ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 408/6954/12
Провадження № 2/210/5/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"17" грудня 2020 р.

Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді Хлистуненко О.В.

секретаря судового засідання Недолуги Л.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду перебуває вказана цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя.

Уточнивши позовні вимоги 19.05.2017 року позивач ОСОБА_1 зазначає, що 13.07.2002 року уклала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 . Від шлюбу мають двох дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після реєстрації шлюбу відповідач був прийнятий на роботу в ПП «Восход», співвласником якого є мати позивачки ОСОБА_5 .. Кошти, які отримував відповідач не було достатньо для утримання родини.

23.12.2003 року позивачкою придбано металевий гараж за кошти, отримані від її матері ОСОБА_5 ..

Таким чином, була придбана земельна ділянка відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.2008 року за межами с. Синевир ур. « АДРЕСА_1 .

Купівля та будівництво житлового будинку садибного типу з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 , також здійснювалося за кошти, які передані позивачці матір`ю ОСОБА_5 ..

За кошти матері позивачки було придбане домоволодіння по АДРЕСА_3 .

Зазначає, що наявність у її матері ОСОБА_5 грошових коштів на придбання вказаного вище майна підтверджується довідкою з ПП «Восход» про отримання співвласницею ОСОБА_5 дивідендів у розмірі 11357530,00 грн..

Відповідач не надав суду доказів, що за час перебування у шлюбі він отримував дохід, відповідно до якого мав можливість приймати участь у придбані спірного майна. Навпаки, всупереч інтересам родини, відповідач спільні кошти у розмірі 17000,00 дол. США без відома позивача 14.11.2008 року дав в борг громадянину ОСОБА_6 строком до 06.07.2009 року, які до теперішнього часу не повернуті.

За таких обставин, на її думку, вищезазначене майно не повинно визнаватись спільною сумісною власністю подружжя і не підлягає розподілу.

Звертає увагу, що відповідач належним чином не дбав про матеріальне забезпечення їх сім`ї, передавав без відома та згоди позивачки у борг грошові кошти, чим завдав шкоди сім`ї, а також, враховуючи той факт, що на матеріальному утриманні позивачки знаходяться двоє спільних з відповідачем дітей, ОСОБА_1 вважає, що при вирішенні спору про поділ майна суд повинен відступити від засад рівності часток подружжя.

Тому, позивач просить суд визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :

- збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 вартістю 10125 грн.; житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 337545 грн.; земельну ділянку, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стянка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011 вартістю 375000,00 грн.; домоволодіння у АДРЕСА_3 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ», вартістю 58884,00 грн.; екскаватор марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , вартістю 60863,49 грн.; всього на суму 842417,49 грн.;

- в порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право приватної власності на: збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 вартістю 10125 грн.; житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 вартістю 337545 грн.; земельну ділянку, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стянка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011 вартістю 375000,00 грн.; що у сукупності становить 3/7 частки івартості майна подружжя, всього на 722670 грн.

- в порядку поділу майна подружжя визнати за відповідачем ОСОБА_2 право приватної власності на: домоволодіння у АДРЕСА_3 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ», вартістю 58884,00 грн.; екскаватор марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 , вартістю 60863,49 грн.; всього на 119747,49 грн., що становить фактично 1/7 частку вартості спільного майна подружжя;

- стягнути з відповідача на свою користь понесені судові витрати.

В судове засідання позивач та її представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Представник позивача ОСОБА_7 до початку судового засідання надала заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує.

Відповідач та його представник ОСОБА_8 в судове засідання, також, не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі з 13.07.2002 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Дзержинського районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис 247 (т. 1 а.с. 19).

Від даного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (т.1 а.с. 18), донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (т.1 а.с. 18А).

Під час перебування сторонами у зазначеному шлюбі, а саме 23.12.2003 року позивачкою згідно договору купівлі-продажу металевого гаражу, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. було придбано збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж у кількості 1 штука, розміром АДРЕСА_5 22-го п/з`їзду (т.1 а.с. 55).

Розпорядженням голови обласної державної адміністрації від 19 травня 2016 року №Р-223/0/3-16 «Про перейменування топонімів у населених пунктах області» вулицю «22-го Партз`їзду» змінено на вулицю «Віталія Матусевича», вулицю «Землячки» на вулицю «Мистецька».

