Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"07" лютого 2020 р. Іллічівський районний суд м. Маріуполя Донецької області під головуванням судді Кузнецова Д. В., за участю секретаря судового засідання Скудар С.В., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У 2019 році позивач дізнався, що в належній йому квартирі також зареєстровані дві невідомі особи відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які не мешкають у зазначеному житловому приміщенні з моменту виникнення у позивача права власності на квартиру. Крім того, ОСОБА_1 взагалі не знайомий з відповідачами, вони не несли жодних обов`язків зі сплати житла та комунальних послуг, не приймали участі у поточному ремонті квартири, усі витрати, пов`язані з утриманням житла, несе ОСОБА_1 . У зв`язку із чим просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_3 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та наполягав на їх задоволенні. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

У цьому випадку, суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 02.12.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Донецької області Ходаріною О.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 1068, ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 . Право приватної власності зареєстроване за позивачем у МКП «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» 03.12.2009 року за № 1586.

Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 38 від 21.01.2020 року, складеної секретарем КСН «Центральний ІІ», до складу родини ОСОБА_1 входить дружина ОСОБА_4 , 1990 року народження, та донька ОСОБА_5 , 2019 року народження.

У відповідності до інформації, наданої 30.01.2020 року Відділом аналітичного забезпечення Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, ОСОБА_2 з 20.07.1994 року по теперішній час зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , а ОСОБА_3 зареєстрована за вказаною адресою з 31.05.2000 року по теперішній час.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 пояснили, що є сусідами позивача, з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 не знайомі та ніколи не бачили їх у квартирі АДРЕСА_1 . Вказали, що у цій квартирі проживає ОСОБА_1 з родиною.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою на власний розсуд і має право за ст. 391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Судом встановлено, що відповідачі з 2009 року не проживають за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується письмовими матеріалами справи та поясненнями свідків.

За таких обставин справи, суд вважає, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підлягають визнанню такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 321, 391, 405 ЦК України, ст.ст.12, 76, 81, 89, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_2 .

Повні відомості про учасників:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідачі:

1. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер не відомий.

2. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер не відомий.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через суд першої інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя: Д. В. Кузнецов