Справа № 635/6224/20
Провадження по справі № 2/635/2806/2020
23 грудня 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області
Харківський районний суд Харківської області у складі:
головуючого судді Лук`яненко С.А.
секретар судового засідання Євсюков О.В.,
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Південноміська рада Харківського району Харківської області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -
ОСОБА_1 пред`явила до суду позов шляхом подання позовної заяви до ОСОБА_2 , третя особа Південноміська рада Харківського району Харківської області, яким просить усунути перешкоди у здійсненні її права власності, визнавши відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1 .
В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 на підставі договору дарування від 01 березня 1993 року, укладеного між двоюрідною бабусею позивача ОСОБА_3 та її законним представником ОСОБА_4 , що діяла в її інтересах, оскільки на час укладення договору позивач не досягла повноліття. Право власності на подарований житловий будинок зареєстровано 18 листопада 1998 року КП «Харківське міжміське бюро технічної інвентаризації» за реєстровим № 1477. Під час реєстрації шлюбу позивач змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » (державна реєстрація шлюбу 06 липня 2002 року, який було розірвано 05 липня 2005 року, прізвище « ОСОБА_6 » залишено без змін). 08 серпня 2008 року позивач ще раз зареєструвала шлюб, під час реєстрації якого змінила прізвище з « ОСОБА_6 » на « ОСОБА_7 ». Також позивач зазначає, що у спірному житловому будинку зареєстровані вона та її дітей: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На прохання матері в даному будинку в 2007 році був зареєстрований відповідач, який фактично не вселявся за місцем реєстрації, ніколи там не проживав, не зберігав належні йому особисті речі, не мав ключів від будинку. Реєстрація місця проживання у будинку позивача не була потрібна відповідачу для проживання, тому ОСОБА_2 не мав наміру вселятися, хоча перешкод ані з боку позивача, ані з боку членів її сім`ї у його проживанні за місцем реєстрації не чинилося. Також позивач зазначає, що з відповідачем зв`язок не підтримує, та їй не відомі ані його адреса, ані засоби зв`язку з ним. Таким чином, без поважних причин не проживає за місцем реєстрації, не зберігає там своїх речей, не цікавиться спірним житлом, не приймає участі в оплаті комунальних платежів. Факт реєстрації відповідача за вказаною адресою порушує права позивача як власника житлового будинку на вільне розпорядження та користування майном. З метою захисту свого права власності на житловий будинок позивач звернулась до суду з даним позовом.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 02 жовтня 2020 року провадження по справі відкрито в порядку загального позовного провадження, справа призначена до розгляду в підготовчому засіданні.
Ухвалою Харківського районного суду Харківської області від 10 грудня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні з повідомленням учасників справи.
Позивач у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем реєстрації та в порядку ч. 10 ст. 187 ЦПК України шляхом виклику через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, про причини своєї неявки суд не повідомив. Будь-яких заяв та клопотань від відповідача не надходило.
Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
У зв`язку з неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки та не подав відзив відповідно до статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення.
Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами.
Житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 на праві приватної власності належить позивачу ОСОБА_1 ( під час реєстрації шлюбу змінила прізвище з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », а потім на « ОСОБА_7 ») на підставі договором дарування, посвідченого 31 березня 1993 року державним нотаріусом Першої державної нотаріальної контори Харківського району Богуновою Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №2-1111. Право власності на нерухоме майно за позивачем 18 листопада 1998 року зареєстровано в Харківському міжміському бюро технічної інвентаризації за № 1477 в книзі №12
Згідно інформації виконавчого комітету Південноміської ради Харківського району Харківської області №992 від 29 вересня 2020 року, за адресою: АДРЕСА_1 , крім позивача (власника будинку) та її дітей також зареєстрований брат - відповідач по справі ОСОБА_2 .. Реєстрація відповідача з 15 вересня 2007 року за вказаною адресою також підтверджується змістом будинкової книги для прописки громадян, що проживають у спірному будинку.
