Справа № 242/4969/16-ц
Провадження № 6/242/192/20
У Х В А Л А
І м е н е м У к р а ї н и
10 листопада 2020 року м. Селидове
Селидівський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Черкова В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Селидове заяву Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження,-
в с т а н о в и в:
21.10.2020 р. Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» звернулося до суду із заявою про заміну сторони у виконавчому провадженні.
Сторони у судове засідання не з`явилися, про день слухання справи повідомлялися належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки), отримані ПАТ «ВБР» 30.10.2020 р., ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» 27.10.2020 р., а також рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (судової повістки) на ім`я ОСОБА_1 від 04.11.2020 р.
В обґрунтування заяви товариство зазначило, що 24.11.2016 р. Селидівським міським судом Донецької області було ухвалено рішення у справі за позовом ПАТ «ВБР» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
06.02.2018 р. між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір № 103 про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до якого право грошової вимоги, у тому числі й за кредитним договором № IKCASHVG.185757.009 від 04.04.2014 р. перейшло до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». З огляду на наведене ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» є правонаступником ПАТ «ВБР» у зв`язку з чим просило замінити стягувача у виконавчому провадженні.
Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.
Дослідивши письмові докази по справі та обґрунтування поданої заяви, суд вважає, що в заява підлягає задоволенню виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України, у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Відповідно до ч. 5 ст. 442 ЦПК України положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 ч.2 ст.11 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язнні (крім випадків, передбачених ст..515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобов`язаннях через воєвиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.
Відповідно до ч.1 ст.55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої сторони на будь-якій стадії судового процесу.
Процесуальне правонаступництво заміна сторін чи третіх осіб (право попередників) іншою особою (правонаступником) у разі вибуття з процесу суб`єкта спірних чи встановлених судом правовідносин.
При процесуальному правонаступництві має місце перехід процесуальних прав та обов`язків під час процесу від однієї особи, яка була стороною або третьою особою у справі, до іншої, яка не брала участі у справі.
Основою процесуального правонаступництва є наступництво у матеріальних правах та обов`язках. У цивільному праві воно поділяється на універсальне та сингулярне, коли правонаступництво відбувається щодо всіх прав та обов`язків суб`єкта цивільних відносин, а також коли стосується лише певної частини таких прав та обов`язків.
Процесуальне правонаступництво є завжди загальним щодо матеріального. Тобто у цивільному процесі до правонаступника переходять усі процесуальні права та обов`язки, не може бути половинчастого (часткового) правонаступництва.
Зазначені обставини є істотними для висновку про настання чи не настання юридичного факту переходу прав вимоги від первісного кредитора до наступного кредитора.
Отже, вступаючи в процес, правонаступник має довести своє право на наступництво прав та обов`язків конкретного суб`єкта цивільних процесуальних правовідносин.
Разом з цим, зі змісту наданих в обґрунтування заяви доказів, не вбачається чи виконані умови договору щодо настання подій, пов`язаних з переходом прав вимоги кредитора до боржника та не надано доказів на підтвердження оплати повної вартості прав вимоги за кредитним договором, як безумовної підстави для переходу прав кредитора.
В зв`язку з вищезазначеним, суд дійшов висновку, що заява не обґрунтована у зв`язку з чим задоволенню не підлягає.
Керуючись ст. 442 ЦПК України, суд, -
ПОСТАНОВИВ:
У задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про заміну сторони виконавчого провадження відмовити.
Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя