Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї НИ
29 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого - судді Попрас В.О.,
при секретарі - Томіної І.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння, -
АТ «ВТБ Банк» звернулося до суду з позовом, в якому просить витребувати з чужого незаконного володіння відповідачки ОСОБА_1 нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною площею 118,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та повернути його позивачу. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.08.2009 між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є АТ «ВТБ Банк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець, майновий поручитель), було укладено Іпотечний договір №15.09-19/09-ДІ02, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевченко В.Ю., з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ТОВ «Три Т» за кредитним договором №15.09-19/09-СК від 10.08.2009. Предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору є нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною площею 118,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Згідно умов Іпотечного договору іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи оплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат, пов`язаних з пред`явленнями вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитки завдані порушенням основного зобов`язання. У встановлені строки позичальник ТОВ «Три Т» свої зобов`язання з повернення основної суми кредиту та сплати відсотків не виконало, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 2 865 754,64 грн. 25.02.2011 р. право власності на предмет іпотеки було зареєстровано в КП «Харківське міське БТІ» за ВАТ «ВТБ Банк» на підставі іпотечного договору, про що 25.02.2011 р. було видано витяг про державну реєстрацію прав. 07.06.2011 року на рішення державного реєстратора КП «Харківське міське БТІ» прокурором м. Харкова було винесено протест. Протест прокурора м. Харкова було задоволено та скасовано державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки. У березні 2011 року ОСОБА_2 звернувся до адміністративного суду з позовом про визнання протиправними дії КП «Харківське міське БТІ» щодо державної реєстрації ПАТ «ВТБ Банк» на іпотечне майно та зобов`язати відповідача скасувати державну реєстрацію права власності та поновити запис про державну реєстрацію позивачем право власності на це нерухоме майно. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2011, залишеною без змін ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2011 було визнано протиправними дії КП «Харківське міське БТІ» щодо державної реєстрації за ПАТ «ВТБ Банк» права власності на нерухоме майно: нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною площею 118,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Постановою Вищого адміністративного Суду України від 24.07.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 18.04.2011 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2011 скасовано, ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 відмовлено. 05.04.2012 р. постановою Харківського окружного адміністративного суду задоволено позов ПАТ «ВТБ Банк» та визнано протиправними дії КП «Харківське міське БТІ» про скасування реєстрації права власності на предмет іпотеки за іпотечним договором. 05.06.2012 р. ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 р. залишено без змін. 12.09.2012 ухвалою Вищого адміністративного суду України постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 та ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 залишено без змін. Реєстрацію права власності за ПАТ «ВТБ Банк» було поновлено, після чого майно без згоди позивача вибуло із законного володіння та на теперішній час зареєстроване за відповідачкою. Оскільки дії «Харківського міського БТІ» стосовно скасування реєстрації права власності у подальшому було судом скасовані, то майно вибуло з володіння власниками поза його волею, тому позивач вважає, що він має право витребувати майно від добросовісного набувача, та враховуючи те, що дії «Харківського міського БТІ» були визнані незаконними і підстава на якій воно було набуте відпала, відповідачка на думку позивача зобов`язана повернути майно, набуте нею на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2012, так як майно вибуло з володіння позивача незаконно.
В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник відповідачки подала до суду заяву, в якій просить відмовити в задоволенні позову та проводити розгляд справи без її участі, подали до суду відзив на позов, в якому зазначають, що позивач не надав жодного підтвердження права власності на спірне нерухоме майно, а твердження позивача, що на момент укладання договору купівлі-продажу спірних нежитлових приміщень, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з його волі не відповідають дійсності, оскільки позивача не мав реєстрації права власності на спірне майно, право власності на яке було зареєстроване за ОСОБА_2 . Вважають, що вимоги ст.388 ЦК України не можуть бути застосовані, оскільки рішення щодо вибуття майна з володіння власника було ухвалено не судом, а органом реєстрації майнових прав. Також посилаються на те, що позивач втратив право на нерухоме майно, що було предметом договору іпотеки, та не вчиняв будь яких дій по відновленню своїх прав, якщо вважав їх порушеними, просять застосувати позовну давність та відмови в задоволенні позову.
Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.
Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини.
10 серпня 2009 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є АТ «ВТБ Банк» (іпотекодержатель), та ОСОБА_2 (іпотекодавець, майновий поручитель) було укладено Іпотечний договір №15.09-19/09-ДІ02, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Шевченко В.Ю., з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника ТОВ «Три Т» за кредитним договором №15.09-19/09-СК від 10.08.2009 р.
Згідно Іпотечного договору від 10.08.2009 № 15.08-08/09-ДІ02, іпотекодавець передає іпотекодержателю в іпотеку нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною прощею 118,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (далі за текстом спірні приміщення). За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за кредитним договором у повному обсязі, включаючи сплату основної суми боргу, неустойки, процентів та інших платежів, витрат, пов`язаних із пред`явленням вимоги і звернення стягнення на предмет іпотеки, збитки завдані порушенням основного зобов`язання та/або цього договору іпотеки.
25 лютого 2011 року АТ «ВТБ Банк» (іпотекодержатель) зареєстрував право власності на спірні приміщення на підставі іпотечного договору, що підтверджується витягом КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» (далі КП «Харківське міське БТІ») про державну реєстрацію прав № 29137369.
За результатами перевірки, проведеної прокуратурою міста Харкова, за зверненням ОСОБА_2 щодо неправомірних дій КП «Харківське міське БТІ» під час реєстрації права власності за АТ «ВТБ Банк» (іпотекодержателем), прокурором був внесений протест від 17.06.2011 р. № 04-34-1787 та реєстрацію права власності на спірні приміщення за АТ «ВТБ Банк» було скасовано.
Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 визнано протиправними дії КП «Харківське міське БТІ» по скасуванню реєстрації права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною прощею 118,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 за ПАТ «ВТБ Банк» на підставі протесту прокурора м. Харкова від 17.06.2011 р. № 04-34-1787. Відмовлено в задоволені позовної вимоги щодо зобов`язання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» внести до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ «ВТБ Банк» права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ.А4, загальною прощею 118,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .
Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 залишено без змін.
Постановою Вищого адміністративного суду України від 12.09.2012 постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2012 та Ухвалу Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 залишено без змін.
У 2011 році ПАТ «ВТБ Банк» звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2 про звернення стягнення на заставлене відповідно до іпотечного договору нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2011 у справі №2018/2-670/11/18 відмовлено в задоволені позовних вимог ПАТ «ВТБ Банк» щодо звернення стягнення на заставлене відповідно до іпотечного договору №15.09-19/09-ДІ02 майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-«4, загальною прощею 118,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 . Вказане рішення суду набрало законної сили.

Постановою Господарського суду Харківської області від 17.02.2010 визнано юридичну особу - Товариство з обмеженою відповідальність «Три Т» (позичальника за кредитним договором №15.09-19/09-СК від 10.08.2009 р.) банкрутом та відкрито ліквідаційну процедуру.

В постанові Господарського суду Харківської області від 17.02.2010 зазначено, що після публікації в пресі надійшла заява з майновими вимогами до боржника від кредитора ВАТ «ВТБ Банк» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція» ВАТ ВТБ Банк на суму 4444 026,50 грн. Дана заява була розглянута ліквідатором та заявлені вимоги від Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк» визнані частково у сумі 4 387 139,15 грн.

Грошові кошти, отримані від реалізації майна банкрута, були спрямовані ліквідатором на погашення вимог першої черги (вимоги Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк») в сумі 1 506 430,49 грн. Інші вимоги кредиторів не задоволені в зв`язку з недостатністю активів, які б можна було направити на погашення кредитної заборгованості.

Приймаючи до уваги викладене, та враховуючи вимоги ч.6 ст.31 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» (що була чинна на момент прийнятті рішень) вимоги, не задоволені за недостатністю майна, вважаються погашеними.

Зазначені обставини підтверджено також ухвалою Господарського суду Харківської області від 20.07.2011 у справі № Б-24/20-10, якою було затверджено звіт ліквідатора та ліквідовано юридичну особу ТОВ «Три Т». Визнано вимоги кредитора Відкритого акціонерного товариства «ВТБ Банк» в особі відділення «Харківська регіональна дирекція» ВАТ «ВТБ Банк» у розмірі 2 880 708, 66 грн. погашеними. Провадження по справі припинено.

