Справа № 495/4383/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

02 листопада 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області

у складі: головуючого - судді Заверюха В.О., при секретарі - Червинській І.В.,

за участю:

представника позивача - ОСОБА_1 , представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському Одеської області у спрощеному позовному провадженні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про додаткових витрат на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

27.07.2020 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення одноразових додаткових витрат на дитину ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 50% від загальної суму витрат заявленої у позові, а саме 28525 грн..

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2013 році був розірваний. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Одразу після народження доньки шлюбні відносини між подружжям припинились, позивач одна виховує дитину, відповідач, як батько з дитиною не спілкується та має іншу сімю. З 2016 року дитина навчається у ЗОШ №5 м.Білгород-Дністровський, займається у танцювальному гуртку «Модер Данс», також з 2017 року навчається у дитячий музичній школі по класу фортепіано, додатково вивчає англійську мову, за які необхідно сплачувати кошти. 25.10.2018 року було видано судовий наказ про стягнення аліментів з відповідача у розмірі ј від усіх видів доходу щомісячно, до повноліття, проте відповідачем аліменти сплачувались не стабільно та в мінімальному розмірі. У зв`язку з карантином у квітні 2020 році дітей було переведено на онлайн навчання, в звязку з чим позивачем було придбано мобільний телефон смартфон на який регулярно поповнюється рахунок для безлімітного інтренету, який необхідно для онлайн навчання, згодом для цієї мети дитині було придбано ноутбук. З метою оздоровлення дитина відвідувала літній табір у смт.Сергіївки м.Білгород-Дністровський, Одеської області, також дитині регулярно купується новий одяг, засоби гігієни, все необхідне для її комфортного життя. З дитинства дитина має хронічні захворювання - рецедивний рінофарінгіт, вазомоторний ріносинусіт та парціальний імунодефіцит цитотоксичних клітин, це захворювання має хронічний характер та потребує постійного медичного втручання, відібрання аналізів та придбання коштовних ліків. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, але такий рівень позивачка одна не може забезпечити. Позивачка неодноразово зверталась до відповідача з проханням про допомогу оскільки все вищенаведене потребує значних коштів, проте відповідач відмовляється у добровільному порядку приймати участь у додаткових витратах на утримання дитини, з приводу чого позивач, з посиланням на ст.185 СК України, просила суд стягнути на її користь 50% від загальної суми додаткових витрат, що складає 28525 грн..

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28 липня 2020 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження.

29.07.2020 року судом зроблено запит до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області щодо місця реєстрації відповідача.

05.08.2020 року від відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області надійшла відповідь на запит, з якої вбачається, що згідно адресної довідки, за обліками відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області відповідач ОСОБА_4 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

18.08.2020 року до суду представник відповідача надав заяву про ознайомлення з матеріалами справи та просив слухання справи перенести на іншу дату.

09.09.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що позовна заява не підлягає задоволенню з підстав її недоведеності; позивачем до позову не додано обґрунтованого розрахунку сум, які вона бажає стягнути, не можливо зрозуміти яка квитанція яких саме витрат стосується; придбання позивачем ноутбука підтверджується не належно оформленим чеком, який не відповідає вимогам допустимості доказів; недоведеною необхідністю вважається також придбання мобільного телефону для безлімітного інтернету; в позові позивачем неправильно зазначено найменування ліків, які були придбані для лікування дитини, ліки які зазначені позивачем є проти діареї та ніяким чином не пов`язані з лікуванням хвороби дитини - рецидивного рінофарінгіту та вазомоторний ріносинусіт в парціальний імунодефіцит цитотоксичних клітин; позивачем не надано жодної рекомендації лікаря щодо придбання ліків зазначених у найменуванні в квитанціях; квитанції щодо придбання продуктів харчування, одягу, засобів гігієни не мають відношення до додаткових витрат, оскільки дану компенсацію позивач регулярно отримує за рахунок аліментів; позивач не надала допустимих та належних доказів стосовно репетиторства з дитиною англійською мовою, жодного документального підтвердження. Крім того, 15.04.2020 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області було ухвалено заочне рішення по справі №495/9842/19 з аналогічним позовом за яким позивач стягнула з відповідача на користь позивача одноразову додатку витрату на дитину у розмірі 13836,28 грн., на теперішній час зазначене рішення оскаржується в Одеському апеляційному суді. На підставі вищевикладеного, позивач не надала належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, вимоги зазначені у позовній заяві не грунтуються на вимогах закону, а тому у задоволенні необхідно відмовити.

В судовому засіданні представник позивача - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просила задовольнити.

В судовому засіданні представник відповідача - ОСОБА_2 заперечував проти задоволення позовних вимог,просив відмовити, відзив на позов підтримує.

Згідно ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Вимогами ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі, який у 2013 році був розірваний.

Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.12.2017 року, актовий запис №487.

25.10.2018 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі №495/9318/18 видано судовий наказ про стягнення з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менш 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.10.2018 року та до досягнення ОСОБА_5 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Статтями 8, 11 Закону України "Про охорону дитинства" визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Положеннями ст.150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно ч.1 ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Особливими обставинами можуть бути: несподіване тяжке захворювання, для лікування якого необхідна велика сума грошей, наприклад, на оплату операції, на проїзд до місця лікування, проживання, харчування, післяопераційне видужування в санаторії; нещасний випадок - дитина потрапила в ДТП і була тяжко травмована тощо.

Законодавець до особливих обставин відносить і позитивні чинники, позитивними обставинами називають розвиток здібностей дитини і, як приклад, наводять схильність дитини до музики, що викликало додаткові витрати з боку того батька, з ким проживає дитина, в необхідності придбати музичний інструмент, схильність може бути виявлена в спорті - витрати на оплату тренерів, спортивного інвентарю, оренди залу, басейна тощо. Отже, у витратах, понесених при звичайному способі життя, хоча вони і будуть додатковими, але не викликаними особливими обставинами, участь другого з батьків не є обов`язковою.

Зазначений висновок суду ґрунтується також на правовій позиці Верхового Суду України, висловленій 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15, відповідно якої, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Згідно ч.2 ст.185 СК України, розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покривитися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Розмір коштів, що стягуються на додаткові витрати, не може бути більше самих додаткових витрат.

Суд вирішує, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний приймати участь в цих витратах, виходячи з матеріального та сімейного положення сторін та інших інтересів та обставин, що мають істотне значення, що визначаються так само, як і стягненні аліментів відповідно до ст.ст.181, 182 СК. У випадку, коли матеріальне положення батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, додаткові витрати можуть бути компенсовані лише частково.

Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат.

Судом встановлено, що під додатковими витратами на дитину позивач розуміє витрати на придбання лікарських засобів, одягу, продуктів харчування, засобів гігієни, взуття, телефона, ноутбуку, оплату оздоровчого табору, послуги з занять у музичній школі та репетитора з англійської мови на загальну суму 28 525грн. 00 коп., яку вважає за необхідне розділити порівну між нею та відповідачем.

З такими твердженнями позивача суд погодитися не може, виходячи із наступного.

До матеріалів справи на підтвердження доказів щодо додаткових витрат позивачем надано квитанції про оплату послуг за мовні курси з англійської мови, музичної школи; фіскальні чеки на придбання продуктів харчування, засобів гігієни, одягу; товарні чеки на придбання телефону з аксесуарами та ноутбуку та оплата за оздоровчий табір.

Суд вважає, що понесені позивачем витрати на придбання для неповнолітньої доньки продуктів харчування, засобів гігієни, одягу, телефону з аксесуарами, ноутбуку не підлягають розподілу між сторонами в рівних частинах з огляду на те, що ці витрати позивача пов`язані зі звичайним способом життя, є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини і не є додатковими витратами в розумінні положень статті 185 СК України, оскільки за своєю характеристикою їх придбання не було зумовлено особливими обставинами (хронічна хвороба, каліцтво, розвиток здібностей дитини, тощо), а з відповідача стягуються аліменти на задоволення потреб дитини.

Позивач також зазначає, що неповнолітня дитина з дитинства має хронічні захворювання - рецедивний рінофарінгіт, вазомоторний ріносинусіт та парціальний імунодефіцит цитотоксичних клітин, це захворювання має хронічний характер та потребує постійного медичного втручання, відібрання аналізів, в звязку з чим позивач зазнала додаткові витрати з придбання ліків з приводу лікування запалення легень, загострення астми. Суд звертає увагу, що оскільки позивач зазначила про додаткові витрати, пов`язані із станом здоров`я дитини, то саме позивач повинна надати докази щодо призначення лікування дитини, медичні довідки, історію хвороби, висновки лікарів та їх рекомендації щодо лікування дитини, проте позивачем не надано жодної рекомендації лікарів щодо придбання ліків зазначених у квитанціях, які долучені позивачем в якості доказів.

Що стосується витрат на оплату оздоровчого табору у розмірі 4000 грн., то на переконання суду, вказана вимога залишилась недоведеною, оскільки позивачем не надано суду належних та достатніх доказів наявності особливих обставин, які б потребували обов`язкових додаткових витрат на придбання нею путівки до дитячого оздоровчого табору, у тому числі у зв`язку з розвитком певних здібностей дитини, або для оздоровлення. Крім того, позивачем, також, не надано суду жодних доказів наявності відповідних рекомендацій лікарів про направлення дитини на оздоровлення.

Відповідно, понесені позивачем витрати на таке оздоровлення не можуть вважатись додатковими, так як не є наслідком тяжкої або іншої хвороби, що в свою чергу зумовлюється виключно виникненням особливих обставин.

Крім того, на підтвердження зазначених доводів позивачем долучено копію квитанцій, яка є нечіткою та з цієї копій квианції неможливо ідентифікувати та достовірно встановити будь-яку інформацію, а тому суд визнає їх недопустимими доказами.

Відвідування платного репетитора з вивчення англійської мови та музичної школи, на думку суду, не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, а забезпечують загальний розвиток дитини. Позивачем не надано суду доказів на підтвердження того, що ці витрати забезпечують розвиток особливих здібностей чи талантів дитини.

Відповідно до приписів ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до ч.1, ч.2 ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Висновки за результатами розгляду справи

Проаналізувавши докази, надані позивачем щодо додаткових витрат на утримання дитини, суд вважає, що у силу положень статті 185 СК України вказані витрати не відносяться до додаткових витрат на дитину, викликаних особливими обставинами (хронічна хвороба, каліцтво, розвиток здібностей дитини, тощо), а є поточними витратами на забезпечення основних життєвих потреб дитини, тому в задоволенні заявлених вимог слід відмовити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4, 12-13, 258, 259, 263, 265, 268, 354 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про додаткових витрат на дитину - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи,зазначений строк обчисляються з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи,якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Заверюха В.О.