З 22.02.2010 року на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_2 належить житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_2 (т.2 а.с. 173).

13.05.2008 року, тобто в період перебування сторонами у шлюбі, за договором купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого державним нотаріусом Міжгірської державної нотаріальної контори Шкелебей Л.В., ОСОБА_2 придбав земельну ділянку площею 0,6048 га, яка розташована на території Синевирської сільської ради в урочищі «Стинка» Міжгірського району Закарпатської області, призначенням для ведення особистого селянського господарства (т. 1, а.с. 14, 15, 16, 17).

За даними державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯВ №446813 ОСОБА_2 є власником земельної ділянки площею 0,6047 га, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 13.05.2008 року №972 ВКК №430121, яка розташована за межами с. Синевир, ур. «Стянка» з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства (т. 1 а.с. 21-23).

ОСОБА_1 за час шлюбу придбала глинобитний житловий будинок А-1, загальною площею 50,6 кв.м., жилою площею 30,8 кв.м., Б-сарай, В-сарай, В п/д-погріб, Г-сарай, Д-літня кухня, Е-вбиральня, Ж-гараж, 1-2 огорожа, І-водоколонка, ІІ-замощення, що підтверджується договором купівлі-продажу домоволодіння від 11.08.2006 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Рукавіциною Н.В. (т.1 а.с. 71).

Крім того, із наявної у матеріалах справи копії Свідоцтва про реєстрацію машини відомо, що 03.10.2008 року, тобто під час перебування сторонами у шлюбі, за відповідачем ОСОБА_2 був зареєстрований екскаватор марки ЕО-4321А, 1987 року випуску (т. 1 а.с. 13).

Вказані обставини визнаються сторонами, а тому такі обставини відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України не підлягають доказуванню.

Відповідно до п.1 розділу VII «Прикінцевих положень» Сімейного кодексу України, зазначений кодекс набув чинності одночасно з набранням чинності Цивільним кодексом України, тобто з 1 січня 2004 року. За загальним правилом дії законів та інших нормативно-правових актів у часі (ч.1 ст.58 Конституції України), норми СК застосовуються до сімейних відносин, які виникли після набуття ним чинності, тобто не раніше 1 січня 2004року.

Враховуючи те, що спільне майно подружжя набуте як до 01 січня 2004 року, так і після, а тому правовідносини у справі регулюються положеннями Кодексу про шлюб та сім'ю України та Сімейного кодексу України.

Так, відповідно до положень ст. 22 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Згідно з ст. 28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Так, відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, ч.1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Тобто, як законодавство, яке діяло до 2004 року, так і законодавство, що діяло з 01.01.2004 року, визначає, що спільним майном подружжя є придбане за рахунок спільних доходів рухоме й нерухоме майно, незалежно від того, що один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку, і незалежно від того, на ім`я кого з подружжя це майно придбано.

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Таким чином, у відповідності до вищевказаних норм закону спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є наступне майно:

- збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж;

- житловий будинок садибного типу з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою;

- земельна ділянка, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_3 ;

- екскаватор марки «ЕО-4321А».

Визначаючи частки кожного з подружжя в спільному майні, судом враховано наступне.

Згідно з ст. 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній власності, вважається, що частка співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Частинами 1, 2 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Разом із цим, ч.2 та ч.3 ст.70 передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

Положеннями ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 р. №11 сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Як встановлено судом, домовленості між сторонами щодо збільшення або зменшення часток майна що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя не було, договір про поділ спільного майна між ними не укладався.

Таким чином, придбавши спірне майно під час перебування в шлюбі, сторони набули право спільної сумісної власності на дане майно, відповідно до зазначених положень, а право кожної із сторін на рівну частку в майні презюмується.

При вирішенні даного спору, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що чинним законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя, підстави для відступу від якої потребують доведення.

В обґрунтування відступу від засад рівності часток подружжя, позивач посилається на те, що відповідач не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, передавав без її відома та згоди у борг грошові кошти, а також те, що на її утриманні перебувають їх спільні з відповідачем діти.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України.

