними.

Вирішуючи питання судових витрат, апеляційний суд керується нормами ч.1 ст. 141 ЦПК України, відповідно до якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно з роз`ясненнями, які містяться у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», згідно із главою 8 розділу І ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 при зверненні до суду було сплачено судовий збір в сумі 5248,57 грн.

Враховуючи те, що позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково (3594,12 грн задоволені вимоги х 100 / 489 522,96 грн заявлені позовні вимоги = 0,73%), отже судовий збір необхідно стягнути пропорційно до розміру задоволених вимог, а саме в розмірі 38,31 грн (5248,57 грн х 0,73%).

Крім того, за проведення судово психологічної експертизи ОСОБА_1 було сплачено 10010 грн (т.2 а.с.34), тому враховуючи те, що позов задоволено частково, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути на користь ОСОБА_1 73,07 грн (10010 грн х 0,73 %) судових витрат за проведення судово психологічної експертизи.

Залишаючи без змін постанову апеляційного суду від 03 липня 2019 року в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» про стягнення страхового відшкодування та пені, Верховний Суд у своїй постанові від 18 листопада 2020 року зазначив, що погоджується з висновком суду апеляційної інстанції щодо неврахування при вирішенні справи висновку експертного автотоварознавчого дослідження від 01 березня 2018 року № 72Е-02/18, оскільки ця експертиза проводилася через майже два місяці після ДТП, експерту не було надано акт огляду транспортного засобу від 09 січня 2018 року, яким встановлені сліди деформації автомобіля, що не пов`язані з ДТП.

Таким чином, колегія суддів, приходить до висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь позивача ОСОБА_1 судових витрат за проведення автотоварознавчого дослідження, які були стягнуті судом першої інстанції в розмірі 62,56 грн, оскільки цей висновок не береться судом до уваги.

Враховуючи викладене, підлягають стягненню з страхової компанії на користь позивача судові витрати в розмірі 111,38 грн, з яких: 38,31 грн у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 73,07 грн витрат за проведення судово психологічної експертизи.

Зокрема, підлягають стягненню з позивача ОСОБА_1 на користь відповідача ПрАТ «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1659,40 грн (81,22% задоволено апеляційну скаргу х 2043,09 грн сплачений судовий збір).

Разом з тим слід зазначити, що згідно ч. 2 ст. 360 ЦПК України встановлено, яким за своїм змістом має відповідати відзив на апеляційну скаргу.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 просив, зокрема: змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року в частині стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь 6 090,36 грн пені, 517 грн - 3% річних, 1355,82 грн інфляційних втрат; змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року в частині стягнення моральної шкоди, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь 75114 грн у відшкодування моральної шкоди; змінити рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року в частині стягнення судових витрат на правничу допомогу і за втрачений заробіток, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути на його користь 16000 грн судових витрат на правничу допомогу та 3267,44 грн втраченого заробітку в пропорційному відношенні до суми задоволених вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Апеляційний суд не бере до уваги вимоги, які зазначені у відзиві на апеляційну скаргу, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 352 ЦПК України, учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, проте позивач ОСОБА_1 не скористався свої процесуальним правом на оскарження рішення суду від 05 квітня 2019 року.

Крім того, слід зазначити, у відзиві на апеляційну скаргу учасник справи викладає заперечення проти доводів апеляційної скарги, а не вимоги щодо рішення по суті.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду першої інстанції в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та судових витрат підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині, оскільки судом першої інстанції порушено норми матеріального і процесуального права. В іншій частині рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 141, 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» задовольнити частково.

Рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 05 квітня 2019 року в частині стягнення 3 % річних, інфляційних втрат та судових витрат скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 3% річних в розмірі 241,27 грн (двісті сорок одну грн 27 коп.) та інфляційні втрати в розмірі 352,85 грн (триста п`ятдесят дві грн 85 коп.).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 111,38 грн (сто одинадцять грн 38 коп.), з яких: 38,31 грн (тридцять вісім грн 31 коп.) у відшкодування витрат по сплаті судового збору та 73,07 грн (сімдесят три грн 07 коп.) витрат за проведення судово психологічної експертизи.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1659,40 грн (одну тисячу шістсот п`ятдесят дев`ять грн 40 коп.).

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів до Верховного Суду з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 30 грудня 2020 року.

Головуючий Сопрун В.В.

Судді Войтко Ю.Б.

Стадник І.М.