Справа № 368/1484/19
Провадження № 2/368/154/20
Рішення

Іменем України

(Заочне)

"11" лютого 2020 р. Кагарлицький районний суд

Київської області в складі:

головуючого судді Кириченка В.І.

при секретарі Марчук Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кагарлику справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду та просив визнати відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Мотивував заяву тим, що він є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 .

Будучи зареєстрованою, але не проживаючи у будинку позивача, відповідач не приходить до будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання понад 4 роки.

Реєстрація відповідача в житловому будинку створює позивачу перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні майном, що належить йому на праві власності.

В судовому засіданні позивач - ОСОБА_1 позов підтримав та пояснив, що відповідач є дівчиною його пасинка та вже 5 років не проживають у його будинку.

Відповідач в судове засідання не з`явився, а тому проведено заочний розгляд справи відповідно до ст.280 ч.1 ЦПК України.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 05.07.2013 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №5762576 від 05.07.2013 року.

Будучи зареєстрованою з 17.05.2014 року , але не проживаючи у будинку позивача, відповідач не приходить до будинку та не використовує його для тимчасового або постійного проживання.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Згідно ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ч. 1 ст. 386 Цивільного кодексу України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

Виходячи з вказаних положень Конституції України та Цивільного кодексу України Позивач як власник майна має права безперешкодно користуватись своєю власністю та таке право гарантується державою. Тобто, у разі порушення права власника держава, в особі судів, забезпечує захист права власності від порушень з боку іншої особи.

Згідно ч. 2 ст. 386 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень Цивільного кодексу України у разі створення перешкод у користуванні власністю позивач може звернутися до суду з вимогою про вчинення дій необхідних для відновлення порушеного права власності, а саме усунення перешкод в користуванні майном та визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням.

Згідно Акта депутата Кагарлицької міської ради VII скликання від 22 серпня 2019 року відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку АДРЕСА_1 не проживає з березня 2016 року.

Вказане підтверджується поясненнями свідків: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які зазначили, що вони є сусідками позивача та відповідач жила у будинку позивача і близько двох років вже не бачили її в житлі позивача.

Реєстрація відповідача у будинку перешкоджає позивачу як власнику житлового будинку у володінні та розпорядженні його власністю.

А тому слід визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Керуючись ст. ст. 15, 16, 317, 319, 321, 386, 391 Цивільного кодексу України, ст.280 ч.1 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

вирішив:

Позов задоволити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такою що втратила право на користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга позивачем подається до суду апеляційної інстанції через Кагарлицький районний суд протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 289 ЦПК України. Повний текст рішення складено 17.02.2020 року.

Суддя: В.І. Кириченко

С