Справа № 462/4088/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

02 листопада 2020 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

за участю секретаря судових засідань Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_1 13.07.2020 року звернувся з позовом в суд, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 49618,48 грн. матеріальної шкоди, 5000 грн. моральної шкоди та 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 13.07.2018 року о 18.15 год. на вул. Городоцька, 94 у м. Львові пішохід ОСОБА_2 вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, на заборонений сигнал світлофора для пішоходів, внаслідок чого автомобіль марки «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , під час застосування екстреного гальмування здійснив наїзд на пішохода, та у зв`язку з виносом автомобіля на смугу зустрічного руху транспортний засіб «ВАЗ 2105», здійснив зіткнення з його автомобілем марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок вказаного ДТП його автомобіль було пошкоджено. Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 26.06.2020 року провадження у справі відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності, при цьому встановлено вину ОСОБА_2 у дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до звіту №2093/18 від 13.08.2018 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, складає 47632, 48 грн. Крім цього, за проведення даної оцінки він сплатив 1500 грн. та 486 грн. за послугу щодо розбирання-збирання автомобіля. Також позивач вважає, що йому заподіяно моральну шкоду, яку він оцінює у 5000 грн., оскільки зазнав морального потрясіння і страждань внаслідок пошкодження належного йому майна, яким він протягом двох років в повній мірі не може користуватися, очікуючи відшкодування шкоди.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 06.08.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У судове засідання 02 листопада 2020 року позивач не з`явився, хоча про дату, час і місце проведення такого був повідомлений належним чином, при цьому, подав заяву, в якій просить розглядати справу за його відсутності за наявними у справі доказами, що є його правом, передбаченим ч.3 ст.211 ЦПК України.

Відповідач, який належним чином був повідомлений про час, день та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, відзиву, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав, про причини своєї неявки суд не повідомив.

За таких обставин, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, враховуючи відсутність заперечень позивача проти заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.ч. 1, 2 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтями 12, 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зі змісту ст.ст. 76-80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Докази повинні відповідати ознакам належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - достатності.

Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Судом встановлено, що 13.07.2018 року о 18.15 год. на вул. Городоцька, 94 у м. Львові пішохід ОСОБА_2 вийшов на проїзну частину дороги, не впевнившись у відсутності небезпеки для себе, на заборонений сигнал світлофора для пішоходів, внаслідок чого автомобіль марки «ВАЗ 2105», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , під час застосування екстреного гальмування здійснив наїзд на пішохода, та у зв`язку з виносом автомобіля на смугу зустрічного руху транспортний засіб «ВАЗ 2105», здійснив зіткнення з належним позивачу автомобілем марки «Mazda», номерний знак НОМЕР_2 . Внаслідок вказаного ДТП автомобіль ОСОБА_1 було пошкоджено. Відносно відповідача було складено протокол про вчинення адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП.

Постановою Залізничного районного суду м.Львова від 26.06.2020 року провадження у справі про притягнення ОСОБА_2 до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП закрито за закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності. При цьому, судом встановлено, що в діях ОСОБА_2 є ознаки правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, його вина у ДТП підтверджується матеріалами справи (а.с.5). Ця постанова не оскаржувалась і набрала законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

Згідно зі ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичною особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з п.1 ч.2 ст.22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно зі звітом №2093/18 від 13.08.2018 року вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складових КТЗ, завданого власнику автомобіля «Mazda CX7», реєстраційний номер НОМЕР_3 , складає 47632, 48 грн. (а.с.6-8).

За проведення звіту №2093/18 від 13.08.2018 року позивач сплатив 1500 грн., що підтверджується квитанцією №0.0..1 від 30.08.2018 року, та 486 грн. - рихтувально-малярні роботи (а.с.24).

Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що матеріальна шкода в розмірі 49618, 48 грн. завдана позивачеві внаслідок винних дій відповідача ОСОБА_2 , а тому вказану суму шкоди слід стягнути із останнього на користь позивача.

Вирішуючи позовні вимоги в частині відшкодування позивачу моральної шкоди, суд приходить до наступного.

Положеннями ст.23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При цьому враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до роз`яснень даних у п.3, 9, 17-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається і в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої статтею 41 Конвенції. У рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі» Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позивач в ході розгляду справи довів, що внаслідок ДТП та пошкодження його автомобіля йому була завдана моральна шкода, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку із пошкодженням його майна і наслідками такого. Така шкода заподіяна відповідачем ОСОБА_2 , який був визнаний винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Разом з тим, суд не вважає за можливе задовольнити позовні вимоги у частині відшкодування моральної шкоди в повному обсязі в розмірі 5000 грн., так як немає і не може бути точних критеріїв майнового виразу фізичного, душевного болю, страждань, а будь-яка компенсація моральної шкоди не може відповідати дійсним стражданням позивача і може мати тільки умовний вираз. На підставі наведеного, виходячи з засад розумності і виваженості та справедливості, враховуючи глибину моральних страждань, яких зазнав позивач, їх тривалість, суд дійшов переконання про можливість відшкодування позивачу із відповідача ОСОБА_2 моральної шкоди в розмірі 1000 грн.

Також з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені та документально підтверджені останнім витрати, пов`язані з розглядом справи, що становлять 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу, оскільки розмір цих витрат відповідає критеріям співмірності, визначеним ч.4 ст.137 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судовий збір в розмірі 840,80 грн. за позовну вимогу про стягнення матеріальної шкоди, сплачений позивачем, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а також судовий збір, сплачений позивачем за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди в розмірі 840,80 грн., слід стягнути з відповідача на користь позивача у розмірі 168,16 (20 % від 840,80 грн.) грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст. 12, 13, 81, 141, 258-259, 264-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 49618,48 грн. матеріальної шкоди та 1000 грн. на відшкодування моральної шкоди, а всього - 50618,48 грн.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000 грн. витрат на професійну правничу допомогу та 1008,96 грн. судового збору, а всього - 3008,96 грн. судових витрат.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржене позивачем в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду, відповідно до п.15.5 Перехідних положень ЦПК України - через Залізничний районний суд м. Львова.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно з п.3 Розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_1 ;

відповідач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса місця реєстрації: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення складений 09.11.2020 року.

Суддя /підпис/

З оригіналом згідно.

Суддя: С.Ю. Колодяжний