ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/9439/16-ц Номер провадження 22-ц/814/2241/20Головуючий у 1-й інстанції Тімошенко Н. В. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого (судді-доповідача): Карпушина Г.Л., суддів: Одринської Т.В., Пікуль В.П., при секретарі судового засідання: Ряднині І.В., -

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Костенко Володимиром Олександровичем на ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 05 грудня 2019 року (прийняту суддею Тімошенко Н.В., відомості щодо дати складення повного тексту ухвали суду відсутні) у справі за заявою ОСОБА_2 про забезпечення її позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя,-

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Октябрського районного суду м. Полтави перебуває на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

03.12.2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про забезпечення позову, в якій прохала накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 . В обґрунтування заяви зазначила, що стороною позивача було подане клопотання про накладення арешту на спірне майно, однак судом відмовлено в задоволенні клопотання. На наступний день ОСОБА_1 зняв з реєстраційного обліку набутий під час шлюбу автомобіль марки VOLVOFN 12, номерний знак НОМЕР_2 , 1994 року випуску, місцезнаходження бортовий тентований SOMMERZP-18 не відоме. Зазначила, що процесуальна поведінка ОСОБА_1 щодо самовільного продажу спірного майна при вирішенні спору щодо нього в судовому порядку дає достатні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити виконання рішення в майбутньому.

Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтава від 05 грудня 2019 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позову до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задоволено.

Накладено арешт на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 . Виконання ухвали доручено Управлінню державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Полтавської міської ради.

З вказаною ухвалою суду не погодився ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Костенко Володимиром Олександровичем, в якій прохає ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 05 грудня 2019 року скасувати.

Апелянт вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, та такою, що постановлена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема вказує, що ОСОБА_1 з 17.07.1998 року здійснює підприємницьку діяльність шляхом реєстрації як фізична особа-підприємець, та є платником ПДВ. Вказує, що ч.2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість. Тобто, вищезазначені обмеження перешкоджають здійснювати ОСОБА_1 , як ФОП підприємницьку діяльність. Крім того, вказує, що постановою від 26.12.2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_1 , однак транспортний засібSOMMERZP-18ОТ, 2001 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , номерний знак НОМЕР_4 , не є предметом спільної сумісної власності, оскільки був придбаний відповідно до договору купівлі-продажу 01.11.2016 року. Тому вважає, що накладення арешту на майно, що не є предметом спільної сумісної власності є незаконним, а тому підлягає скасуванню.

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

Судове засідання проводилося в порядку спрощеного позовного провадження за участі сторін та інших осіб по справі. На моменту розгляду справи були присутні позивач за первісним позовом та її представник, представник відповідача, інші особи будучи належним чином та завчасно повідомленими про час і місце слухання справи в судове засідання не з`явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, що з`явилися, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимоги апеляційної скарги.

Відповідно до п.1 ч.1. ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення її позову, суд першої інстанції виходив з того, що виходячи з характеру позовних вимог, дій сторін та зважаючи на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірне майно, майно відповідача та його грошові кошти може утруднити чи зробити неможливим виконання в майбутньому рішення суду, а тому заява про забезпечення позову підлягає задоволенню

Колегія суддів погоджується з вказаними вище висновками місцевого суду, виходячи з наступного.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

В заяві про забезпечення позову заявник повинен викласти причини, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувати необхідність певного виду забезпечення позову.

Згідно ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини. Суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Отже, важливими умовами для вжиття заходів забезпечення позову є наявність між сторонами дійсного спору та реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду.

Так, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову ОСОБА_2 виклала у відповідній заяві обґрунтування необхідності вжиття заходів забезпечення позову та надала відповідні докази існування реального спору щодо спірного нерухомого майна, а також того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або унеможливити виконання рішення суду.

Суд першої інстанції зважаючи на те, що відчуження відповідачем своїх майнових прав на спірне майно фактично знівелює ефективність обраного позивачем способу захисту, на думку колегії суддів, прийшов до правильного висновку про необхідність вжиття заходів забезпечення позову.

Арешт майна, як вид забезпечення позову це встановлений законом тимчасовий захід, який полягає в обмеженні власника (користувача) майна на вільне володіння, користування та розпорядження даними майном, з метою забезпечення виконання рішень судів якими поновлюються порушенні права та інтереси фізичних осіб, за захистом яких вони звернулися до суду. Той факт, що можливість застосування такого заходу передбачена законом вказує на правомірність дій суду.

Таким чином, задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову, суд першої інстанції фактично, до вирішення справи по суті, лише обмежив право відповідача щодо розпорядження спільним майном сторін та належним йому майном, в іншій частині права відповідача не обмежуються.

Посилання апелянта на відсутність доказів, які б підтверджували доводи позивача щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову, спростовуються матеріалами справи, які вказують на те, що позивач звернувся до суду з позовом, до якого останнім надано докази, що підтверджують його доводи, на підставі даних доказів і обґрунтована заява останньої про необхідність забезпечення позову.

Посилання на положення ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» є необґрунтованими, оскільки нею врегульовано питання щодо порядку звернення стягнення на кошти та інше майно боржника органами виконавчої служби, проте в даному випадку мова йде про захід забезпечення позову вжитий судом.

Факт накладення арешту на транспортний засіб, який не є предметом спільної власності, в разі доведення його обґрунтованості, не є підставою для скасування оскаржуваного рішення, а підставою для оскарження дій виконавця та виключення даного майна з числа арештованого.

Факт неможливості здійснювати підприємницьку діяльність у зв`язку з арештом грошових коштів відповідача, також не вказує на незаконність дій суду при прийнятті рішення, та в разі їх обґрунтованості (оскільки доказів апелянтом не надано) можуть бути усунуті шляхом зміни чи скасування запобіжного заходу, або внесення необхідних коштів на депозитний рахунок до моменту розгляду справи.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про те, що доводи апеляційної скарги не впливають на правильність ухвали суду першої інстанції, яка постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для скасування ухвали суду першої інстанції відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах якого апеляційну скаргу подано його представником - адвокатом Костенко Володимиром Олександровичем залишити без задоволення.

Ухвалу Октябрського районного суду м. Полтава від 05 грудня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена протягом тридцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови суду виготовлено 05 листопада 2020 року.

Головуючий: _______________________ Г.Л. Карпушин

Судді: ___________________ Т.В. Одринська __________________ В.П. Пікуль