Справа № 454/3969/18 Головуючий у 1 інстанції: Адамович М.Я.
Провадження № 22-ц/811/3785/20 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

29 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі судді Ванівського О.М., перевіривши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

встановив:

Рішенням Сокальського районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 , подавши апеляційну скаргу 12 грудня 2020 року з пропуском строку на апеляційне оскарження. В апеляційній скарзі просить поновити строк на апеляційне оскарження. Зазначає, що про прийняття вказаного рішення йому стало відомо після розгляду Сокальським районним судом справи №1321/1033/12, оскільки оскаржуване рішення про відмову в позові про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини суд поклав в основу рішення від 05.10.2020 року у справі №1321/1033/12.

Відповідно до ч. 2 ст. 358 ЦПК України, незалежно від поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у разі, якщо апеляційна скарга подана після спливу одного року з дня складення повного тексту судового рішення, крім випадків:

1) подання апеляційної скарги особою, не повідомленою про розгляд справи або не залученою до участі в ній, якщо суд ухвалив рішення про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки;

2) пропуску строку на апеляційне оскарження внаслідок виникнення обставин непереборної сили.

Як вбачається з матеріалів справи, представник позивача ОСОБА_4 була повідомлена про розгляд справи 06 грудня 2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 не зазначає поважних обставин, що зумовили пропуск строку на апеляційне оскарження. Окрім цього, як вбачається з апеляційної скарги, ОСОБА_1 ще в жовтні 2020 року було відомо про винесене судом рішення, проте апеляційну скаргу подано в грудні.

Таким чином, ОСОБА_1 мав можливість оскаржити рішення суду першої інстанції в строк особисто або через представника.

Відповідно до установленої практики ЄСПЛ, вирішення питання про поновлення строку на оскарження знаходиться в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів потрібно вказувати підстави. Однією з таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення по їх справі. Однак навіть можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу повинні вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження (див. Mutatis mutandis, рішення у справі «Олександр Шевченко проти України» і «Трух проти України»).

Поновлення процесуального строку зі спливом значного періоду часу та за підстав, які не видаються переконливими може порушити принцип юридичної визначеності.

Безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення, що набрало законної сили, є порушенням вимог ст.. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6.

Частиною 1 ст. 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

На думку суду, оскарження рішення суду з спливом значного часу є порушенням принципу юридичної визначеності.

З огляду на зазначені обставини та вимогу закону, в клопотанні ОСОБА_1 про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду слід відмовити, та відмови у відкритті провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року.

Керуючись ст. 358 ЦПК України, -

ухвалив:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сокальського районного суду Львівської області від 06 грудня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя Ванівський О.М.