Однак, всупереч вказаному позивачем під час розгляду справи не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач за час шлюбу не дбав про матеріальне становище сім`ї.

Критично суд ставиться і до тверджень позивача щодо передання без її згоди у борг грошових коштів, оскільки з наданої копії розписки (т. 3 а.с. 207) не можливо встановити чиї кошти (спільні або власні) ОСОБА_2 надав у борг ОСОБА_6 , якщо спільні, то чи дійсно це було без згоди дружини ОСОБА_1 ..

Крім того, проживання дітей з позивачем, само по собі не є підставою для збільшення її частки у майні при його розподілі в розумінні ч. 2 ст. 70 СК України.

В свою чергу, матеріали справи не містять жодних доказів ухилення відповідача від участі в утриманні дітей, які б давали право суду відступити від засади рівності часток подружжя.

Також, під час судового розгляду, жодних доказів, які б підтверджували наявність обставин передбачених ч. 3 ст. 70 СК України, суду не представлено.

Відтак, доводи позивача щодо необхідності відступлення від рівності часток при поділі спільного майна подружжя не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи.

Враховуючи вищенаведені встановлені судом обставини справи про те, що спірне майно є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін та підлягає розподілу, суд вважає за необхідне поділити дане спільне майно подружжя, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за сторонами право власності по 1/2 ідеальній частці кожного спірного майна за кожним та залишивши такий у їх спільній частковій власності.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при пред`явлені позову, а також при уточненні позовних вимог, при зверненні до суду з клопотанням про витребування доказів, за проведення судової будівельно-технічної та автотоварознавчої експертиз було сплачено судовий збір на загальну суму 9829,30 грн. = 107,30 грн. (т.1 а.с. 1) + 107,30 грн. (т.1 а.с. 2) + 114,70 грн. (т. 2 а.с. 12) + 3700,00 грн. (т. 2 а.с. 157) + 1000,00 грн. (т. 2 а.с. 160) + 4800,00 грн. (т. 3 а.с. 227А).

При цьому, позов задоволено частково (позовні вимоги задоволено на 50%).

За таких обставин, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України суд покладає судові витрати на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме: з відповідача ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору на суму 4914,65 гривень (9829,30х50%).

Керуючись ст. ст. 60, 61, 69, 70, 71 СК України, ст. ст. 368, 371 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 76-81, 89, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розподіл майна подружжя задовольнити частково.

Визнати спільним майном подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

- збірно-розбірний саморобний некапітальний металевий гараж, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 ;

- житловий будинок садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельну ділянку, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стянка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_3 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ»;

- екскаватор марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , право власності на 1/2 частину:

- збірно-розбірного саморобного некапітального металевого гаражу, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 ;

- житлового будинку садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стянка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_3 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ»;

- екскаватора марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , право власності на 1/2 частину:

- збірно-розбірного саморобного некапітального металевого гаражу, розміром 6м х4м, розташований у м. Кривому Розі у дворі будинку по АДРЕСА_4 ;

- житлового будинку садибного типу, одноповерховий з мансардою, загальною площею 73,7 кв.м. з господарськими спорудами і будівлями та земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 ;

- земельної ділянки, площею 0,6047 га, розташовану на території Синевиріської сільської ради в урочищі «Стянка» Міжгірського району Закарпатської області, кадастровий номер: :02:002:0011;

- домоволодіння у АДРЕСА_3 , що вцілому складається з житлового будинку «А-1», загальною площею 50,6 кв.м., житловою площею 30,8, сараю «Б», сараю «В», сараю «Г», літньої кухні «Д», вбиральні «Е», гаражу «Ж», огорожі «1-2», водоколонки «І», погрібу «В п/д», замощення «ІІ»;

- екскаватора марки «ЕО-4321А», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 1987 року випуску, заводський № НОМЕР_2 , двигун № НОМЕР_3 .

Стягнути зі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН НОМЕР_5 , місце проживання: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_6 , судові витрати в розмірі 4914 /чотири тисячі дев`ятсот чотирнадцять/ гривень 65 /шістдесят п`ять/ копійок.

Решту позовних вимог залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Суддя: О. В. Хлистуненко