Юридична особа ТОВ «Три Т», за кредитним зобов`язанням якого було укладено іпотечний договір №15.09-19/09-ДІ02 від 10.08.2009 із ОСОБА_2 , ліквідована, про що 01.08.2011 зроблено запис в Єдиному державному реєстрі на підставі ухвали господарського суду Харківської області по справі № Б-24/20-10 від 20.07.2011 про ліквідацію ТОВ «Три Т», тому зобов`язання ТОВ «Три Т» перед Банком за кредитним договором №15.09-19/09-СК є такими, що припинились.

Згідно з договором купівлі-продажу від 09.10.2012 ОСОБА_1 придбала у ОСОБА_2 нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною площею 118,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєструвала своє право власності на ці приміщення у встановленому законом порядку.

Предметом позову у справі, що розглядається, є вимоги АТ «ВТБ Банк» про витребування з чужого незаконного володіння ОСОБА_1 нежитлових приміщень 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною площею 118,9 кв.м., які знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та повернення їх у власність позивача, на підставі статей 387, 388, 392 Цивільного кодексу України, оскільки спірні приміщення вибули з власності АТ «ВТБ Банк» поза його волею, а дії КП «Харківське міське БТІ» зі скасування реєстрації права власності на спірні приміщення за АТ «ВТБ Банк» на підставі відповідного протесту заступника прокурора м. Харкова визнані неправомірними у судовому порядку (справа № 2а-15821/11/2070).

Згідно вимог статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною першою статті 316 ЦК України визначено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

За змістом статей 317, 319 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно зі статтею 328 цього Кодексу право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Отже зазначена норма встановлює презумпцію правомірності набуття права власності, та означає, що право власності на конкретне майно вважається набутим правомірно, якщо інше не встановлено в судовому порядку або незаконність набуття права власності прямо не випливає із закону. Таким чином, факт неправомірності набуття права власності, якщо це не випливає із закону, підлягає доказуванню, а правомірність набуття права власності включає в себе законність і добросовісність такого набуття, що відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові від 18.12.2019 по справі № 522/1029/18.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

За змістом частин 1, 3 статті 33 цього Закону (у редакції, чинній станом на дату реєстрації позивачем права власності на спірні приміщення) у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до пункту 5.1 іпотечного договору від 10.08.2009 №15.09-19/09-ДІ02, укладеного між АТ «ВТБ Банк» і ОСОБА_2 , звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекожержателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателя.

Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які налягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (позасудове врегулювання) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем).

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 03.10.2011 у справі №2018/2-670/11/18 ПАТ «ВТБ Банк» відмовлено в задоволені позовної вимоги щодо звернення стягнення на заставлене відповідно до іпотечного договору №15.09-19/09-ДІ02 майно - нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною прощею 118,9 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 .

Реєстрацію прав на спірні приміщення за АТ «ВТБ Банк» проведено 25.02.2011, але в подальшому за протестом прокурора реєстрацію права власності за АТ «ВТБ Банк» на спірні приміщення скасовано.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 05.06.2012 у справі №2а-15821/11/2070 залишено без змін постанову Харківського окружного адміністративного суду від 05.04.2012, якою визнано протиправними дії КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» по скасуванню реєстрації права власності на спірні житлові приміщення за ПАТ «ВТБ Банк» на підставі протесту прокурора м. Харкова від 17.06.2011. Відмовлено в задоволені позовних вимог щодо зобов`язання КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» внести до Реєстру прав власності на нерухоме майно запис про реєстрацію за ПАТ «ВТБ Банк» права власності на нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ.А4, загальною прощею 118,9 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобов`язаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Відмова у державній реєстрації права на нерухомість, ухилення від реєстрації, відмова від надання інформації про реєстрацію можуть бути оскаржені до суду. Порядок проведення державної реєстрації прав на нерухомість та підстави відмови в ній встановлюються законом.

Для набуття набувачем права власності на майно передбачена наявність таких складових: укладення договору (в передбачених статтями 208, 209 ЦК України випадках - нотаріальне посвідчення або письмова форма); виконання договору та у визначених законом випадках - державна реєстрація.

Отже, за діючим законодавством момент виникнення права власності на нерухоме майно збігається з моментом проведення державної реєстрації права власності та відраховується з дня проведення такої реєстрації.

За змістом частини 1 статті 387 Цивільного кодексу України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

Віндикацією є передбачений законом основний речово-правовий спосіб захисту цивільних прав та інтересів власника майна чи особи, що має речове право на майно (титульний володілець), який полягає у відновленні становища, що існувало до порушення, шляхом повернення об`єкта права власності у володіння власника (титульного володільця) з метою відновлення права використання власником усього комплексу його правомочностей.

Тобто витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин правового характеру, зокрема якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і таке майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору.

Якщо майно за відплатним договором придбано в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 388 ЦК України, зокрема якщо майно вибуло із володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом (було загублено, викрадено, вибуло з їхнього володіння іншим шляхом).

Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої статті 388 Цивільного кодексу України залежить від того, у який спосіб майно вибуло із його володіння. Ця норма передбачає вичерпний перелік підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача.

Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.12.2019 у справі № 522/1029/18 зазначено, що згідно зі статтею 387 Цивільного кодексу України та положеннями процесуального законодавства особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача, при цьому власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази щодо неправомірного набуття права власності відповідачем, а також відсутнє рішення суду, яким встановлена така незаконність.

Позивачем належними засобами доказування не доведено право власності на спірне майно, наявність майна у незаконному володінні відповідача та відсутність у відповідача правових підстав для володіння ним, тобто позивачем не доведено, що останній є власником спірного майна, а ст. 388 ЦК України надає право витребувати саме власнику.

За змістом статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами як письмові, речові та електронні докази.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частини 1, 3 статті 74 цього Кодексу).

Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип рівності сторін у процесі вимагає, щоб кожній стороні надавалася розумна можливість представляти справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони (п.87 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Салов проти України» від 06.09.2005).

У Рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Надточий проти України» від 15.05.2008 зазначено, що принцип рівності сторін передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість представляти свою сторону в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище в порівнянні з опонентом.

Змагальність означає таку побудову судового процесу, яка дозволяє всім особам - учасникам певної справи відстоювати свої права та законні інтереси, свою позицію у справі. Принцип змагальності є процесуальною гарантією всебічного, повного та об`єктивного з`ясування судом обставин справи, ухвалення законного, обґрунтованого і справедливого рішення у справі.

Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження наявності у нього права власності на спірне майно про витребування якого ним подано позов, а отже наявності у нього порушеного права, яке підлягає судовому захисту, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог АТ «ВТБ Банк».

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ст.261 ЦК України).

Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові, що передбачено ст.267 ЦК України.

У відзиві на позов, який міститься у справі та надійшов до суду 06.02.2019, представник відповідача просить суд застосувати позовну давність та відмовити позові.

Право власності на предмет іпотеки за ВАТ «ВТБ Банк» було зареєстровано КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризацій» 25.02.2011 та у червні 2011 року реєстрація була скасована самим органом реєстрації.

12.10.2012 право власності на спірні нежитлові приміщення 1-го поверху №51-1-:-51-9, І в літ. «А-4», загальною площею 118,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровано за відповідачкою на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2012, укладеного між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

З 2012 року до 2018 року, тобто на протязі шести років АТ «ВТБ БАНК» не здійснив дій щодо захисту свого права, оскільки не вчинив жодних дії по відновленню прав власності на нерухоме майно, не звернувся до суду за захистом свого права, якщо вважав його порушеним.

Відповідно до ч.4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Таким чином, у справі, що розглядається, сплив строк позовної давності, що також є підставою відмови в задоволенні позовних вимог АТ «ВТБ Банк».

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 141, 263 - 265 ЦПК України, ст. ст. 252 256, 261, 264, 267, 182, 208, 209, 316, 317, 319, 328, 387 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог позовом Акціонерного товариства «ВТБ Банк» до ОСОБА_1 про витребування майна з чужого незаконного володіння - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У випадку проголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення строк для апеляційного оскарження обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текс рішення виготовлений 30.12.2020 р.

СУДДЯ