Справа № 178/1391/20
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

24 грудня 2020 року Криничанський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого Цаберябого Б.М.,

при секретарі Янченко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в с.Кринички справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , третя особа служба у справах дітей Аулівської селищної ради Криничанського району Дніпропетровської області, про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, -

В С Т А Н О В И В :

Позивака звернулась з цим позовом до суду мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВВК № 413937, посвідченого 04 серпня 2004 року державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В. їй належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 ,

в якому зареєстрований ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивачка зазначає, що ОСОБА_3 не проживає у вказаному будинку з 2014 року, а ОСОБА_4 з 2011 року, оскільки мешкає із своєю матір`ю ОСОБА_2 у її родичів в смт. Карнаухівка м. Кам`янське Дніпропетровської області. Позивачка вказує, що ОСОБА_3 є її сином, а ОСОБА_4 - онуком. На даний час виникла необхідність у знятті з реєстрації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , однак реалізувати її немає можливості ОСОБА_2 не дає згоди на здійснення цієї дії. Тому позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження житловим будинком, який розташований по АДРЕСА_1 і визнати ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратившими право користування вказаним житловим будинком та зніти їх з реєстрації як проживаючих у даному будинку.

Відповідачка ОСОБА_2 з позовними вимогами не погоджується та просить у задоволенні позову відмовити, обґрунтування чого зазначає, що на даний час власного житла не має, тому не має змоги зареєструвати дитину у іншому житловому приміщенні.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнає, проти задоволення позову не заперечує.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, причини своєї неявки суду не повідомив.

Оцінивши докази по справі суд вважає, що позовні вимоги мають бути задоволеними. Судом встановлено, що 25 липня 2009 року між відповідачами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 25 липня 2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Від даного шлюбу сторони мають малолітню дитину - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданим повторно 13 вересня 2016 року Криничанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. Рішенням Криничанського районного суду Дніпропетровської області від 31 травня 2012 року шлюб, зареєстрований 25 липня 2009 року Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 363, між ОСОБА_3 до ОСОБА_2 - розірвано.

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до закону №475/97-ВР від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №№ 1, 2, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Статтею 150 ЖК УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Статтею 317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Згідно з ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку серії ВВК № 413937, посвідченого 04 серпня 2004 року державним нотаріусом Другої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Ісаковою Л.В. ОСОБА_1 належить житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані ОСОБА_3 та його малолітній син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Актом обстеження фактичного проживання, складеним депутатом Аулівської селищної ради Гармаш В.Г. встановлено, що ОСОБА_4 не проживає у зазначеному будинку з 2011 року, а ОСОБА_3 з 2014 року.

Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу Ѕ частки квартири, та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 39072342, позивачці належить Ѕ частина квартири АДРЕСА_2 . Позивачка, яка є бабусею малолітнього ОСОБА_4 надає згоду на реєстрацію його місця проживання за місцем її фактичного проживання, тобто у вищезазначеній квартирі.

Зважаючи на викладене та положення ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» надають право одному з батьків дитини зареєструвати її місце проживання, суд вважає, що вимоги заявниці мають бути задоволені, шляхом зняття з реєстраційного обліку у спірному житловому будинку по АДРЕСА_1 ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , оскільки в майбутньому батько дитини має можливість зареєструвати її як проживаючу в квартирі позивачки.

Керуючись ст.ст. 259, 263, 268 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Усунути перешкоди у здійсненні ОСОБА_1 права користування та розпорядження належним їй житловим будинком по АДРЕСА_1 і визнати ОСОБА_3 та малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , втратившими право користування житловим будинком по АДРЕСА_1 , що є підставою для знаття їх з реєстрації за вказаним місцем проживання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 04 січня 2021 року.

Суддя: Б. М. Цаберябий

р