Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1696/19
Провадження № 2/945/233/20
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
30 грудня 2020року Миколаївський районний суд Миколаївської області в складі: головуючого судді Войнарівського М.М.за участю секретаря судового засідання Куртій О.Ф. розглянувши в місті Миколаєві у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів та втрат від інфляції за заборгованістю,
ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення процентів та втрат від інфляції за заборгованістю. Втрати від інфляції за період з 01.10.2017 року по 30.06.2020 року; 3% річних від суми боргу за період з 19.10.2017року по 10.08.2020року.
У судове засідання позивач не з`явився, з поданого до суду клопотання вбачається, що позивач позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу без його участі.
Відповідач у судове засідання не з`явився.
Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступного висновку.
ОСОБА_2 отримав позику у ОСОБА_1 яку зобов`язувався повернути, але зобов`язання не виконав.
Рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області від 26.03.2015 року по справі № 480/2775/14-ц позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу - задоволено частково.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу згідно розписки в розмірі 81903,19грн.Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в розмірі 819грн.

Повідомленням, Миколаївського районного ВДВС від 29.07.2020року підтверджується, що на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа по справі № 480/2775/14-ц виданого 13.05.2015 року Миколаївським районним судом Миколаївської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 боргу у сумі 81903,19 грн.

Відповідно наданих розрахунків, інфляційні збитки за період з 01.10.2017 року по 30.06.2020 року складають 10796,36 грн.

Сума процентів за користування грошовими коштами за період з 19.10.2017 року по 10.08.2020 року складає 6900,74 грн.

Відповідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Так, відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

За змістом статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно зі статтею 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та сплати неустойки . Крім того, згідно із частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на банківський рахунок позикодавця або в разі реального повернення йому коштів.

Виходячи із системного аналізу статей 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та нормами ЦК України. (Правова позиція ВСУ в справі №6-1047цс16)

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. При цьому ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Одночасно боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки відповідачем відповідно рішення суду від 26.03.2015 року не сплачено позивачу ОСОБА_1 суму боргу згідно розписки, суд вважає, що позов ОСОБА_1 слід задовольнити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40грн., пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 3,12,13,81,141,259,263-265,354 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення процентів та втрат від інфляції за заборгованістю задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ;місце проживання: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; ідентифікаційний номер НОМЕР_2 ) за невиконання договору позики втрати від інфляції за період з 01.10.2017 року по 30.06.2020 року в сумі 10796,36 грн., три проценти річних за період з 19.10.2017 року по 10.08.2020 року в сумі 6900,74 грн., а також сплачену суму судового збору в розмірі 768,40 грн.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до ст. 354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 355 ЦПК України апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції - Миколаївського апеляційного суду.

Суддя М. М. Войнарівський