ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 177/835/20
Провадження № 2/210/1936/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" листопада 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Чайкіної О.В., секретаря судового засідання Кубаєвої В.В. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (03056, м. Київ, вул.. Борщагівська, б. 154) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), про відшкодування страхового відшкодування в порядку регресу, -

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовної заяви

У липні 2020 року представник ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» (надалі - Позивач) звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із ОСОБА_2 (надалі Відповідач) на свою користь борг в сумі 36733,09 грн, судові витрати у розмірі 2102,00 грн..

В обґрунтування вимог зазначається, що між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ «Арселор Міттал Кривий ріг» було укладено договір страхування наземного транспорту № 642/17-Т/Дп/03, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. 04.08.2017 року в м. Кривий Ріг, сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Toyota Scion» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою суду відповідача визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди.

Внаслідок ДТП транспортному засобу марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_3 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток, розмір якого відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д20/08/17 від 11.08.2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36 768 грн.. 71 коп., без урахування коефіцієнту фізичного зносу 75 889 грн. 30 коп. Відповідно Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту складає 66 360 грн. 63 коп. На підставі умов договору страхування № 642/17-Т/Дп/ОЗ від 12.07.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування на підставі Рахунку .№ КС-00375 від 14 серпня 2017 року в розмірі 66 360 грн. 63 коп.

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Scion» д/н НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0568449, виданого ТДВ «СТДВ «Глобус». ТДВ «СТДВ «Глобус» в добровільному порядку відшкодувало ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 29 627 грн. 54 коп. в межах ліміту страхової відповідальності по даному полісу.

Таким чином, невідшкодованою частиною збитку, на даний момент, залишається сума 36 733 грн. 09 коп., яка на думку позивача підлягає стягненню з ОСОБА_1 .

Аргументи учасників справи

Сторони в судове засідання не з`явились.

На виконання вимог статей 178, 191, 278 ЦПК України Відповідачем 16 вересня 2020 року подано відзив на позов, та надано докази його направлення стороні Позивача.

Обґрунтовуючи відзив на позовну заяву, Відповідач зазначає, що у цій справі ТДВ «СТДВ «Глобус» як страховик відповідача (завдавана шкоди) не набула право регресу до останнього самим лише фактом сплати страхового відшкодування страховику потерпілого. Таке право ТДВ «СТДВ «Глобус» могла би набути, відшкодувавши потерпілому завдану їй шкоду, а також за наявності умов, визначений статтею 38 вказаного Закону. Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно- правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове рвання цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Позивач, у строк, визначений статтями 199, 278 ЦПК України, з урахуванням ухвали про прийняття позову та відкриття провадження у справі, надіслав 06 жовтня 2020 року відповідь на відзив та надано докази його направлення стороні Відповідача.

Обґрунтовуючи відповідь на відзив Позивачем зазначено, що до страховика. який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Між ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» та ПАТ «Арселор Міттал Кривий ріг» 12 липня 2017 року було укладено договір страхування наземного транспорту № 642/17-Т/Дп/03, згідно якого ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП (а.с.7-14).

В місті Кривий Ріг, 04 серпня 2017 року по вул. Степана Тільги біля будинку № 14 в Металургійному районі сталася дорожньо- транспортна пригода за участю автомобіля «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , та транспортного засобу «Toyota Scion» д/н НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 . Постановою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 вересня 2017 року суду Відповідача визнано винною у скоєні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.21)

Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди транспортному засобу марки «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_3 , були спричинені механічні пошкодження, а його власнику, завданий матеріальний збиток, розмір якого відповідно до Висновку експертного авто товарознавчого дослідження № Д20/08/17 від 11.08.2017 року, з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36 768 грн.. 71 коп., без урахування коефіцієнту фізичного зносу 75 889 грн. 30 коп (а.с.23-51).

Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою (ч. 6 ст. 82 ЦПК України).

Відповідно до Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року вартість відновлювального ремонту «Toyoya Land Cruiser», д/н НОМЕР_3 складає 66 360 грн. 63 коп (а.с.52).

На підставі умов договору страхування № 642/17-Т/Дп/ОЗ від 12.07.2017 року ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування на підставі Рахунку № КС-00375 від 14 серпня 2017 року в розмірі 66 360 грн. 63 коп. (а.с. 53)

Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Toyota Scion» д/н НОМЕР_2 на момент ДТП була застрахована полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0568449, виданого ТДВ «СТДВ «Глобус», що встановлено з Довідки № 686151 про дорожньо-транспортну пригоду та копії полісу(а.с.20), та копією полісу, залученого за клопотанням відповідача.

Ліміт відповідальності ТДВ "СТДВ "Глобус" за шкоду, завдану майну 100000,00грн., франшиза - 500,00грн. (а.с. 89)

Сторони не оспорюють та визнають, що ТДВ «СТДВ «Глобус» в добровільному порядку відшкодувало ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» збитки на суму 29 627 грн. 54 коп. в межах ліміту страхової відповідальності по даному полісу.

Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників ч. 1 ст. 82 ЦПК України)..

Мотивувальна частина

Позиція суду та застосовані норми права

Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі Закон), що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 Цивільного кодексу України).

Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (стаття 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (частина перша статті 999 ЦК України).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 36 768,71 грн.

З матеріалів справи встанолвено, що сторони у справі мають наступні зобов`язання :

- договірне зобов`язання між позивачем і ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" за договором добровільного майнового страхування транспортного засобу;

- деліктне зобов`язання між ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" та відповідачем із завдання шкоди внаслідок ДТП, що мало місце 04.08.2017р.;

- договірне зобов`язання між відповідачем і ТДВ "СТДВ "Глобус" за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

На виконання договору добровільного майнового страхування позивач сплатив страхове відшкодування у розмірі 66360,63грн. .

Відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом.

Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» та статтею 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоча і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Згідно зі статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування» до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією.

Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь ПАТ "АрселорМіттал Кривий Ріг" страхового відшкодування, засновані на суброгації переході до позивача права вимоги потерпілої у деліктному зобов`язанні.

Отже, відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем дорожньо-транспортної пригоди, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди.

Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року, справа № 755/18006/15-ц провадження № 14-176цс18.

Позивач в обґрунтування позовних вимог посилається на ст. 1194 ЦК України «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Суд зазначає, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом № 1961-IV у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону № 1961-IV).

Наведене узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц (пункт 73).

Отже, обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди, що перевищує ліміт відповідальності страховика, і сумою виплаченого страхового відшкодування.

Встановлено, що позивач за договором добровільного страхування сплатив потерпілій стороні страхову суму у розмірі 66360,63 грн. (а.с. 53). Вказана не сумма не перевищує ліміт відповідальності страховикавідповідача - ТДВ "СТДВ "Глобус" 100 000 гривень (а.с. 89).

У свою чергу ТДВ "СТДВ "Глобус" у порядку регресу сплатило позивачу, за шкоду, завдану відповідачем, страхове відшкодування у розмірі 29 627,54грн.

Відповідач не погоджується з позовними вимогами, оскільки саме на ТДВ "СТДВ "Глобус" покладена відповідальність відшкодувати сплачене позивачем страхове відшкодування, оскільки ліміт відповідальності страховика відповідача не перевищений.

В свою чергу, подаючи відповідь на відзив, позивач зазначив, що ТДВ "СТДВ "Глобус" сплатило відшкодування за вирахуванням коефіцієнту фізичного зносу (а.с 90-91), тому різницю має сплатити саме відповідач.

Однак, такі доводи позивача не в повній мірі узгоджуються з вимогами чинного законодавства, виходячи з наступного.

Згідно із ст. ст. 9, 22 31, 35, 36 Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Пунктом 36.4 ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачено право страховика у разі настання страхового випадку здійснювати виплату страхового відшкодування безпосередньо потерпілому (іншій особі, яка має право на отримання відшкодування) або погодженим з ним особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна.

Згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження № Д20/08/17 від 11.08.2017 року, вартість матеріального збитку з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36 768 грн.. 71 коп., а без урахування коефіцієнту фізичного зносу 75 889 грн. 30 коп (а.с.23-51).

Враховуючи, що розмір завданого збтитку з урахуванням фізичного зносу згідно висновку № Д20/08/17 від 11.08.2017 року , з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складає 36 768 грн.. 71 коп., та з урахуванням франшизи в розмірі 500,00грн., ТДВ "СТДВ "Глобус" повинна була відшкодувати позивачу щонайменш 36268,71 грн. (36768,71-500,00).

