Справа № 761/3922/20
Провадження № 2/761/4273/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 серпня 2020 року суддя Шевченківського районного суду м. Києва Мальцев Д.О., розглянувши в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» про визнання інформації такою, що порушує немайнові права на використання імені та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2020 року ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Офісу Генерального прокурора (далі по тексту - відповідач-1), Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» (далі по тексту - відповідач-2) про визнання інформації такою, що порушує немайнові права на використання імені та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет па веб-сайті Інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якій неодноразово фігурує та використовується ім`я позивача та зазначено наступне:«...За її словами, мова йде про один з епізодів справи з нібито легалізації $406 млн екс-першим віце-прем`єром ОСОБА_5 , екс-главою Міндоходів ОСОБА_6 і бізнесменом ОСОБА_7 шляхом покупки холдингу УMX. «Реалізуючи злочинні наміри, в другій половині 2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими учасниками злочинної організації, запропонували ОСОБА_3 і іншим бенефіціарним власникам групи компаній УMX сприяти злочинній організації ОСОБА_9 і взяти участь у легалізації належних їй коштів більше $406 мли шляхом складання низки угод з купівлі групи компаній УMX», - стверджує прокурор. За її словами, ОСОБА_3 та інші бенефіціари УMX достовірно знали з різних джерел про участь ОСОБА_1. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 й інших осіб у складі злочинної організації та здійсненні ними злочинів проти держвласності. ... «Намагаючись забезпечити інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 і ОСОБА_14 у вересні 2014 року вирішив використовувати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо обігу на його користь активів групи компаній УМХ і заставного майна на $506 мли, тим самим той приєднався до злочинної організації», - стверджує прокурор. Вона вважає, що тим самим він діяв на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та інших учасників злочинної організації...». Позивач зазначає, що у статті йде мова про сказане 18.11.2019 у судовому засіданні Печерського районного суду м. Києва прокурором, який представляв Генеральну прокуратуру України.

Позивач вважає, що відповідач-1 повідомив, а відповідач-2 розмістив інформацію, в якій використовується ім`я позивача, як особи, яка брала участь у складі злочинної організації та здійсненні злочинів проти державності. При цьому, судом не постановлено жодного обвинувального вироку щодо позивача. Вважаючи поширену інформацію такою, що порушує немайнові права позивача на використання імені, позивач просить суд:

- визнати такою, що порушує особисте немайнове право позивача на використання імені, інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », а саме: :«...За її словами, мова йде про один з епізодів справи з нібито легалізації $406 млн екс-першим віце-прем`єром ОСОБА_5 , екс-главою Міндоходів ОСОБА_6 і бізнесменом ОСОБА_7 шляхом покупки холдингу УMX. «Реалізуючи злочинні наміри, в другій половині 2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими учасниками злочинної організації, запропонували ОСОБА_3 і іншим бенефіціарним власникам групи компаній УMX сприяти злочинній організації ОСОБА_9 і взяти участь у легалізації належних їй коштів більше $406 мли шляхом складання низки угод з купівлі групи компаній УMX», - стверджує прокурор. За її словами, ОСОБА_3 та інші бенефіціари УMX достовірно знали з різних джерел про участь ОСОБА_1. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 й інших осіб у складі злочинної організації та здійсненні ними злочинів проти держвласності. ... «Намагаючись забезпечити інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 і ОСОБА_14 ОСОБА_15 у вересні 2014 року вирішив використовувати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо обігу на його користь активів групи компаній УМХ і заставного майна на $506 мли, тим самим той приєднався до злочинної організації», - стверджує прокурор. Вона вважає, що тим самим він діяв на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та інших учасників злочинної організації...»;

- зобов`язати відповідача-2 протягом 1 (одного) календарного дня з дня набрання рішенням законної сили видалити всю інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет на веб-сайті ІНФОРМАЦІЯ_7 за посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 у статті під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », що порушує немайнове право позивача на використання імені;

- визнати незаконними дії відповідача-1 щодо розповсюдження інформації, що порушує немайнове право позивача на використання імені;

- зобов`язати відповідача-1 припинити дії, які порушують особисте немайнове право позивача на використання імені.

06.02.2020 по справі відкрито провадження, прийнято рішення про розгляд справи за правилами позовного провадження в спрощеному порядку, без повідомлення сторін. Також, вказаною ухвалою відповідачам було встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву, а також клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

05.06.2020 від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву, у відповідності до якого відповідач-1 зазначає, що, здійснюючи свої повноваження сторони обвинувачення, прокурор виконує завдання кримінального провадження, у зв`язку з чим у порядку цивільного судочинства неприпустимим є спростування даних, які містяться в клопотанні про обрання запобіжного заходу, інших процесуальних документах та виступах сторін кримінального провадження в судовому засіданні. Окрім того, відповідач-1 зазначає, що позивачем не надано доказів того, що відповідачем-1 було поширено інформацію про позивача. За викладених обставин, відповідач-1 просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Так, як вбачається з матеріалів справи, ІНФОРМАЦІЯ_1 в мережі Інтернет па веб-сайті Інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» за посиланням ІНФОРМАЦІЯ_2 розміщено статтю під назвою « ІНФОРМАЦІЯ_4 », в якій неодноразово фігурує та використовується ім`я позивача та зазначено наступне:«...За її словами, мова йде про один з епізодів справи з нібито легалізації $406 млн екс-першим віце-прем`єром ОСОБА_5 , екс-главою Міндоходів ОСОБА_6 і бізнесменом ОСОБА_7 шляхом покупки холдингу УMX. «Реалізуючи злочинні наміри, в другій половині 2012 року ОСОБА_1 і ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими учасниками злочинної організації, запропонували ОСОБА_3 і іншим бенефіціарним власникам групи компаній УMX сприяти злочинній організації ОСОБА_9 і взяти участь у легалізації належних їй коштів більше $406 мли шляхом складання низки угод з купівлі групи компаній УMX», - стверджує прокурор. За її словами, ОСОБА_3 та інші бенефіціари УMX достовірно знали з різних джерел про участь ОСОБА_1. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 й інших осіб у складі злочинної організації та здійсненні ними злочинів проти держвласності. ... «Намагаючись забезпечити інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 і ОСОБА_14 ОСОБА_15 у вересні 2014 року вирішив використовувати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо обігу на його користь активів групи компаній УМХ і заставного майна на $506 мли, тим самим той приєднався до злочинної організації», - стверджує прокурор. Вона вважає, що тим самим він діяв на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та інших учасників злочинної організації...».

Водночас, з матеріалів справи вбачається, що ухвалою Печерського районного суду м.Києва від 18.11.2019 у справі №757/60649/19-к, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного суду від 04.02.2020, було розглянуто клопотання начальника четвертого відділу процесуального керівництва Другого управління організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням, яке здійснюється слідчими центрального апарату Державного бюро розслідувань Департаменту організації і процесуального керівництва досудовим розслідуванням кримінальних правопорушень, підслідних Державному бюро розслідувань, нагляду за додержанням законів його оперативними підрозділами та підтримання публічного обвинувачення у відповідних провадженнях Генеральної прокуратури України Кулика К.Г. про застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_15 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначене клопотання подано у кримінальному провадженні №0000400 від 31.01.2013 за фактом створення у лютому 2010 року колишнім Президентом України ОСОБА_9 та його оточенням злочинної організації з метою вчинення тяжких та особливо тяжких злочинів, вчинення таких злочинів в період з 2010 року по теперішній час на території України та інших держав, у т.ч. легалізації (відмивання) доходів, одержаних злочинних шляхом, за ознаками складу злочинів, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 4 ст. 28, ч. 5 ст. 191; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 209; ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 212 та іншими статтями КК України, досудове розслідування в якому здійснювалося Головним слідчим управлінням Генеральної прокуратури України.

У клопотанні від 18.11.2019, зазначено про фактичні обставини скоєного злочину, результатів досудового розслідування, зокрема:

«…Реалізуючи злочинний намір, в другій половині 2012 року ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_6 та іншими учасниками злочинної організації запропонували ОСОБА_3 та іншим бенефіціарним власникам групи компаній «Український медіа холдинг» сприяти злочинній організацій ОСОБА_9 та взяти участь в легалізації (відмиванні) належних їй грошових коштів в розмірі понад 406 000 000 доларів США шляхом укладання низки нікчемних угод щодо купівлі- продажу групи компаній «Український медіа холдинг».

У свою чергу ОСОБА_3 та інші бенефіціарні власники групи компаній «Український медіа холдинг» достовірно знали з різних джерел, зокрема з листування Міністерства економічного розвитку та торгівлі України з Прем`єр-міністром України, Міністерством енергетики та вугільної промисловості України, Генеральною прокуратурою України, а також з матеріалів розслідувань, які проводилися журналістами групи компаній «Український медіа холдинг», та інших засобів масової інформації, про участь ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та інших осіб у складі злочинної організації ОСОБА_9 та вчинення ними злочинів проти державної власності» (сторінка 5-6 клопотання).

«Намагаючись забезпечити інтереси ОСОБА_3 , ОСОБА_12 , ОСОБА_4 та ОСОБА_14 , голова правління ПАТ «Укрексімбанк» ОСОБА_15 у вересні 2014 року вирішив використати свої службові повноваження всупереч інтересам державного банку щодо звернення на його користь активів групи компаній «Український Медіа Холдинг» та заставного майна на загальну суму 506 000 000 доларів США внаслідок невиконання умов кредитування, а також діючи всупереч державним інтересам, пов`язаних з виконанням завдань кримінального провадження, передбачених положеннями статті 2 Кримінального процесуального кодексу України, тим самим приєднавшись до злочинної організації ОСОБА_9 та вчинюваних нею злочинів.

Водночас, ОСОБА_15 усвідомлював, що забезпечивши інтереси вказаних осіб він фактично діє на користь ОСОБА_7 , ОСОБА_1 та інших учасників злочинної організації» (сторінки 45-46 клопотання).

Таким чином, поширена ІНФОРМАЦІЯ_1 в інтернет-мережі на веб-сайті Інформаційного агентства «Інтерфакс-Україна» інформація, міститься в клопотанні органу досудового розслідування у кримінальному провадженні №0000400 від 31.01.2013.

Зі змісту ст. 275 ЦК України вбачається, що захист особистого немайнового права здійснюється у спосіб, встановлений главою 3 цього Кодексу, а також іншими способами відповідно до змісту цього права, способу його поширення та наслідків, що їх спричинило це порушення.

Частиною 4 ст. 296 ЦК України передбачено, що ім`я фізичної особи, яка затримана, підозрюється чи обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, або особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, може бути використане (обнародуване) лише в разі набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо неї або винесення постанови у справі про адміністративне правопорушення та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», позовна заява має містити, зокрема, відомості про те, в який спосіб була поширена інформація, що порушує особисті немайнові права позивача (заявника), яка саме інформація поширена відповідачем (відповідачами), із зазначенням часу, способу й осіб, яким така інформація повідомлена, інші обставини, які мають юридичне значення, посилання на докази, що підтверджують кожну з таких обставин, а також зазначення способу захисту, в який позивач бажає захистити своє порушене право.

Відповідно до положень п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право.

Частиною 1 ст. 277 ЦК України встановлено, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.

Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі.

Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», якщо інформація, яка порушує особисті немайнові права особи, є достовірною, вимоги про її спростування не можуть бути задоволені.

Інформація, озвучена 18.11.2019 прокурорами у кримінальному провадженні №0000400 від 31.01.2013 в ході судового розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу, відповідає тексту поданого клопотання.

Водночас, позивачем не надано належних і допустимих доказів того, що відповідачем-1 здійснювалося поширення інформації про позивача.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд серед іншого зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення (ст. 94 КПК України).

Таким чином, прокурор, підтримуючи клопотання про обрання запобіжного заходу, має доводити серед іншого й наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення.

Здійснюючи свої повноваження сторони обвинувачення, прокурор виконує завдання кримінального провадження. У зв`язку з цим у порядку цивільного судочинства неприпустимим є спростування даних, які містяться в клопотанні про обрання запобіжного заходу, інших процесуальних документах та виступах сторін кримінального провадження в судовому засіданні.

Такий висновок відповідає положенням п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», у якому зазначено, що в порядку цивільного судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, для яких законом установлено інший порядок оскарження. У разі незгоди з рішеннями, діями та бездіяльністю слідчого чи прокурора під час досудового розслідування, позивач має право оскаржити їх у порядку кримінального судочинства.

У п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» також зазначено, що не підлягають розгляду судами позови про захист гідності, честі чи ділової репутації, приниження яких відбулося внаслідок давання показань свідками, а так само іншими особами, які брали участь у справі, відносно осіб, які брали участь у тій справі, якщо наведена в них інформація була доказом у справі та оцінювалась судом при ухваленні судового рішення, оскільки нормами процесуальних кодексів встановлено спеціальний порядок дослідження та оцінки таких доказів. Вказана вимога по суті означала б вимогу повторної судової оцінки наданих суду доказів у раніше розглянутій справі.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.02.201 у справі №583/3294/16-ц.

Таким чином, інформація, зазначена прокурором у клопотанні прокурора, та поширення цієї інформації у процесуальних документах не утворює юридичного складу правопорушення.

Оскільки, факт порушення прав позивача, завдання йому моральних чи фізичних страждань або витрат немайнового характеру діями відповідачів за заявленими ним вимогами не знайшов свого підтвердження, у задоволенні позову слід відмовити.

Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, то з урахуванням ст. 141 ЦПК України, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідачів судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 12, 13, 17, 18, 76-81, 133, 137, 141, 258-259, 263-268, 273, 274, 279, 280-289, 352, 354-355 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора, Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «Інтерфакс-Україна» про визнання інформації такою, що порушує немайнові права на використання імені та зобов`язання вчинити дії, - відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Шевченківський районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: