РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 листопада 2020 року Київський районний суд м. Харкова
у складі головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача Калякіна С.А.,
Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 , відповідно до якої просить: стягнути з ОСОБА_2 на користь ПрАТ «СК «УНІКА» страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 29 886 грн. 12 коп. та витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 2102,00 грн.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А,
На виконання вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, 10.07.2020 р. судом зроблено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача у справі.
Ухвалою суду від 10.07.2020 відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін.
03.08.2020 та 04.08.2020 до суду надійшли заяви представника позивача про розгляд справи за відсутності представника позивача за наявними у справі доказами (а.с.56, 57).
04.09.2020 відповідачем подано клопотання про відкладення розгляду справи.
12.10.2020 представником відповідача подано відзив на позовну заяву, представник просить у задоволенні позовних вимог ПрАТ «СК УНІКА» до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП в порядку регресу відмовити, судові витрати покласти на позивача (а.с.73-76).
При цьому представник відповідача посилається на те, що ОСОБА_2 людина похилого віку (68 років), пенсіонер та повинен виконувати запроваджені Урядом протиепідемічні заходи, і цей факт заважає йому залучити адвоката або іншого фахівця в галузі права, і не залежить від його волі, вважає це поважною причиною для подовження строку на надання відзиву на позовну заяву, тому керуючись ст.ст. 43, 182, 183 ЦПК України, просить прийняти цей відзив та долучити його до матеріалів справи.
Вважає, що позовні вимоги позивача не обґрунтовані та не законні і не можуть бути задоволенні з таких підстав.
23.10.2020 до суду надійшла відповідь представника позивача на позовну заяву, з якої вбачається, що з відзивом та запереченнями проти позову ПрАТ «СК «Уніка» не погоджується, вважає доводи відповідача необгрунтованими. Заперечення відповідачем обґрунтовано тим, що позов пред`явлено до неналежного відповідача і відповідно до норм чинного законодавства збитки має покривати безпосередньо роботодавець. З матеріалів справи та документів, доданих до відзиву та заперечення проти позову (копія трудової книжки) не вбачається, що на момент скоєння ДТП ОСОБА_2 був на робочому місці та безпосередньо виконував свої функціональні обов`язки. Надана копія трудової книжки не підтверджує виконанім ОСОБА_2 своїх трудових обов`язків, не спростовує можливе самовільне використання автомобіля у власних потребах / неробочий час, що має суттєве значення. Відповідно до ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Додатково повідомлено, що на досудовій стадії під час переписки та спілкування, ОСОБА_2 не повідомлялось та не було надано жодного документа, який би підтверджував той факт, що він виконував свої функціональні обов`язки, перебуваючи у трудових відносинах з ПАТ «ТК «Барвінок». Більш того, листом від 27.05.2020 ОСОБА_2 визнав Претензію та просив ПрАТ «СК «Уніка» надати йому індивідуальну пропозицію, яка б дозволила йому пом`якшити процес погашення страхового відшкодування. З наведеного вбачається, що належних та допустимих доказів відповідачем не надано, які б підтверджували його позицію (а.с.81-82).
Також 23.10.2020 до суду надійшла заява представника ПрАТ «СК «УНІКА» про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами суду з представником позивача (а.с.88-89).
Правом на подачу заперечень відповідач та його представник не скористались.
У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив про його задоволення.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений.
Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечення, посилаючись на те, що повноваження представника належним чином не підтверджені та позов подано до неналежного відповідача.
Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, вивчивши подані заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
ОСОБА_2 26.07.2017 о 12 год. 02 хв., керуючи автомобілем «МАЗ 544008-030-021», державний номерний знак НОМЕР_2 , та рухаючись по Кільцевій дорозі в м.Києві, не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечної швидкості та безпечного бокового інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Seat Leon», державний номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_3 , що призвело до механічних пошкоджень обох транспортних засобів. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 12.1., 13.1. Правил дорожнього руху.
Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 29.08.2017 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 (двадцяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривенб та судовий збір (а.с.12).
Постанова набрала законної сили 12.09.2017.

При цьому, згідно змісту постанови, ОСОБА_2 свою вину визнав та щиро розкаявся.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановою суду від 29.08.2017, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 та є його власником, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с.15).