Водночас, у відповідності до вимог ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ст. 29 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України; якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, обсяг відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності визначений законом так, що розраховується з урахуванням зносу деталей, замінених у процесі відновлення транспортного засобу та з урахуванням вартості евакуації пошкодженого транспортного засобу.

Системний аналіз положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" дає підстави для висновку, що у момент укладення договору обов`язкового страхування відповідальності страховик приймає на себе зобов`язання відповідати перед невизначеним і невідомим заздалегідь колом осіб за майнову шкоду, завдану цим особам страхувальником, тобто, приймає на себе фінансові ризики виплати відшкодування завданої страхувальником іншій особі майнової шкоди на умовах, визначених саме цим законом та договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

При цьому, обмеження законом обсягу відповідальності страховика цивільно-правової відповідальності не порушує право на відшкодування фактичних витрат особи, яка здійснила страхове відшкодування відповідно до договору добровільного страхування майна, адже це право може бути реалізоване шляхом подання позову до винної особи про відшкодування здійснених на відновлення пошкодженого майна витрат в частині, яка є предметом спору в цій справі та яку у відповідності до спеціального законодавства страховик цивільно-правової відповідальності відшкодовувати не зобов`язаний.

Тож сама по собі виплата позивачем страхового відшкодування за договором добровільного страхування без урахування фізичного зносу пошкодженого транспортного засобу не має наслідком автоматичного виникнення у страховика за договором обов`язкового страхування обов`язку відшкодувати виплачену суму, якщо така розрахована без урахування фізичного зносу транспортного засобу.

Однак, позивачем не надано доказів, за вирахуванням яких витрат ТДВ "СТДВ "Глобус" сплатило позивачу кошти в розмірі 29 627,54грн. за шкоду, завдану відповідачем, хоча своєчасно отримала відзив на позовну заяву. Надаючи відповідь на відзив, позивач не скористався правом представлення доказів, в якому саме порядку здійснено нарахування належної позивачу суми страхового відшкодування за договором обов"язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Суд звертає увагу, що обов"язок заявлених вимог покладається саме на позивача, та вважає, що розмір заявленої до стягнення суми, хоча і випливає з законодавчих положень, однак не підтверджений належними та допустимими доказами, виходячи з наступного.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Розрахунок зносу транспортного засобу здійснюється відповідно до Методики, згідно із п. 3.9 якої фізичний знос обумовлюється погіршенням технічного стану КТЗ унаслідок експлуатаційного зносу його складників. Фізичний знос ураховується як втрата вартості КТЗ, що виникає в процесі його експлуатації. Фізичний знос може розраховуватись у вигляді коефіцієнта фізичного зносу складників залежно від технічного стану КТЗ, який відображає взаємозв`язок умов експлуатації і технічного стану КТЗ з вартістю його складників. Фізичний знос може також визначатись шляхом урахування погіршення технічного стану КТЗ унаслідок отриманих і усунених пошкоджень залежно від вартості їх усунення.

Відповідно до п. 7.36 Методики коефіцієнт фізичного зносу розраховується за формулою: Ез=1-С/Цн, де значення Ез приймається таким, що дорівнює нулю для нових складників та для складників КТЗ, строк експлуатації яких не перевищує, зокрема, 5 років для легкових КТЗ виробництва країн СНД; 7 років для інших легкових КТЗ (п. 7.38 Методики).

Пунктом 7.40 Методики визначено, що якщо під час відновлення були використані нові складники іншої модифікації КТЗ взамін пошкоджених , значення процента їх фізичного зносу приймається таким, що дорівнює нулю.

Встановлено, що відповідно до висновку № Д20/08/17 від 11.08.2017 року коефіцієнт фізичного зносу (Ез) транспортного засобу Тойота Ленд Крузер, д.н. НОМЕР_1 , 2010 року випуску складає 0,57. Сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу визначена за формулою: У = Ср + См + Сс * (1-Ез)+УТС і дорівнює 1968,00 + 5288,69 + 68632,61 *(1 - 0,57) = 36768 гривень 71 коп. (а.с. 32).

Суд в оцінці обставин справи виходить з того, що якщо для відновлення попереднього стану автомобілю, що мала певну зношеність, були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків).

