Cправа № 563/690/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31.12.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судового засідання Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт перебування непрацездатної особи - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні громадянина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 04 травня 1989 року до 21 грудня 1997 року.

В обґрунтування заяви заявник вказує, що ОСОБА_4 , 1940 року народження, проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним з 04 травня 1989 року була зареєстрована та проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу бабуся заявника ОСОБА_3 . За час спільного проживання ОСОБА_4 утримував домашнє господарство, працював у колгоспі ім.Шевченка, а ОСОБА_3 ніде не працювала, оскільки хворіла на цукровий діабет та перенесла інсульт. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 . Після його смерті відкрилася спадщина, зокрема, на житловий будинок, в якому він проживав. ОСОБА_3 перебувала на утриманні спадкодавця, як непрацездатна особа з 04 травня 1989 року по 21 грудня 1997 року. ОСОБА_3 фактично прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 , проте не оформила її. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла. Після її смерті заявник спадщину прийняла своєчасно, шляхом подачі заяви про прийняття спадщини приватному нотаріусу, син ОСОБА_3 та батько заявника - ОСОБА_5 подав нотаріусу відмову від прийняття спадщини за законом та за заповітом на користь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 батько завника ОСОБА_5 також помер. За життя ОСОБА_3 свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_4 не отримувала, хоча спадщину після смерті ОСОБА_4 фактично прийняла. Отримати свідоцтво про право на спадщину, яка відкрилась після смерті співмешканця бабусі ОСОБА_4 неможливо, оскільки не встановлено факт перебування непрацездатної особи ОСОБА_3 на його утриманні, тому вона змушена звернутися до суду із встановленням вказаного факту.

В судове засідання заявник та представник заявника не з`явились, до суду заявник подала заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала заяву та просила її задоволити, посилаючить на доводи викладені у заяві.

Заінтересована особа, ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся вчасно та належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі, щодо задоволення заявлених вимог не заперечив.

Свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в судовому засіданні надали покази, що давно знайомі з заявницею. Підтвердили, що бабуся заявниці ОСОБА_3 дійсно протягом тривалого часу (понад 8 років) проживала разом з ОСОБА_4 в його житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 . ОСОБА_4 працював в колгоспі і отримував зарплатню, на яку утримував домашнє господарство, житловий будинок. Також ОСОБА_4 мав ІІІ групу інвалідності і отримував пенсійне забезпечення по інвалідності. ОСОБА_3 не працювала, оскільки мала проблеми зі здоров`ям, зокрема, хворіла на цукровий діабет. Спільних дітей у них не було, ОСОБА_4 мав двох дітей - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . ОСОБА_8 давно проживає в Росії і не претендує на спадщину після смерті батька.

Заслухавши показання свідків, дослідивши подані докази, всебічно і повно встановивши всі фактичні обставини справи, на яких грунтуються вимоги заявника, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відкриття спадщини, cтрок на прийняття якої закінчився до 01.01.2004 року, застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом.

Таким чином, якщо спадщина відкрилась у період чинності ЦК УРСР, застосовуванню підлягають норми ЦК УРСР про належність спадщини спадкоємцеві з часу відкриття спадщини незалежно від оформлення права на спадщину.

Відповідно до змісту ст.ст. 524-526 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом, часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця.

Згідно зі ст.ст. 527, 531 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

Відповідно до положень ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 21 лютого 1987 року ОСОБА_10 народилася ІНФОРМАЦІЯ_4 , а її батьками були ОСОБА_5 та ОСОБА_11 .

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 13 листопада 1965 року батько заявниці, ОСОБА_10 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 , а його батьками були ОСОБА_12 та ОСОБА_13 .

Факт зміни прізвища ОСОБА_13 з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_15 » підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 від 24 серпня 1984 року.

Факт зміни прізвища заявниці з « ОСОБА_14 » на « ОСОБА_16 » підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_4 від 14 серпня 2013 року.

ОСОБА_4 з 1989 по 1990 роки працював в колгоспі "Перемога", а з 1990 по1996 роки у колгоспі ім.Шевченка та отримував заробітню плату, що підтверджується архівними довідками №2016/04-07, №2017/04-07, №2018/04-07 від 22 грудня 2020 року.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_5 , видане 22 грудня 1997 року.

Відповідно до заповіту від 20 грудня 1991 року ОСОБА_4 житловий будинок та все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що він за законом буде мати право заповів дочці - ОСОБА_17 .

Згідно заяви ОСОБА_17 від 25 вересня 2020 року вона не претендую на спадщину, яка залишилась після смерті батька ОСОБА_4 і вважає, що заява ОСОБА_1 підлягає задоволенню, оскільки її бабуся ОСОБА_3 справді проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_4 і після його смерті проживала в його житловому будинку, доглядала за ним та господарством.

Згідно інформаційних довідок № 61278783 та № 61278786 від 12 серпня 2020 року, виданих приватним нотаріусом Корецького районного нотаріального округу Дицяк Т.М. після смерті ОСОБА_4 спадкова справа не заведена, заповіт - чинний.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 , видане 06 січня 2020 року.

Згідно з довідкою №293/02-13/20 від 27 березня 2020 року виданою Корнинською сільською радою Рівненського району Рівненської області ОСОБА_3 дійсно проживала та з 04 травня 1989 року була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . До 21 грудня 1997 року разом з нею проживав її співмешканець - ОСОБА_4 .

Згідно відповіді приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Кутецької В.В. №263/02-14 від 17 серпня 2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3 заведена за заявою ОСОБА_1 . Заповіти - чинні.В спадковій справі наявна відмова сина померлої ОСОБА_5 від прийняття спадщини за законом та за заповітом на користь його дочки ОСОБА_1 . Видано ОСОБА_1 два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки розміром 0,2600 га та 2,8881, розташованих на території Тайкурської сільської ради Рівненського районй Рівненської області.

ІНФОРМАЦІЯ_3 помер ОСОБА_5 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 , видане 24 березня 2020 року.

Заявник спадщину прийняла своєчасно, подавши нотаріусу заяву про прийняття спадищини.

Згідно відповіді приватного нотаріуса Рівненського районного нотаріального округу Рівненської області Кутецької В.В. №263/02-14 від 17 серпня 2020 року спадкова справа після смерті ОСОБА_10 заведена за заявою ОСОБА_1 . Заповіт - чинний. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

За правилами ст.531 ЦК УРСР до числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка закликається до спадкоємства.

У п.8. постанови ПВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення від 31.03.1995, зазначено, що судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів до існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановленні факту перебування на утриманні, коли суд встановить, що основним і постійним джерелом засобів до існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що для встановлення факту перебування на утриманні з метою оформлення права на спадщину необхідно, щоб утриманець був непрацездатним на день смерті спадкодавця і перебував на утриманні останнього незалежно від родинних чи шлюбних відносин з ним (ст.531 Цивільного Кодексу України (ЦК) не менше одного року.

Аналізуючи зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що обставини наведені у заяві щодо перебування ОСОБА_3 , яка на день смерті ОСОБА_4 була непрацездатною особою, на утриманні спадкодавця ОСОБА_4 не менше одного року підтверджені належними та допустимими доказами. Від встановлення даного факту залежать спадкові права заявника, а іншого порядку їх встановлення, як судового, діючим законодавством не передбачено, спір про право у даному випадку відсутній, тому заява підлягає до задоволення.

На підставі викладеного та керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", ст.ст. 10, 76, 81, 89, 259, 263-265, 315, 316, 319 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Заяву задовольнити повністю.

Встановити факт перебування непрацездатної особи - ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні громадянина ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 в період з 04 травня 1989 року до 21 грудня 1997 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Є.В. Кулик