Постанова

Іменем України

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 679/1257/18

провадження № 61-15097св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:

Штелик С. П. (суддя-доповідач), Калараша А. А., Петрова Є. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Авто Просто»,

розглянув у попередньому судовому засіданні в порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області в складі судді Базарника Б. І. від 20 березня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду в складі суддів: П`єнти І. В., Корніюк А. П., Талалай О. І., від 01 липня 2019 року,

В С Т А Н О В И В :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору фінансової послуги недійсним та стягнення коштів.

В обґрунтування позову зазначав, що 08 травня 2018 року між ним та ТОВ «Авто Просто» був укладений договір № 732545 про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових актів для придбання товару (автомобіля) у групі з додатками № 1 та № 2. Вказував, що під час укладення договору шляхом обману було внесено дані щодо іншого автомобіля ніж він обрав, інший термін кредитування та іншу процентну ставку кредиту. Договір передбачає лише права товариства без будь-яких обов`язків, не містить строків отримання автомобіля, що виключає реальне настання правових наслідків.

Вважає, що оспорюваний договір порушує його права, а діяльність відповідача з реалізації системи «АвтоТак» є такою, що вводить споживача в оману. Відповідач в договорі використав підміну понять, внаслідок чого позивач помиляючись щодо обставин, які мають істотне значення підписав оспорюваний договір, умови якого є несправедливими по відношенню до позивача, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду позивача.

Посилаючись на зазначене, позивач просив суд визнати недійсним договір № 732545 від 08 травня 2018 року, укладений між ним та ТОВ «Авто Просто», стягнути з товариства сплачений на рахунок ТОВ «АТ Сервіс» авансовий платіж в розмірі 12 645 грн, авансовий платіж, сплачений на рахунок ТОВ «Авто Просто» в сумі 3 457 грн 17 коп., та моральну шкоду в розмірі 5 000 грн.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року у позові ОСОБА_1 до ТОВ «Авто Просто» про визнання договору фінансової послуги недійсним, стягнення коштів та захист прав споживачів відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не доведено належними та допустимими доказами порушення його прав як споживача послуг, несправедливості умов договору та введення його в оману зі сторони ТОВ «Авто просто», а тому відсутні підстави для задоволення позову, визнання недійсним договору та стягнення на користь позивача спірних сум.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 01 липня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року залишено без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону, обставини справи встановлені повно, а доводи апеляційної скарги не підтверджені належними та допустимими доказами і не спростовують висновків суду першої інстанції.На момент укладення спірного договору позивач був ознайомлений з його умовами щодо придбання автомобіля ВАЗ Largus у групі через систему «АвтоТак», засвідчив своїм підписом згоду на усі відповідні умови, які не суперечать чинному законодавству України. Доводи апеляційної скарги не містять посилання на докази, які б спростовували висновки суду першої інстанції і впливали на їх законність.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у серпні 2019 року до Верховного Суду, ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити повністю.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що суди попередніх інстанцій, на думку скаржника, не повно дослідили зібрані у справі докази та дійшли помилкових висновків про відмову в позові. При укладанні оспорюваного договору, відповідач допустив нечесну підприємницьку практику, не надав необхідну, доступну та достовірну інформацію про предмет угоди та строки її виконання, у договорі використовувалась підміна понять, внаслідок чого позивача введено в оману щодо товару, умов отримання, строків отримання бажаного автомобіля, чим порушено вимоги Закону України «Про захист прав споживачів». Умовами правочину встановлено жорсткі обов`язки споживача (позивача), тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (відповідача), оскільки останній не несе будь-якої відповідальності за невиконання умов договору. Умови оспорюваного договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживачу. Судами не надано оцінку поданим позивачем доказам, а саме: фото сина позивача в автомобілі Cheri Tiggo 2, який насправді хотів придбати позивач, листу ОСОБА_2 , в якому вказані марка автомобіля Cheri Tiggo 2 і його ціна, рекламній продукції Cheri, флаєру на знижку, примірнику позивача додатку до спірного договору № 1, де останнім вказано бажаний автомобіль Cheri Tiggo 2.

Доводи інших учасників справи

У вересні 2019 року ТОВ «Авто Просто» подало відзив на касаційну скаргу, посилаючись на те, що обставини справи судами попередніх інстанцій встановлені повно та відповідають фактичними обставинам, які склалися між учасниками даної справи. У відзиві на касаційну скаргу заявник просив відмовити у задоволенні касаційної скарги та залишити оскаржувані рішення без змін, посилаючись на їх законність і обґрунтованість.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 19 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження у даній справі. Витребувано справу із суду першої інстанції.

У вересні 2019 року справу передано судді-доповідачу.

Обставини справи, встановлені судами

Судами встановлено, що 08 травня 2018 року між учасниками справи укладено договір № 732545, предметом якого є надання учаснику фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок об`єднаних періодичних платежів учасників групи через систему «Авто Так». Договір укладено шляхом його підписання сторонами та підписання додатку № 1, додатку № 2, які є невід`ємною частиною договору.

Відповідно до додатку № 1 до цього договору предметом договору у групі «Авто Так» є придбання автомобіля ВАЗ Largus, вартістю 259 677 грн.

Того ж дня, ОСОБА_1 та ТОВ «АТ Сервіс» уклали договір доручення № 732545, відповідно до якого довіритель уповноважує повіреного сплатити від імені довірителя винагороду «Авто Просто».

На виконання умов договору про надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товару (автомобіля) у групі, ОСОБА_1 було сплачено винагороду за послуги, пов`язані з включенням договору до системи «Авто Так» та формування групи, у сумі 12 465 грн та періодичний платіж у сумі 3 457 грн 17 коп.

Згідно з довідкою про ознайомлення учасника групи із внутрішніми правилами, своїм підписом позивач засвідчив та підтвердив, що ознайомлений із внутрішніми правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах ТОВ «Авто Просто». Терміни, визначення та умови внутрішніх правил йому були зрозумілі.

Судами установлено, що позивач погодився з умовами угоди, підписав її та вчиняв дії на її виконання.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно статті 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

За частиною першою статті 402 ЦПК України у суді касаційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 400 цього Кодексу.

08 лютого 2020 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX (далі - Закон від 15 січня 2020 року № 460-IX).

Пунктом 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону від 15 січня 2020 року № 460-IX установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Встановлено й це вбачається із матеріалів справи, що оскаржувані судові рішення ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги цих висновків не спростовують.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд та застосовані норми права

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно зі статтею 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

За змістом частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Згідно з частиною першою статті 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 229 ЦК України).

Відповідно до статті 15 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про продукцію, що забезпечує можливість її свідомого і компетентного вибору. Інформація повинна бути надана споживачеві до придбання ним товару чи замовлення роботи (послуги). Інформація про продукцію повинна містити в тому числі, назву товару, найменування або відтворення знака для товарів і послуг, за якими вони реалізуються.

Частиною 1, 2 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача.

Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов`язків для споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця (частина третя статті 18 зазначеного Закону).

За приписами частин першої, другої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає , зокрема, будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Підприємницька практика є такою, що вводить в оману, якщо під час пропонування продукції споживачу не надається або надається у нечіткий, незрозумілий або двозначний спосіб інформація, необхідна для здійснення свідомого вибору. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Згідно з пункту 2 частини третьої статті 19 Закону України «Про захист прав споживачів» забороняються як такі, що вводять в оману, зокрема, пропонування однієї продукції до реалізації іншої.

Звертаючись до суду із даним позовом, ОСОБА_1 посилався на те, що уклав спірний договір внаслідок омани та не роз`яснення товариством усіх умов такого договору.

Разом з тим, за змістом пункту 19.2 спірного договору підписання цього договору та додатків до нього є підтвердженням факту ознайомлення, розуміння сторонами та їх згоди з усіма визначеннями, умовами та змістом угоди й додатків до неї. Учасник підтверджує, що ТОВ «Авто Просто» надало інформацію про суть фінансової послуги, що пропонується за цим договором, із зазначенням вартості цієї послуги для учасника групи.

Вимогами цивільного процесуального законодавства суд зобов`язаний установити: чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси позивача; у чому полягає таке порушення прав; якими доказами воно підтверджується. Залежно від установленого суд повинен вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні.

Позивач особисто не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які посилався під час звернення до суду із даним позовом.

Згідно вимог ЦПК України учасники справи мають передбачені процесуальним законом права і обов`язки.

Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень.

Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач - є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач - для відхилення його заперечень проти позову.

У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю.

Судами було установлено, що позивач погодився з умовами угоди, підписавши її та вчиняючи дії на її виконання.

Повно та всебічно дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємного зв`язку, установивши, що позивач після ознайомлення з умовами договору погодився із запропонованими умовами, протягом 14 днів із дня його підписання не звертався до ТОВ «Авто Просто» з вимогою про розірвання договору, на виконання умов зазначеного правочину, позивач сплачував кошти, що передбачено відповідними умовами, що свідчить про розуміння та визнання умов договору позивачем, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у зв`язку з їх недоведеністю.

Такі висновки відповідаючи висновкам, викладеним в постановах Верховного Суду від 16 травня 2019 року у справі № 405/2770/17-ц, від 15 липня 2020 року в справі № 204/7352/17, від 17 вересня 2020 року у справі № 695/3295/18 та іншим висновкам у подібних правовідносинах.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 373/2054/16-ц (провадження № 14-446цс18) викладено правовий висновок про те, що встановлення обставин справи, дослідження та оцінка доказів є прерогативою судів першої та апеляційної інстанцій. Це передбачено як статтями 58, 59, 212 ЦПК України у попередній редакції 2004 року, так і статтями 77, 78, 79, 80, 89, 367 ЦПК України у редакції від 03 жовтня 2017 року. Якщо порушень порядку надання та отримання доказів у суді першої інстанції апеляційним судом не встановлено, а оцінка доказів зроблена як судом першої, так і судом апеляційної інстанцій, то суд касаційної інстанції не наділений повноваженнями втручатися в оцінку доказів.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдина практика застосування законів поліпшує громадське сприйняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Доводи касаційної скарги щодо необґрунтованості оскаржених рішень спростовуються змістом спірного договору, який містить істотні умови договору та який підписано позивачем без зауважень, іншими матеріалами справи та обґрунтованими висновками судів першої та апеляційної інстанції.

Доводи касаційної скарги щодо введення товариством, на думку скаржника, його в оману, а також щодо нечесної підприємницької діяльності товариства, є аналогічними аргументам апеляційної скарги, які суд апеляційної інстанції належним чином перевірив та, ухвалюючи рішення, спростував з наведенням відповідних обґрунтованих мотивів.

Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів заявника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків судів, Верховний Суд виходить з того, що у справі, що розглядається, сторонам було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин, як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені у касаційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правильних висновків судів попередніх інстанцій.

Доводи касаційної скарги про те, що судами не надано оцінку поданим позивачем доказам, а саме: фото сина позивача в автомобілі Cheri Tiggo 2, який насправді хотів придбати позивач, листу ОСОБА_2 , в якому вказані марка автомобіля Cheri Tiggo 2 і його ціна, рекламній продукції Cheri, флаєру на знижку, примірнику позивача додатку до спірного договору № 1, де останнім вказано бажаний автомобіль Cheri Tiggo 2 - не містять підстав для скасування оскаржених рішень, оскільки такі докази є в матеріалах справи, які належним чином оцінювались судами попередніх інстанції із врахуванням відповідних доказів. Такі докази не містять обставин, які спростовують факт особистого підписання позивачем спірного договору на відповідних умовах, які були попередньо погоджені сторонами договору.

Доводи касаційної скарги не узгоджуються із дослідженими судами попередніх інстанцій матеріалами справи, які не містять належних та допустимих доказів, які беззаперечно підтверджували б обставини, якими обґрунтовано вимоги позивача.

Згідно вимог частини шостої статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Доводи касаційної скарги в їх сукупності зводяться до незгоди із висновками судів, невірного розуміння скаржником вимог чинного законодавства та власного тлумачення характеру спірних правовідносин. Такі доводи оцінені судом першої інстанції, були предметом перегляду судом апеляційної інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Згідно вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації», у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації») повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржені судові рішення постановлено без додержанням норм матеріального і процесуального права та зводяться до переоцінки доказів у справі, що, відповідно до положень статті 400 ЦПК України, знаходиться поза межами повноважень Верховного Суду.

У зв`язку з наведеним колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувані рішення - без змін.

Згідно із частиною третьою статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

З урахуванням викладеного та керуючись статтями 400, 401, 415 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду,

П О С Т А Н О В И В:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 20 березня 2019 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 01 липня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: С. П. Штелик

А. А. Калараш

Є. В. Петров