Як вбачається з висновку № Д20/08/17 від 11.08.2017 року (а.с.30) а так само і рахунку ТОВ "Алмаз Сістем" (а.с. 52) для відновлення транспортного засобу Тайота Ленд Крузер, д.н. НОМЕР_1 були використан нові вузли та агрегати, а отже коефіцієнт фізичного зносу в цій частині дорівнює нулю. Загальна вартість нових частин та агрегатів становить 58 337,72 грн. (а.с. 36, 52).

Позивачем недоведено, що ТДВ "СТДВ "Глобус" не врахувало при виплаті страхового відшкодування за збитки, завдані Відповідачем, заміну пошкодженних деталей на нові, та розрахунок відшкодування ТДВ "СТДВ "Глобус" здійснено з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу. Позивач не надав доказів, на підставі яких даних проведено такий розрахунок, та чи враховано страховиком відповідача ті обставини, що на пошкодженому транспортному засобі, 2010 року випуску, у 2017 році було поставлено нові деталі та агрегати.

При цьому, пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті.

Підпунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»).

Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті 988, статей 1166, 1187, 1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок ДТП транспортного засобу має право на відшкодування у повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді зносу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку.

Однак, для її стягнення з відповідача мають бути представлені належні та допустимі докази, враховуючи що між позивачем та відповідачем виникли правовідносини суброгації. Формальне посилання на висновок експерта, на підставі якого позивач сплатив страхове відшкодування на підставіі договору добровільного страхування не може бути єдиною підставою для стягнення коштів з відповідача у сумі, що вказана позивачем.

З урахуванням того, що цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією автомобіля марки «Тойота Скіон», була застрахована у ТДВ «СТДВ «Глобус», майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком (франшиза, втрата товарної вартості, страховий ліміт).

Водночас позивачем не доведено, що різниця між страховою виплатою та загальною сумою завданої шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, виникла саме внаслідок законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком.

У порушення частини 1 статті 81 ЦПК України позивач не надав доказів, які підтверджують обсяг відповідальності ТДВ «СТДВ «Глобус» за даним страховим випадком саме у розмірі 29627,54 грн., не зазначив доказів, що ТДВ "СТДВ "Глобус" відмовило у виплаті іншої частини сплачених коштів саме у зв"язку з законодавчими обмеженнями, враховуючи ту обставину, що на пошкоджений транспортний засіб були поставлені нові деталі та агрегати, до яких не застосовується коефіцієнт фізичного зносу відповідно до Методики.

Таким чином, позивач не довів необхідності виплати різниці між виплаченою сумою страхового відшкодування та компенсованою сумою саме відповідачем.

Оскільки предметом спору у даній справі є різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, яка не перевищує ліміт відповідальності страховика ОСОБА_1 та враховуючи розмір страхового відшкодування, при цьому розмір реальних витрат та їх фактичну виплату, розмір франшизи, встановлений страховим полісом та суму страхового відшкодування, яка добровільно виплачена страховиком відповідача в безспірному порядку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову в повному обсязі.

В той же час, оскільки полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АК-0568449, виданого ТДВ «СТДВ «Глобус», встановлено франшизу у розмірі 500,00грн. (а.с. 89), саме ця сума підлягає стягненню з відповідача як безспірно доведена .

Щодо судових витрат

Відповідно до п.1 ч.2, ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі відмови в позові - на позивача. Оскільки з відповідача, на користь позивача підлягає стягненню розмір франшизи - 500,00 грн., що становить 17,48% від суми заявлених вимог, розмір судового збору, який підлягає відшкодуванню становить 28,61 (2102*17,48%).

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 993, 979, 988, 1166, 1191, 1194 ЦК України, Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» ст.ст. 4,6,10,12,13, 81-83, 141, 247, 263-264 268, 280-282 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до ОСОБА_1 про відшкодування страхового відшкодування в порядку регрессу задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» в порядку суброгації страхове відшкодування в розмірі 500,00 (п"ятсот грн).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» судовий збір пропорційно до заявлених вимог - 28,61 (двадцять вісім гривен шістдесят одну копійку).

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 9 листопада 2020 року.

Відомості про учасників справи згідно п.4 ч.5 ст.265 ЦПК України:

- позивач: Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» , 03056, м. Київ, вул. Борщагівська, б. 154

- відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована у АДРЕСА_2 .

Суддя: О. В. Чайкіна