Між Страхувальником ОСОБА_3 та Страховиком Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «КАСКО» №370018/4610/0000003 від 26.09.2016 Страхувальник ОСОБА_3 , яким застраховано транспортний засіб «Seat Leon», д.н.з. НОМЕР_1 (а.с.13).

Транспортний засіб MAZ 544008 д.н. НОМЕР_2 було застраховано у ПрАТ «УАСУ АСКА» станом на 26.07.2017, згідно полісу №АК6244022 (а.с.11).

Статтею 11 ЦК України визначено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. При цьому підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків можуть бути: договори та інші правочини, а також - інші юридичні факти. Цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язан і, зокрема, з володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (п.2,3 ч.1 ст.980 ЦК України).

Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» 1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Пунктом 5 ч.1 ст.989 ЦК України визначено обов`язок страхувальника повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором.

Потерпілий ОСОБА_3 26.07.2017 звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою №00231828 про виплату страхового відшкодування (автомобіль «Seat Leon», д.н.з. « НОМЕР_1 » застрахований по договору КАСКО) (а.с.21).

Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком (ст.990 ЦК України).

З метою визначення розміру збитку, заподіяного власнику пошкодженого транспортного засобу «Seat Leon», д.н.з. « НОМЕР_1 », ПрАТ «СК «Уніка» здійснило огляд ТЗ, про що складено Акт огляду від 26.07.2017 (а.с.22).

Згідно Рахунку-фактури №ІВР0004237 від 28.07.2017, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Seat Leon», державний номерний знак « НОМЕР_1 », склала: 77 919,78 грн. (а.с.16-17).

26.07.2017 на підставі договору про проведення оцінки майна, СК "УНІКА" звернулось до суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_4 для визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику в результаті аварійних пошкоджень колісного транспортного засобу «Seat Leon», д.н.з. « НОМЕР_1 »

Згідно наданого Звіту про оцінку КТЗ№01-14/08 від 14.08.2017, вартість відновлюваного ремонту ТЗ «Seat Leon», державний номерний знак НОМЕР_1 складає 78 235,79 грн. (а.с.23-43).

Фактична вартість відновлювального ремонту склала 77 919,78 грн., що підтверджується актами виконаних робіт: №ІВР0004234 від 09.10.2017 на суму 75992,90 грн. (а.с.18-19) та №ІВР0004567 від 23.10.2017 на суму 1926,88грн.(а.с.20).

Пунктом 22.1. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

ПрАТ «СК «Уніка» визнала вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 77 919,78 грн., що підтверджує страховий акт № 00231828 від 09.09.2017 (а.с.44), наказ №00231828/ЕК від 09.09.2017 (а.с.45) та платіжне доручення № 037893 від 11.09.2017 (а.с.46).

Статтею 27 Закону України "Про страхування" визначено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток

У зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України.Відповідно ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки (ст.29 Закону 1961-IV).

Наказом керівника Київського центру врегулювання збитків ПрАТ «СК «УНІКА» було зобов`язано юридичне управління вжити заходів щодо стягнення суми відшкодування у порядку регресу з ОСОБА_2 (а.с.45).

У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Аналогічний висновок викладено у Постанові Верховного суду від 03.10.2019 у справі справа № 686/17155/15-ц, провадження № 61-18840св18.

14.05.2020 представник ПрАТ «СК «УНІКА» звернувся до ОСОБА_2 з Претензією №20494, у якій зазначив, що відповідно до Постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2017 по справі 759/12012/17 ОСОБА_2 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУаАП. Потерпілий від дорожньо-транспортної пригоди звернувся до Страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування (автомобіль Seat Leon, ДНЗ НОМЕР_1 застрахований по договору КАСКО). ПрАТ «СК «Уніка» визнала вказану подію страховим випадком відповідно до чого здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 77 919,78 грн., що підтверджує страховий акт № 00231828 від 09.09.2017. Цивільно-правова відповідальність водія, який на законних підставах керував автомобілем марки Вантажний МАЗ 544008-030-021, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 була застрахована відповідно до Закону у ПрАТ «УАСК АСКА». ПрАТ «СК «Уніка» звернулась з Заявою на виплату страхового відшкодування до ПрАТ "УАСК АСКА" у розмірі 77 919,78 грн. ПрАТ "УАСК АСКА" відшкодувала 48 033.66 грн., як це передбачено страховим полісом.

У зв`язку з викладеним страхова компанія пред`явила вимогу про виплату 29 886,12 грн. в порядку регресу. Також ОСОБА_2 було роз`яснено, що у разі несплати вказаної суми, страхова компанія буде змушена звернутись до суду з позовом (а.с.47).

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Частиною 1 статті 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Як визначено у ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Вимогами статі 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У частині другій статті 16 ЦК України визначено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Частиною 1 ст.76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень (ч.1-3 ст.77 ЦПК України).

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст.80 ЦПК України).

Заперечуючи проти позову, представник відповідача вказує, що позивач повинен був звернутись з позовом до ЗАТ «Барвінок», оскільки ОСОБА_2 знаходився з товариством у трудових відносинах та на момент ДТП керував автомобілем під час виконання трудових обов`язків, тому право вимоги у ПрАТ «СК «УНІКА» виникло саме до ЗАТ «Барвінок».

Суд відхиляє доводи представника відповідача, виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Не несе відповідальності перед потерпілим за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч.1, 5-7 ст.81 ЦПК України).

Відповідно до змісту постанови Святошинського районного суду м. Києва від 29.08.2017 вбачається, що до адміністративної відповідальності було притягнуто ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановленням особи якого було встановлено, що він працює водієм в ЗАТ «Барвінок» (а.с.12).

Представником відповідача помилково зроблено висновок, що з вказаної постанови вбачається, що на момент вчинення ДТП ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з ЗАТ «Барвінок» та керував автомобілем «МАЗ 544008-030-021» державний номер НОМЕР_2 під час виконання своїх трудових обов`язків, оскільки таких фактів у постанові від 29.07.2017 судом встановлено не було та у мотивувальній частині постанови відсутні.

Таким чином саме на відповідача покладено обов`язок довести, що на момент ДТП він виконував свої трудові обов`язки та відповідати за завдану шкоду повинно ЗАТ «Барвінок».

Суду надано копію сторінки трудової книжки ОСОБА_2 із записом №29 про те, що ОСОБА_2 прийнятий на роботу водієм автотранспортних засобів у транспортний відділ згідно наказу 8-ок від 01.02.2006 (а.с.78).

У судовому засіданні представником відповідача було надано суду копію сторінки трудової книжки з записом №30 про те, що особу (яку саме встановити із запису неможливо) звільнено з займаної посади за власним бажанням за ст.38 КЗпП України згідно Наказу №142-ВК від 27.06.2018 (а.с.94).

Однак, суд не може прийняти ці докази, як належні та допустимі, оскільки вони не підтверджують, що ОСОБА_2 саме у момент дорожньо-транспортної пригоди виконував покладені на нього трудові обов`язки.

Заяв чи клопотань про витребування таких доказів суду не заявлялось.

З аналізу частини 1 статті 1172 Цивільного кодексу України суд вбачає, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, наступає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків.

Слід зазначити, що виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку, що різниця між завданим ПрАТ «СК «УНІКА» розміром шкоди і страховим відшкодуванням, яка складає 29886,12 грн. (77919,78 48033,66) підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, оскільки представником позивача доведено суду правомірність їх стягнення, а представник відповідача, заперечуючи проти позову, не надав суду допустимих та достовірних доказів в обґрунтування заперечень.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.2, 4, 12, 13, 49, 76, 77, 81, 82, 89, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, ст.ст.11, 15, 16, 22, 979, 989, 990, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування», суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.02.2001, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (отримувач: ПрАТ «СК «УНІКА», , IBAN НОМЕР_7 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) страхове відшкодування за завдані збитки в порядку регресу в розмірі 29 886 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот вісімдесят шість) гривень 12 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , паспорт НОМЕР_6 , виданий Київським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області 15.02.2001, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ) на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» (отримувач: ПрАТ «СК «УНІКА», , IBAN НОМЕР_7 в АТ «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805) витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102 (дві тисяча сто дві) гривні.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Уніка», , місце знаходження: 01032, м.Київ, вул..Саксаганського, 70А.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Повне судове рішення складено 09.11.2020.

Суддя Колесник С.А.