З акту, складеного 04 грудня 2020 року депутатом Південної міської ради Бурлаковою О.М. в присутності сусідів ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що адресою: АДРЕСА_1 , з 2007 року зареєстрований відповідач по справі -ОСОБА_2 , який є братом позивача, ніколи за даною адресою не проживав, місце знаходження останнього не відоме, особистих речей в домі не має.
Зі змісту листа Харківського відділу поліції ГУНП в Харківській області від 29 вересня 2020 року №73аз/119-90/03/25-2020 вбачається, що згідно ІС ІПНП (Журнал ЄО) Харківського ВП будь-яких скарг або заяв від ОСОБА_2 не надходило.
Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин та досліджених в судовому засіданні наданих доказів, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.
За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.
Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності, якщо він не порушує норм закону, моральних засад суспільства, екологічної ситуації та інтересів інших осіб.
Аналогічні положення містяться в п.1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07 лютого 2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", відповідно до якого власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд та може вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, проте при здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник не може завдавати шкоди правам, свободам інших осіб, інтересам суспільства і зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства.
Статтею 41 Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Тобто, за змістом ст. 319 ЦК власник сам вирішує, що робити зі своїм майном, керуючись виключно власними інтересами, здійснюючи щодо цього майна будь-які дії, які не суперечать закону і не порушують прав інших осіб та інтересів суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто правомочності власника не є безмежними, закон може встановлювати певні обмеження здійснення права власності. Такі обмеження встановлюються з метою забезпечення рівноваги в суспільстві та здійснення майнових прав усіма суб`єктами права.
Отже, правомочності власника та межі здійснення ним прав встановлені законом.
Разом із тим, як вбачається зі змісту ст. 319 ЦК, обмеження права власності не підлягають розширеному тлумаченню.
Закріплений у п. 1 ч. 2 ст. 319 ЦК принцип, відповідно до якого дії власника щодо його майна не повинні суперечити закону, є загальним універсальним обмеженням прав власника. Відсутність прямої заборони в законі надає власнику широке коло можливостей для здійснення права власності, в той час як заборона на здійснення певних дій є механізмом стримання власника.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК України закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК України передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім`ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство.
За змістом зазначених норм правом користування житлом, який знаходиться у власності особи, мають члени сім`ї власника (подружжя, їх діти, батьки) та інші особи, які постійно проживають разом з власником будинку, ведуть з ним спільне господарство, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Разом з цим, згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав.
У ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач по справі: ОСОБА_2 є братом позивача. Вказані обставини не спростовані сторонами в ході судового розгляду. Отже, відповідач ОСОБА_2 є членом сім`ї позивача.
Згідно ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Під час судового розгляду судом встановлено, що відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_1 тривалий час, а саме з 2007 року, перешкод у його проживанні за місцем реєстрації, а також поважність причин невикористання відповідачем свого права користування спірним житловим приміщенням судом не встановлено.
Жодних беззаперечних, належних та допустимих доказів на підтвердження поважності причин відсутності відповідача за вищевказаною адресою понад один рік, суду не надано.
Докази, що підтверджують той факт, що позивач якимось чином перешкоджав відповідачу у користуванні спірним будинком в матеріалах справи також відсутні.
За положеннями ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України.
Існування домовленості між сторонами про право користування житловим приміщенням не встановлено.
На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 247, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Південноміська рада Харківського району Харківської області про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити повністю.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком за адресою: АДРЕСА_1
Відповідачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення може бути подана письмова заява про перегляд заочного рішення відповідно до вимог ст.ст.284-285 ЦПК України.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення може бути оскаржене позивачем в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Харківський районний суд Харківської області.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом зазначених строків, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 , зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий 02 грудня 2003 року Московським РВ ХМУ УМВС України в Харківській області, зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування): АДРЕСА_1 .
Повний текст судового рішення складено 31 грудня 2020 року
Суддя С.А.Лук`яненко