Справа № 352/2694/20
Провадження № 6/352/66/20
УХВАЛА

29 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Тисменицький районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої Гриньків Д.В.,

секретар судового засідання Кукула О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду подання державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковтуненка Дениса Андрійовича, погоджене з начальником відділу Соповським Іваном Володимировичем, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковтуненко Д.А. звернувся до суду із поданням про обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, посилаючись на те, що на виконанні знаходиться виконавче провадження №60300934 з виконання виконавчого листа №456/1252/18, виданого 30.07.2019 про стягнення в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальної шкоди в розмірі 240 639,89 грн., моральної шкоди в розмірі 10 000 грн., однак боржник не виконує зобов`язання, покладеного на нього згідно рішення суду.

Державним виконавцем вжито заходи щодо примусового виконання виконавчого листа, передбачені Законом України "Про виконавче провадження", однак боржник ОСОБА_1 у добровільному порядку вимоги не виконав. Тому, у своєму поданні просить постановити рішення про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта.

Згідно з ч. 4 ст. 441 ЦПК України суд негайно розглядає таке подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця.

Державний виконавець в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи без участі представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Оглянувши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Згідно з ст.33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пунктом 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду громадян України за кордон передбачено ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Відповідно до пункту 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи за межі України до виконання зобов`язання за рішенням.

Згідно з ст. 441 ч. 1, 3 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов саме ухилення боржника від виконання зобов`язань покладених на нього за рішенням суду або Законом України «Про виконавче провадження». Обов`язок доказування факту ухилення боржника від виконання зобов`язань, відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України, покладається в даному випаду на державного виконавця, який звертається до суду із відповідним поданням.

Отже, сама по собі заборгованість за виконуваним судовим рішенням не може свідчити про ухилення боржника від виконання зобов`язання.

Так, відповідно до висловленої Верховним Судом України позиції щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1ст. 6 Закону України № 3857-XII «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року та у п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України №1404-VІІІ «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року, позначає з об`єктивної сторони такі свідомі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборної сили, події тощо). У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Крім того, у п. 50 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Хлюстов проти Росії» (скарга № 28975/05 від 11 липня 2013 року, набуло статусу остаточного 11 жовтня 2013 року) сформульовано основні принципи оцінки необхідності заходів, що обмежують свободу пересування. Зокрема, ЄСПЛ зазначає, що національна влада зобов`язана забезпечити, щоб втручання у право особи на виїзд з країни першопочатково було виправдано та співмірно з урахуванням обставин справи.

Як вбачається з матеріалів справи державним виконавцем 15.10.2019 року відкрито виконавче провадження ВП №560300934.

Державний виконавець, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, посилається на те, що у останнього існує заборгованість зі сплати боргу перед ОСОБА_3 . Однак, саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього судовим рішенням обов`язків.

Суд звертає увагу на те, що в матеріалах подання відсутній доказ направлення даної постанови боржнику та відсутнє підтвердження про отримання боржником у виконавчому провадженні №560300934 постанови про відкриття виконавчого провадження від 15.10.2019.

Крім того суд позбавлений можливості встановити отримання ОСОБА_1 вимоги державного виконавця від 05.11.2019 року, так як відповідно до відомостей з офіційного сайту Укрпошта, інформація по даному відправленню відсутня, а постанова про арешт майна боржника від 24.12.2020 року боржником на момент постановлення ухвали не отримана, так як відправлення відповідно до отриманої інформації прямує до точки видачі/доставки.

Одночасно згідно акту державного виконавця від 28.02.2019 року при виїзді по місцю проживання ОСОБА_1 боржник був відсутній.

За таких обставин, суд вважає, що державним виконавцем не наведено достатніх обґрунтувань того, чи дійсно боржник свідомо в повній мірі не виконує належні до виконання зобов`язання, чи у нього є на це об`єктивні причини, а тому подання є передчасним.

Разом з тим, сам по собі виїзд за межі України боржника не зумовлює неможливість виконання останнім зобов`язання перед стягувачем, а докази щодо наміру ОСОБА_1 виїхати за межі України на постійне місце проживання державним виконавцем в поданні не зазначені.

Виходячи з вищенаведеного, та керуючись ст.ст. 10, 18,441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні подання державного виконавця Тисменицького районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Ковтуненка Дениса Андрійовича, погоджене з начальником відділу Соповським Іваном Володимировичем, про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 без вилучення паспортного документа - відмовити.

Згідно ст.261 ЦПК України ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню.

Суддя Гриньків Д.В.