Справа № 645/6239/19
Провадження № 2/645/340/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року місто Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Федорової О.В.

за участю секретаря судового засідання - Синьогуб А.Ю.,

за участю сторін:

представника відповідача - ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові в загальному порядку цивільну справу за позовом:

ОСОБА_2

до ОСОБА_3

про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом, -

в с т а н о в и в:

В провадженні Фрунзенського районного суду м. Харкова знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , в якій позивач просить суд визнати за ним право власності на 133/200 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Позивач ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_5 в призначене судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином. 13.02.2020 року від представника позивача ОСОБА_5 через канцелярію суду надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату.

Представник відповідача ОСОБА_1 в судовому засіданні заявив клопотання про залишення позову без розгляду, оскільки належним чином повідомлений позивач та його представник в жодне судове засідання не з`явились, справа постійно відкладається та не розглядається по суті через неявку в судове засідання позивача та його представника що свідчить, що вони не заінтересовані в розгляді справи та є підстави для залишення позову без розгляду.

Суд, вислухавши думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Позовна заява ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом надійшла до суду 03.10.2019 року.

Ухвалою суду від 18.10.2019 року, після усунення позивачем недоліків, провадження по справі було відкрито.

В судові засідання призначені на 20.01.2020 року та 14.02.2020 року позивач ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином.

Так, в судове засідання призначене на 20.01.2020 року позивач ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомили заяв та клопотань про проведення судового засідання без їх участі не надали.

В судове засідання, призначене на 14.02.2020 року позивач ОСОБА_2 та його уповноважений представник ОСОБА_5 не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином, 13.02.2020 року від представника позивача ОСОБА_5 електронною поштою надійшла заява про відкладення судового засідання на іншу дату, в якій представник позивача зазначила про її зайнятість, проте доказів поважності неявки в судове засідання не надала.

Праву особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондує обов`язок добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються його безпосередньо та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (ALIMENTARIA SANDERS S.A. V. SPAIN, № 11681/85, § 35, ЄСПЛ, від 07 липня 1989 року).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Положеннями пункту частини 1 статті 257 ЦПК України повинні враховуватись у системному та логічному зв`язку із положеннями частини 5 статті 223 ЦПК України, згідно з якою у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Отже, законодавець вказує на врахування судом поважності/неповажності причин при повторної неявці позивача до суду.

Аналіз процесуальних норм вказує на те, що при вирішенні питання про залишення позову без розгляду з підстав, передбаченої пунктом 3 частини першої статті 257 ЦПК України, крім випадку, якщо від позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи, правове значення для вирішення цього питання має сукупність умов: як факт належного повідомлення позивача про час і місце розгляду справи, так і факт повторної (другої поспіль) неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки.

Про розгляд справи позивач та його представник повідомлялись належним чином, справа тривалий час не вирішується саме по причині відсутності в судових засіданнях позивача та його представника, з чого суд робить обґрунтований висновок про втрату зі сторони позивача заінтересованості у вирішенні справи.

Крім того, слід зазначити, що Практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв`язку з наведеним, суд, приймаючи до уваги, що належним чином повідомлені позивач та його представник двічі поспіль не з`явилися до судового засідання та не надали доказів поважності своєї неявки, суд вважає за необхідне залишити позов без розгляду на підставі п. 3 ч. 1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 354 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання права власності на частину житлового будинку в порядку спадкування за законом - залишити без розгляду.

Роз`яснити позивачу, що особа, заяву якої залишено без розгляду, після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, має право звернутися до суду повторно.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Фрунзенський районний суд м. Харкова.

Повний текст ухвали складено 14.02.2020 року.

Суддя О.В. Федорова