Провадження №2/523/711/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" січня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м.Одеси у складі:

головуючого судді - Дяченко В.Г.,

за участі секретаря судового засідання - Микитей А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів та скасування рішення

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить визнати неправомірними та скасувати рішення комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26.07.2019 року, відносно споживача ОСОБА_2 про донарахування згідно розрахунку 71099,03 грн., та визнати неправомірним акт-розрахунок №795 від 26.07.2019 року за період з листопада 2018 року по травень 2019 року у розмірі 71099,03 грн., стягнути судові витрати в сумі 3768,40 грн. на користь позивача (а.с.39).

Позов обґрунтовано тим, що ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач є дружиною померлого та прийняла спадщину.

04.04.2017 року в домогосподарстві на об`єкті споживача - АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , працівники відповідача провели монтаж побутового лічильника газу з обмінного фонду (№4609037).

20.05.2019 року працівниками відповідача складено акт про порушення, яким встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, лічильник направлено на експертизу.

31.05.2019 року актом експертизи №280, яка виконана працівниками відповідача, підтверджено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушено цілісність заводського тавра, відбитки тавра пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника.

Позивач вважає, що дії відповідача є неправомірними через визначення померлого в усіх складених документах та невідповідності висновку експертизи обставинам справи, так як, відсутні зразки для порівняння пломби заводу-виробника лічильника який є власністю ПАТ «Одесагаз» та не встановлено на якому етапі користування було порушено тавро.

Представник відповідача надав суду відзив, в якому проти позову заперечував та зазначив, що оскаржувані позивачем акти не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, а лише фіксують виявлені порушення, певних обов`язків для позивача не створюють, а відтак не порушують її права та інтереси.

Справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

Сторони повідомлені належним чином про дату час та місце судового засідання, однак в судове засідання не з`явились, заяв та клопотань не надали.

Суд розглядає справу в порядку визначеному ст. 279 ЦПК України.

Судом встановлено:

04.04.2017 року в домогосподарстві на об`єкті споживача - АДРЕСА_1 , особовий рахунок № НОМЕР_1 , відкритий на ім`я ОСОБА_2 , працівники відповідача провели монтаж побутового лічильника газу з обмінного фонду (№4609037) (а.с.19).

20.05.2019 року працівниками ПАТ «Одесагаз» складено акт №795 про порушення побутовим споживачем Кодексу газорозподільних систем шляхом несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ. Також складено протокол щодо направлення ЗВТ та/або пломби на експертизу, відповідно до якого лічильник №4609037 та пломба направляється на експертизу до ПАТ «Одесагаз» (а.с.20,22).

Актом експертизи №280 від 31.05.2019 року, проведеної працівниками ПАТ «Одесагаз» встановлено несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, порушено цілісність заводського тавра, відбитки тавра встановленої пломби на ЗВТ не відповідають відбиткам тавра заводу-виробника, лічильник непридатний до подальшої експлуатації (а.с.24).

Рішенням Комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26.07.2019 року, відносно споживача ОСОБА_2 донараховано згідно розрахунку 71099,03 грн.(а.с.27).

Актом-розрахунком №795 від 26.07.2019 року споживачу ОСОБА_2 донараховано 5801,51 м/куб. на суму 71099,03 грн. (а.с.26).

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом (Р-4-986 від 13.07.2015 року) позивач є спадкоємцем Ѕ частки житлового будинку що розташований за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.13).

Згідно із ч. 1ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст.ст.11,15 ЦК України, цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається вст. 16 ЦК України.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У висновках Великої Палати Верховного Суду, викладених у Постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, провадження № 14-503цс18 вказано, що як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Складений працівниками ПАТ «Одесагаз» акт-розрахунок №795 від 26.07.2019 року є лише фіксацією порушення, що було виявлено під час проведення перевірки 20.05.2019 року, тому оскарження лише факту складення такого акту-розрахунку, який не встановлює для споживача будь-яких обов`язків і є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Зазначений акт-розрахунок може бути визнаний як доказ (із наданням йому відповідної оцінки судом під час вирішення іншого спору), зокрема щодо відшкодування матеріальних збитків, при вирішенні якого суд зобов`язаний дати оцінку щодо дійсності цього акту. Відсутність спору, у свою чергу, виключає можливість звернення до суду, оскільки відсутнє право, що підлягає судовому захисту.

Відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному у Постанові від 08 серпня 2018 року у справі № 285/1893/17, провадження № 61-27407св18, вказано що оскарження протоколу засідання комісії з розгляду актів про порушення, що є різновидом претензії, не передбачено чинним законодавством. Визнання вимоги про оплату збитків незаконною не передбачено чинним законодавством, оскільки сама вимога носить рекомендаційний характер і сторони у разі необхідності можуть вжити заходів для досудового врегулювання спору. Акт та протокол у разі звернення постачальника електричної енергії із позовом до суду про відшкодування вказаних збитків можуть бути надані як докази, які повинні оцінюватись судом у сукупності з іншими належними доказами, а їх самостійне оскарження не передбачено чинним законодавством. Оскарження порядку визначення розміру і відшкодування збитків, повинно відбуватися виключно під час звернення постачальника з позовом до суду про відшкодування збитків.

Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 12 вересня 2011 року № 6-25цс11.

Правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем аналогічні правовідносинам викладеним у вищенаведених правових позиціях касаційної інстанції.

Розглядаючи заявлені позовні вимоги по суті, суд врахував, що рішення комісії №496/1об ПАТ «Одесагаз» від 26.07.2019 року та акт-розрахунок №795 від 26.07.2019 року, на які позивач посилається в обґрунтування своїх вимог, є внутрішніми документами ПАТ «Одесагаз» і не належать до актів у розумінні ст.16 ЦК України. Вони не є обов`язковими до виконання ненормативними актами, а лише фіксацією виявленого порушення. Отже певних обов`язків на позивача вони безпосередньо не покладають, а відтак не порушують його права та інтереси.

Таким чином, оскарження дій лише щодо факту проведення засідання Комісії та її рішення, як і самого акта-розрахунку, які не встановлюють для позивача будь-яких обов`язків, крім рекомендації сплатити нараховані збитки, що є різновидом претензії, не передбачено діючим законодавством в якості способу захисту прав.

Відповідно до п.п. 3, 4, 7 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені, виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів, права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

Посилання позивача на зазначений Закон є безпідставні, так як позивачем не доведено, що вона є споживачем у виниклих правовідносинах.

За вказаних обставин, суд дійшов висновку, що вимоги, заявлені позивачем, не відповідають способам захисту судом цивільних прав та інтересів, передбаченим ст. 16 ЦК України, оскільки оскарження дій відповідача лише щодо факту складання зазначених документів, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту, тому підстав для задоволення позовних вимог немає.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 5. 6, 10, 263-265ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Одесагаз» про захист прав споживачів та скасування рішення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції, апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 07.02.2020 року.

Суддя