Справа № 346/1116/19
Провадження № 2/346/129/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого-судді Калинюка О.П.

з участю: секретаря Бойко В.С.

представника позивача Недільської О.В. ,

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Печеніжинської селищної ради об"єднаної територіальної громади Коломийського району Івано-Франківської області до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В:

в обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що з 2007 року відповідачі проживають однієї сім`єю в будинку АДРЕСА_1 , та перебувають в шлюбі з 10.05.2007 року. За час спільного проживання у відповідачів народилося 4 дітей: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Однак, відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, не беруть участі у вихованні дітей, не піклуються про стан їхнього здоров`я та духовний розвиток, не проявляють батьківської турботи, виходять з будинку о 06:00 год. та повертаються о 20-21:00 год у стані алкогольного сп`яніння. Догляд за дітьми здійснювала їхня бабуся, яка хворіє та потребує догляду. Під час обстеження матеріально-побутових умов проживання до подачі позову відповідачів виявлено, що в будинку брудно, розкидані речі домашнього вжитку, одяг, всюди неприємний запах, матеріально-побутові умови проживання дітей незадовільні. На неодноразові вказівки щодо покращення побутових умов відповідачі не реагують.

В 2019 році до позивача надійшло звернення лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Княждвір про сприяння вирішення питання вилучення дітей із сім`ї, в якій їх перебування, зокрема, малолітньої ОСОБА_4 , загрожує її здоров`ю і життю. Так, під час виклику швидкої допомоги 29.01.2019 року сімейний лікар зазначив, що вказана дитина постійно блювала, батьків впродовж 3 діб вдома не було. Дітей годували сусіди у зв`язку з відсутністю в будинку продуктів харчування.

04.02.2019 року до позивача надійшло звернення КНП «Коломийська ЦРЛ» про те, що у відділення анестезіології та інтенсивної терапії Коломийської дитячої лікарні у важкому стані доставлена ОСОБА_4 з діагнозом: цукровий діабет І типу, вперше виявлений, в стадії декомпенсації, гіперглікемічна кетоацедотична прекома, токсикоз-ексикоз IV ступеню, гіповалемічний шок, сепсис. Згідно з інформацією сімейного лікаря умови в сім`ї критичні, батьки зловживають алкогольними напоями, зникають з будинку на 2-3 дні, матеріальні умови злиденні, сім`я перебуває на обліку в соціальній службі з 2016 року.

Згідно з протоколом комісії з питань захисту прав дитини Печеніжинської ОТГ від 06.02.2019 року вказані діти знаходяться в критичній ситуації, для виходу з якої прийнято рішення щодо вилучення цих дітей із сім`ї до інтернатного закладу з подальшим поданням позову про позбавлення відповідачів батьківських прав.

13.02.2019 року інспектором ЮП Коломийського ВП ГУНП в Івано-Франківській області діти ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 доставлені до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах. Тому позивач просить позбавити відповідачів батьківських прав щодо їхніх дітей.

Представники позивача в судових засіданнях позовні вимоги підтримали із вищевказаних підстав і просять ці вимоги задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, не погодившись із доводами позивача. Він просить не позбавляти його батьківськимх прав відносно вказаних дітей, оскільки останні місяці він влаштований на роботу, не вживає спиртних напоїв, в будинку наведено порядок.Одночасно він просить позбавити батьківських прав свою дружину, яка не змінила свого способу життя, зникає з дому та не бере участі у вихованні дітей.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання 03.02.2020 року не з`явилася, про причини своєї неявки не повідомила та не звернулася із заявою про розгляд справи в її відсутності. В судовому засіданні 20.01.2020 року вона проти задоволення позову заперечувала, оскільки вона має намір виховувати своїх дітей та створила належні умови для проживання дітей.

Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, та, оцінивши досліджені докази в сукупності, приходить до наступних висновків.

Відповідно до положень частин 1-3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно з п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Відповідно до положень п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення та позбавлення і поновлення батьківських прав" ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Судом встановлено, що відповідачі є батьками ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що стверджується даними свідоцтв про народження серій НОМЕР_1 , НОМЕР_5, НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , виданих відповідно 13.03.2007 року, 25.08.2009 року, 10.01.2011 року, 07.06.2012 року, про що складено відповідні актові записи № № 6, 19, 1, 18 (а.с.5).

Вказані діти входять до складу сім`ї відповідачів, що стверджується даними довідки № 132, виданої 19.02.2019 року Печеніжинською селищною радою ОТГ Коломийського району Івано-Франківської області (а.с.7).

Актами обстежень матеріально-побутових умов стану сім`ї № № 05, 09, 14, 6, відповідно від 05.02.2018 року, 22.03.2018 року, 18.04.2018 року та 01.02.2019 року, проведених за місцем проживання відповідачів та їхніх неповнолітніх дітей в АДРЕСА_1 , встановлено, що відповідачі не здійснюють належного догляду за дітьми, в будинку холодно, брудно, всюди хаотично розкидані речі домашнього вжитку та одяг, наявний специфічний неприємний запах, відсутні продукти харчування, відповідачі зловживають алкогольними напоями, по декілька днів відсутні за місцем проживання, діти залишаються на вихованні хворої бабусі, зауваження працівників селищної ради та поліції відповідачі ігнорують (а.с. 12-15).

