КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 листопада 2020 року Київський апеляційний суд в складі:

Суддя - доповідач: Андрієнко А.М.

Суддів: Соколової В.В.

Поліщук Н.В.

При секретарі Дроздовій Ж.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс - сіті» - Руденка Андрія Олександровича на рішення Печерського районного суду м. Києва, постановленого суддею Батрин О.В., 07 лютого 2020 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс - сіті» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору,

У С Т А Н О В И Л А :

У липні 2018 року позивач ТОВ «Аверс-сіті» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про визнання недійсним договору, обґрунтовуючи тим, що у лютому 2015 року з матеріалів цивільної справи № 367/791/15-ц йому стало відомо, що між ним та відповідачем укладений договір про зарахування зустрічних однорідних вимог від 25.10.2010 року. При цьому, позивачем ніколи не укладався та не підписувався вказаний договір з відповідачем, тому є підстави для визнання такого договору недійсним на підставі ст. 203, 215 ЦК України. Просив стягнути з відповідача на його користь судовий збір у розмірі 1 762 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 1 000 грн.

Протокольною ухвалою суду першої інстанції від 13.08.2019 року прийнято до розгляду заяву позивача про зміну підстав позову, у якій позивач зазначив, що з боку ТОВ «Аверс-Сіті» договір підписано не уповноваженою особою, що суперечить ч.2 ст.207 ЦК України, а також спірний правочин підписаний значно пізніше, ніж він датований. Крім того, спірний договір суперечить ст. 601 ЦК України, оскільки у ТОВ «Аверс-сіті» була відсутність боргу за попереднім договором та угодою про припинення попереднього договору від 30.03.2010 року. Таким чином, вважає, що на час укладення договору про зарахування зустрічних однорідних вимог у ОСОБА_1 була заборгованість перед ТОВ «Аверс-сіті», проте у останнього такої заборгованості перед відповідачем не було, що свідчить про відсутність між сторонами зустрічних однорідних вимог (а.с. 102-103).

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 07 лютого 2020 року у задоволені позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-сіті» до ОСОБА_1 про визнання недійсним договору відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду, представник ТОВ «Аверс-сіті» Руденко А.О. звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення прийняте з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, зокрема зазначив, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, про призначення експертизи, вважає, що оскаржуване рішення не відповідає ст. 263 ЦПК України, оскільки суд не перевірив дійсність існування попереднього договору та угоди до

нього як підстави виникнення боргу у ТОВ «Аверс-сіті» перед ОСОБА_1 , хоча відсутність таких договорів була зазначена як підстава для задоволення позовних вимог, крім того, суд не дослідив належним чином підставу позову щодо зустрічності вимог, а саме щодо наявності вимог у ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-сіті» в сумі 211 000 грн., враховуючи те, що останній ставить під сумнів дату укладення такого договору та його дійсність в цілому. А тому п. 1.2. спірного договору не може бути належним та допустимим доказом виникнення та наявності боргу у позивача перед відповідачем, як наслідок суд першої інстанції неправильно застосував ст. 601 ЦК України. Щодо строку позовної давності вказує, що ТОВ «Аверс-сіті» лише у січні 2018 року дізналося про договір про зарахування однорідних вимог від 25.10.2010 року, а порушення прав за таким договором відбулось 27.04.2018 року після задоволення позову у справі №367/372/18.

У суді апеляційної інстанції представник позивача підтримав апеляційну скаргу та просив ї задовольнити.

Представник відповідача просила апеляційн с каргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість постановленого рішення, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.04.2017 року у справі № 367/791/15-ц рішення Ірпінського міського суду Київського області від 27.02.2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено, зобов`язано ТОВ «Аверс-Сіті» не чинити перешкоди ОСОБА_1 у реєстрації належних йому на праві власності квартир за номерами АДРЕСА_1 , а саме: надати ОСОБА_1 технічні паспорти на квартири та інші документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартири згідно з переліком, встановленим Постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.2011 року № 703 «Про затвердження Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень і Порядку надання інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно», стягнуто з ТОВ «Аверс-Сіті» на користь ОСОБА_1 судові витрати у сумі 1 255,21 грн. (а.с. 68-72).

Вказаним рішенням Апеляційного суду Київської області від 25.04.2017 року встановлено, що 25.10.2010 року між ОСОБА_1 та ТОВ «АВЕРС-СІТІ» було укладено: договір купівлі-продажу майнових прав № 220/264/1_ИП та договір купівлі-продажу майнових прав № 1/364/_ИП. Предметами вказаних договорів були квартири під будівельними номерами № 264 (за даними реєстраційної справи КП КОР «Ірпінське бюро технічної інвентаризації» номер 267), 394 за адресою будинок АДРЕСА_3 (а.с. 4-11).

Відповідно до п. 3.1. ст. 3 договору майнові права на об`єкт нерухомості за договором передаються продавцем покупцю шляхом підписання акту. Акт підписується сторонами не пізніше 120 робочих днів з дати настання останньої з таких подій: здійснення покупцем оплати 100% вартості майнових прав, введення відповідної частини об`єкту капітального будівництва. Згідно з п. 3.2. ст. 3 договору право власності на майнові права переходить від продавця до покупця після підписаного акту.

Згідно з п. 4.2 договорів загальна вартість майнових прав на квартири складає 280 533,75 грн.

Факт повної оплати позивачем ОСОБА_1 вартості майнових прав на квартири за договорами підтверджується довідкою від 29.10.2010 року, виданою ТОВ «Аверс-Сіті».

При цьому встановлено, що ТОВ «Аверс-Сіті» своїх зобов`язань за вказаними договорами не виконує.

Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Отже, обставини, встановлені вказаними рішеннями судів не підлягають доказуванню.

Відповідно до ст. 601 ЦК України зобов`язання припиняється зарахуванням зустрічних однорідних вимог, строк виконання яких настав, а також вимог, строк виконання яких не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги. Зарахування зустрічних вимог може здійснюватися за заявою однієї із сторін.

25.10.2010 року між сторонами укладено договір про зарахування однорідних зустрічних вимог, відповідно до умов якого сторони дійшли згоди, що з моменту набрання чинності цим договором, сторони не мають одна до одної грошових вимог та будь-яких претензій щодо виконання відповідачем ОСОБА_1 перед позивачем ТОВ «Аверс-Сіті» обов`язків за договором купівлі-продажу майнових прав № 1/392_ИП від 25.10.2010 року, за яким ОСОБА_1 мав перед ТОВ «Аверс-Сіті» грошове зобов`язання в сумі 211 000 грн., та виконання ТОВ «Аверс-Сіті» своїх зобов`язань перед ОСОБА_1 за угодою про припинення дії попереднього договору від 30.03.2010 року, за умовами якої ТОВ «Аверс-Сіті» має грошове зобов`язання перед ОСОБА_1 в сумі 211 000 грн.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що доводи позивача про відсутність боргу ТОВ «Аверс-Сіті» за попереднім договором та угодою про припинення попереднього договору від 30.03.2010 року, які стали підставою для звернення до суду, в належний спосіб позивачем перед судом не доведені, що вказує на їх безпідставність та необґрунтованість.

Доводи апеляційної скарги, що судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено у задоволенні клопотання про призначення експертизи, не можуть бути прийняті судом, оскільки суд першої інстанції обґрунтовано відмовив в задоволенні клопотання, мотивуючи тим, що зазначені позивачем питання у клопотанні не належать до кола тих питань, вирішення яких виноситься для вирішення почеркознавчої експертизи. Крім того, позивач у своєму позові не навів обставин, для підтвердження або спростування яких є необхідним розгляд запропонованих ним для почеркознавчої експертизи питань. Сам оригінал договору про зарахування зустрічних вимог у сторін відсутній, про що вказали представники сторін у судовому засіданні, тобто відсутній предмет дослідження судово-почеркозначими експертами.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними, безпідставними, ґрунтуються на припущеннях, іншого судом не встановлено.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, перебіг якої згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі 6-75цс15 перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у ч. 1 ст. 261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про вчинення цього правочину.

Враховуючи, що оспорюваний договір був укладений сторонами 25.10.2010 року, тобто з вказаного строку позивач довідався про порушення свого права, то саме з цього часу починається перебіг строку позовної давності тривалістю у 3 роки та закінчується відповідно у жовтні 2013 року. І лише у вказаний строк позивач мав право на пред`явлення вказаного позову, оскільки позивач безпосередньо був обізнаний про порушення, на його думку, його прав, що стверджується укладеним оспорюваним договором, та в нього була об`єктивна можливість знати про обставини порушення прав.

Проте, позов був поданий до суду лише у липні 2018 року, тобто після закінчення строку позовної давності.

В обґрунтування поважності причин пропуску строку звернення до суду позивач посилається на те, що про порушення права ТОВ «Аверс-Сіті» дізналось 18.02.2015 року під час розгляду в Ірпінському міському суді Київської області позовної заяви ОСОБА_1 до ТОВ «Аверс-Сіті» про визнання права власності, однак навіть з цієї дати строк подання позову закінчився у лютому 2018 року.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог по суті спору у зв`язку з їх не доведеністю позивачем , то підстав для відмови у задоволенні позову з підстав пропуску позивачем строку позовної давності немає, оскільки це є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду є законним та обґрунтованим та не може бути скасоване з підстав, зазначених в апеляційній скарзі, тому апеляційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржуване рішення - залишити без змін.

Керуючись ст. 367, 374, 375 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверт - сіті» Руденка Андрія Олександровича залишити без задоволення.

Рішення представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Аверт - сіті» Руденка Андрія Олександровича залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного суду протягом 30 днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови виготовлено 9 листопада 2020 року.

Суддя - доповідач:

Судді: