Провадження № 2/641/141/2020 Справа № 641/2957/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року

Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі :

головуючого - судді: Курганникової О.А.

за участю секретаря судового засідання: Щеглової Г.О.

позивача: ОСОБА_1

представника позивача: Пономаренка Д.В.

відповідача: ОСОБА_3

представника відповідача: ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Комінтернівського районного суду м. Харкова цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до Комінтернівського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, в якому просить стягнути з відповідача суму матеріальної шкоди у розмірі 24906.42 грн.; суму моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., та покласти судові витрати на відповідача.

В обґрунтування позову вказує, що 10.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував автомобілем «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем «Opel» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3

14 березня 2018 року Комінтернівським районним судом м. Харкова була винисена постанова по справі №641/855/17, згідно якої провадження по адміністративній справі було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку, щодо вартості матеріального збитку заподіяному автомобілю ОСОБА_1 -вартість матеріального збитку складає 24906,72 грн.

Цивільно-правова відповідальність відповідача була зареєстрована у ПрАт СК «Домінанта», куди звертався позивач із заявами про страхове відщкодування та відповіді на свою заяву не отримав.

Відповідно до висновків експертів відповідач ОСОБА_3 порушив вимоги ПДР, що стало причиною ДТП, тому на підставі викладеного позивач ОСОБА_1 був вимушений звернутися до суду з відповідним позовом.

В обгрунтування моральної шкоди позивач зазначає, що в результаті ДТП з вини відповідача був пошкоджений його автомобіль, а завдана моральна шкода полягає у сильному стресі, що викликаний хвилюванням, якого позивач зазнав у зв`язку ДТП, Розмір заподіяної моральної шкоди, позивач оцінює в розмірі 15 000 грн.

Ухвалою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 12 червня 2019 року , пийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

Представник позивача та позивач до судового засідання з`явилися, позовні вимоги підтримали у повному обсязі.

Представник відповідача та відповідач до судового засідання з`явилися, заперечували проти позовних вимог. Крім того від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому він просить, відмовити у позовних вимогах ОСОБА_1 Вказує, , що висновком експертного авто технічного дослідження від 05.09.2018р. №13133, не встановлено беззаперечної вини водія «Opel» номерний знак НОМЕР_2 , відповідача, ОСОБА_3 . Натомість він має два варіанти висновків. Таким чином висновок експертного авто технічного дослідження не є та не може бути доказом вини ОСОБА_3 у зазначеній вище ДТП.

Щодо стягнення моральної шкоди представник відповідача зазначає, що при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховується вимоги розумності та справедливості.Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.Вказує, що , пред`являючи вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 15 000 грн., позивачем не надано жодного доказу на підтвердження моральних страждань, погіршення психічного стану, негативного впливу на стан здоров`я і спричинення взагалі моральної шкоди в зазначеному розмірі.

Щодо судових витрат представник відповідача вважає, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження понесення витрат на правничу допомогу, а саме доказів на підтвердження виконання послуг, прелік складових наданих послуг, розрахунок вартості складових наданих відповідних послуг.

Суд дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив, що правовідносини між сторонами є цивільно-правовими та врегульовані положеннями ЦК України в редакції 2003 р., а також встановлені наступні обставини.

10.11.2017 відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю позивача, який керував автомобілем «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 та автомобілем «Opel» номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням відповідача ОСОБА_3

Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 14 березня 2018 року по справі №641/855/17, провадження по адміністративній справі закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №212/09-18 від 13.11.2018 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Renault Logan», номерний знак НОМЕР_1 , сановить 24906,42 грн.

Висновком експертного автотехнічного дослідження №131333 від 05.09.2018 року встановлено, що:

-

В даній ДТП технічна можливість уникнути зіткнення для водія авто Рено ОСОБА_6 визначалася шляхом виконанання ним вимог п.п. 10.1,10.4 ПДР і знаходиться, з технічної точки зору, у причинному зв`язку з виникненням даної ДТП.

