Дата документу 28.12.2020 Справа № 554/2805/20
Провадження № 2/554/1279/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2020 року Октябрський районний суд м.Полтави у складі:

головуючого судді Троцької А.І.,

при секретарі Зайцевій Я.А.,

розглянувши цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,-

ВСТАНОВИВ:

01 квітня 2020 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 в якому просив стягнути з відповідача грошову суму в розмірі 231459, 93 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що 04 серпня 2011 року між ПАТ КБ «Євробанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № С-304, за яким кредитор надав позичальнику грошові кошти у розмірі 443 500 грн. під 25% річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 03 серпня 2020 року, для придбання та проведення ремонтних робіт трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідач умови договору не виконувала, тому рішенням Октябрського районного суду м.Полтави з неї було стягнуто на користь банку заборгованість у сумі 684854, 38 грн. 05 серпня 2019 року, між «Євробанк» та ОСОБА_1 укладено Договір № 009/Н-310 про відступлення (договір купівлі-продажу) прав вимоги, за Кредитним договором № С-304 та Договорами забезпечення. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 26.09.2019 р.у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.10.2013 року у справі №554/1670/13-ц, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Євробанк» заборгованість за кредитним договором №С-304 від 04.08.2011 р. у розмірі 684 854,38 грн. замінено стягувача, ПАТ КБ «Євробанк» на його правонаступника ОСОБА_1 . З моменту винесення судового рішення, ОСОБА_2 безпідставно користувалась та продовжує користуватись коштами, які належать до сплати позивачу. Тому позивач вимушений звернутись до суду щодо стягнення із ОСОБА_2 грошових коштів, у порядку ст. 625 ЦК України, а саме 3 % річних за прострочення виконання рішення суду по справі №554/1670/13-ц та інфляційних втрат за період з 20 березня 2017 року по20 березня 2020 року, тобто в рамках строку позовної давності.

Ухвалою судді від 12.05.2020 року у справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою від 27.11.2020 року закрито підготовче судове провадження та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача надав заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав, проти винесення заводного рішення не заперечував.

Відповідач ОСОБА_2 , яка про час та дату судового засідання повідомлена належним чином за останнім відомим місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, та шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання повторно не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили.

З письмової згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1ст. 81 ЦПК України, обов`язок доказування укладення договору кредиту між сторонами та розміру заборгованості за цим договором покладено на позивача.

Судом встановлено, що 04 серпня 2011 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «Євробанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № С-304, за яким кредитор надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі 443 500 грн. під 25% річних з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 03 серпня 2020 року, для придбання та проведення ремонтних робіт трикімнатної квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 ( а.с.8-9).

Позичальник умови договору не виконувала, тому рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 01 жовтня 2013 року задоволено позовні вимоги ПАТ КБ «Євробанк» та стягнуто на користь банку з ОСОБА_2 суму заборгованості за кредитним договором №С-304від 04.08.2011 року у розмірі 684854, 38 грн. (а.с.14-15).

Позивач зазначає, що рішення суду не виконано, а тому він має право, в порядку ст. 625 ЦК України, на стягнення 3% річних за прострочення виконання рішення та інфляційних витрат за період з 20 березня 2017 року по 20 березня 2020 року.

Так, згідно ст. 625 ЦК Україн и боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Разом із тим суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 01 жовтня 2013 року про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості в розмірі 684854, 38 грн. пред`явлено до виконання та не виконано. Клопотань про витребування таких доказів також до суду не надходило.

Крім того, у підтвердження посилання позивача про наявність ухвали суду про зміну сторони у виконавчому провадженні з примусового виконання рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01.10.2013 року у справі №554/1670/13-ц, суду також будь-яких документів не надано.

За змістом ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи викладене, суд відмовляє у задоволенні позову ОСОБА_1 за недоведеністю позовних вимог.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено, відсутні підстави стягувати з відповідача будь-які судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 76-78, 81, 141, 263-265, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається учасниками справи через відповідний суд, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивач: ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: ОСОБА_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Октябрського

районного суду м.Полтави Троцька А.І.