Відповідно до звернення лікаря амбулаторії загальної практики сімейної медицини с. Княждвір ОСОБА_7 останній просив сприяння у вирішенні питання вилучення вказаних дітей із сім`ї, оскільки їх перебування, зокрема, дочки ОСОБА_4 , загрожує її здоров`ю і життю. Так, під час виклику швидкої допомоги 29.01.2019 року сімейний лікар зазначив, що вказана дитина постійно блювала, батьків впродовж 3 діб вдома не було. Дітей годували сусіди у зв`язку з відсутністю в будинку продуктів харчування (а.с. 16).

Згідно із листом Коломийської дитячої лікарні комунального некомерційного підприємства «Коломийська центральна районна лікарня» Коломийської районної ради № 30/01-19 від 04.02.2019 року до відділення анестезіології та інтенсивної терапії вказаної лікарні у важкому стані поступила ОСОБА_4 з діагнозом: цукровий діабет І типу, вперше виявлений, в стадії декомпенсації, гіперглікемічна кетоацедотична прекома, токсикоз-ексикоз IV ступеню, гіповалемічний шок, сепсис. Згідно з інформацією сімейного лікаря умови в сім`ї критичні, батьки зловживають алкогольними напоями, зникають з будинку на 2-3 дні, матеріальні умови злиденні, сім`я перебуває на обліку в соціальній службі з 2016 року, проте, належного соціального супроводу сім`ї не забеспечено. В листі зазначено про необхідність проведення обстеження умов вказаної сім`ї, проведення організаційних висновків відносно можливості здійснення адекватного догляду батьками за хворою дитиною, щоб не допустити її смерті, оскільки необхідно погодинно, 5 разів на добу вводити підшкірно інсулін ін`єкційно після попереднього аналізу крові, який виконується за допомогою глюкометра і визначати рівень глюкози в крові. Неправильне введення інсуліну, неотримання їжі після його введення призводить до раптового погіршення стану дитини, коми і смерті (а.с. 17).

Відповідно до протоколу № 1 засідання комісії з питань захисту прав дитини Печеніжинської селищної ради ОТГ від 06.02.2019 року вирішено рекомендувати виконкому вказаної ради вилучити вказаних дітей до інтернатного закладу з подальшим поданням відповідного позову про позбавлення батьківських прав (а.с. 18-20).

Рішенням Печеніжинської селищної ради ОТГ № 61 від 12.02.2019 року вилучено зазначених дітей до Міжрегіонального центру соціально-психологічної реабілітації дітей в Івано-Франківській області (а.с. 21).

13.02.2019 року дітей ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_2 доставлено до зазначеного центру, що підтверджується листом останнього № 461/01-17 від 13.02.2019 року (а.с. 22).

Характеристиками, виданими виконкомом Печеніжинської селищної ради ОТГ та амбулаторією загальної практики сімейної медицини, батьки не слідкують за відвідуванням дітьми навчального закладу, за зовнішнім виглядом дітей, які часто приходять до навчального закладу в брудному одязі та такому, що не відповідає сезону, мають часто педикульоз та неприємний запах, батьківські збори не відвідують (а. с. 23).

Відповідно до фототаблиць, долучених до позову, зображено вищевказані негативні умови в будинку за місцем проживання відповідачів (а.с. 28-30).

На підставі досліджених в судовому засіданні доказів суд приходить до висновку, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню своїх малолітніх дочок ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не цікавляться їхнім духовним та фізичним розвитком, не проявляють щонайменшої батьківської турботи і їх повернення в сім`ю до батька, який працевлаштований, і в зв`язку з цим не зможе самостійно забезпечити належного догляду, виховання та лікування вказаних дітей, враховуючи вищевказане важке захворювання малотіньої ОСОБА_4 .

Поряд з тим, суд бере до уваги акт обстеження умов проживання від 26.01.2020 року, згідно з яким в будинку прибрано, умови проживання охарактеризовано як задовільні. На момент обстеження відповідач ОСОБА_3 за місцем проживання відсутня вже 9 днів, оскільки через вживання алкогольних напоїв між відповідачами виникали сварки з приводу цього, у зв`язку з чим ОСОБА_3 втікала з дому (а.с. 95).

Отже, наявна правова підстава для позбавлення відповідачів батьківських прав що вказаних дочок, передбачена п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України. Тому позовні вимоги в цій частині суд вважає обґрунтованими.

Поряд з тим, на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, враховуючи підлітковий вік сина, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_2 довів своє виправлення щодо виконання ним своїх батьківських обов`язків по відношенню до свого неповнолітнього сина ОСОБА_2 .

Тому суд доходить висновку, що позбавлення батьківських прав відповідачів відносно вказаного сина не відповідатиме в даному випадку інтересам цієї дитини, враховуючи її підлітковий вік та більшу самостійність порявняно з іншими малолітніми дітьми.

Зважаючи на те, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, що застосовується для впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а відповідач ОСОБА_2 на даний час став на шлях виправлення позбавлення відповідачів батьківських прав у даному випадку є недоцільним. Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

На підставі наведеного, ст.ст.19, 150, 164 СК України, та, керуючись ст.ст. 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженця м. Коломия Івано-Фраківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженку м. Коломия Івано-Фраківської області, жительку АДРЕСА_1 , громадянку України, батьківських прав щодо їхніх неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (актовий запис № 19 від 18.08.2009 року), ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (актовий запис № 1 від 10.01.2011 року), ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (актовий запис № 18 від 07.06.2012 року).

В задоволенні позовних вимог про позбавлення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 батьківських прав щодо їхнього неповнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відмовити у зв`язку з їх безпідставністю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 10 лютого 2020 року.

Суддя Калинюк О. П.