В даній ДТП водій авто Опель ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п.п. 10.1, 12.3 ПДР. З причин, вказаних в дослідницькій частині висновку, вирішити питання про те, чи мав водій ОСОБА_3 технічну можливість запобігти зіткненю та чи маються в його діях невідповідності вимогам ПДР, які знаходяться в причинному зв`язку з ДТП, - експертним шляхом на даному етапі дослідження неможливо.

- Згідно пояснень водія авто Опель ОСОБА_3 , в даній ДТП водій авто Рено ОСОБА_6 повинен був діяти у відповідності з вимогами п.10.1 ПДР. В даній ДТП технічна можливість уникненння данної ДТП не визначалася одностороніми діям водія авто Рено ОСОБА_6 , а цілком залежала від дій водія автомобіля Опель ОСОБА_3 по виконанню ним вимог п.13.1 ПДР.

В даній ДТП не вбачається в діях водія авто Рено ОСОБА_6 невідповідностей вимогам ПДР, які знаходяться у причинному зв`язку з виникненням ДТП.

В даній ДТП влдій авто Опель ОСОБА_3 повинен був діяти у відповідності вимогам п. 13.1 ПДР.

В даному випадку технічна можливість запобігти зіткнення для водія авто Опель ОСОБА_3 визначалась виконанням ним вимог п.13.1 ПДР, для чого в ньго не було перешкод технічного характеру.

В даній ДТП дії водія авто Опель ОСОБА_3 не відповідали вимогам п.13.1 ПДР і знаходились у причинному зв`язку з виникненням данної пригоди.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вищевказаному ДТП, яке відбулось 10.11.2017 року підтверджуєьбся висновками експертизи№131333 від 05.09.2018 року.

Інших експертних висновків на дослідження суду відповідачем не надоно. З клопотаннями про проведення експертизи у встановленому законом порядку, відповідач до суду не звертався.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

При цьому слід брати до уваги випадки, встановлені частиною другою цієї статті, які виключають відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, при вирішені питання про відшкодування моральної шкоди суд приходить до наступного.

Моральна шкода - це втрати немайнового характеру в наслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до роз`яснень, передбачених п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», з наступними змінами та доповненнями (далі - Постанова), відповідно до ст. 137 (ст. 119)ЦПК України у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. При недотриманні позивачем зазначених вимог настають наслідки, передбачені ст. 139 (ст. 121)ЦПК України.

Згідно роз`яснень, викладених в п. 5 зазначеної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позивачем доведено факт неправомірних дій відповідача, , у зв"язку з чим суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 03 травня 2018 року справа № 72/1010/16-ц, провадження № 61-3416 св 18 склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

На підтвердження надання правової допомоги позивачем було надано договір про правничу допомогу, який укладений між ОСОБА_1 та адвокатом Пономаренко Д.В.від 06.03.2018 року, однак позивачем не надано документальних підтверджень виконання договору та фактично понесених витрат на правову допомогу, тому суд прийшов до висновку, що в задоволенні вимог щодо стягнення витрат на правову допомогу слід відмовити.

Як зазначено у п.п.6 п. 1 статті 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат між сторонами.

Відповідно ч.І ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно п.2 ч.З ст.133 ЦПК України, до витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати, пов`язані з проведенням експертизи, які підлягають стягненню з відповідача у розмірі 5490,00 грн.

.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного та керуючись ст.. ст.. 12, 81, 141, 247, 263-265, ЦК України, суд,-

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 24906, 42 грн, моральну шкоду в розмірі 1000,00 грн, витрати за проведення експертиз в розмірі 5490,00 грн, судовий збір в розмірі 768,40 грн., а всього 32164 (тридцять дві тисячі сто шістдесят чотири) грн ,82 коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення, або в порядку ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Відповідно до п. 15.5 Прикінцевих та перехідних положень ЦПК України до приведення Положення про автоматизовану систему документообігу суду у відповідність апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрований: АДРЕСА_1

Відповідач: ОСОБА_3 , зареєстрований: АДРЕСА_2 .

Суддя: О. А. Курганникова