П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Київ

справа № 367/7654/17

провадження № 22-ц/824/6835/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

Іванової І.В. (суддя-доповідач), Сушко Л.П., Сліпченка О.І.

сторони :

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргуОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2020 року у складі судді Карабази Н.Ф., повний текст складений 10.02.2020 року,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2017 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2 , треті особи - ОСОБА_3 , ТДВ СК «Альфа-Гарант», про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

Позовні вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що 05 квітня 2017 року о 18 год. 50 хв. відповідач ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 208CDI державний номер НОМЕР_1 з причепом ППА Мастер державний номер НОМЕР_2 на автодорозі М-06 «Київ-Чоп» 587 км., не дотримався безпечної швидкості, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Subaru Forester державний номер НОМЕР_3 , яким керував її чоловік, який в свою чергу внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом БАЗ А079.24 державний номер НОМЕР_4 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.п. 2.3б;12.1;13 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.

Постановою судді Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2017 року відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України, та звільнено від відповідальності внаслідок закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності.

Позивач зазначає, що при зіткненні її автомобіль отримав значні технічні ушкодження. Згідно Замовлення-наряду № Ко-0001414 від 18 травня 2017 року про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту, величина матеріальних збитків, завданих її транспортному засобу становить 185 040 грн., і підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 000001416.

08 вересня 2017 року, з метою врегулювання дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 05 квітня 2017 року з вини відповідача, цивільно-правова відповідальність якого застрахована в ТДВ СК «Альфа-Гарант» за полісом АК- від 04 жовтня 2016 року, внаслідок якого було пошкоджено автомобіль SUBARU Forester, державний номерний знак НОМЕР_5 , між ТДВ СК «Альфа-Гарант», в особі ОСОБА_4 , який діяв на підставі довіреності № 01/008-466 від 09 грудня 2016 року, з однієї сторони, та ОСОБА_5 , який представляв інтереси ОСОБА_1 на підставі довіреності від 03 серпня 2017 року НМЕ 927156 з іншої сторони, було укладено угоду про розмір страхового відшкодування. Відповідно до п. 3 Угоди страховик і потерпілий погоджуються, що розмір страхового відшкодування за вказаним випадком визначається з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. за полісом АК- від 04 жовтня 2016 року, і становить 83 012,31 грн.

Оскільки, ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило позивачу розмір страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. за полісом АК- від 04 жовтня 2016 року суму у розмірі 83012,31 грн., просила стягнути з відповідача різницю заподіяної майнової шкоди внаслідок ремонту транспортного засобу суму у розмірі 102 027,69 грн.

Окрім зазначеного ОСОБА_1 вказує, що внаслідок неправомірних дій відповідача, вона зазнала значних моральних страждань, а саме - безсоння, стрес, подавлений моральний стан, викликані дискомфортом у вигляді неможливості тривалий час використовувати свою власність за її прямим призначенням, порушенням нормальних життєвих зв`язків, клопотами по ремонту транспортного засобу, зазнала певного удару по своєму престижу, була змушена неодноразово відвідувати авторинок та магазини у пошуку необхідних для ремонту запчастин, а тому також просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь моральну шкоду, яку оцінила у 8 500 грн.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2020 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, позивач подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить винести постанову, якою рішення суду першої інстанції скасувати та стягнути з ОСОБА_2 на її користь матеріальну шкоду у розмірі 102 027,69 грн.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено обставини справи, які в подальшому призвели до неправильної оцінки наданих нею доказів та протиправного рішення.

Скаржник вважає, що оскільки ТДВ СК «Альфа-Гарант» сплатило їй розмір страхового відшкодування з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. за полісом АК- від 04 жовтня 2016 року суму у розмірі 83012,31 грн., тому з відповідача слід стягнути різницю заподіяної майнової шкоди внаслідок ремонту транспортного засобу суму у розмірі 102 027,69 грн.

Від ОСОБА_2 надійшли письмові пояснення, в яких відповідач не погоджується з доводами викладеними в апеляційній скарзі, вважає оскаржуване рішення законним і обґрунтованим. Вказує, що Замовлення-наряд № Ко-0001414 від 18 травня 2017 року та квитанція до прибуткового касового ордеру № 000001416, в силу статей 77-81 ЦПК України не є належними та допустимими доказами на підтвердження позовних вимог, і у своїй сукупності не є достатніми для встановлення обставин, що мають значення для справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмово провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вищезазначене, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Рішення суду у даній справі оскаржується лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної в розмірі 102 027,69 грн.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що відповідно до протоколу серії БР №258545 05 квітня 2017 року о 18 год. 50 хв. на автодорозі: М-06 «Київ-Чоп» 587 км. ОСОБА_2 керуючи транспортним засобом Mercedes-Benz 208CDI д.н.з. НОМЕР_1 з причепом ППА Мастер д.н.з. НОМЕР_2 не дотримався безпечної швидкості, не стежив за дорожньою обстановкою та не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з Subaru Forester д.н.з. НОМЕР_5 , який в свою чергу внаслідок інерційного руху здійснив зіткнення з транспортним засобом БАЗ А079.24 д.н.з. НОМЕР_4 , що спричинило механічні пошкодження транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.3б; 12.1; 13.1 та вчинив правопорушення передбачене ст.124 КУпАП (а.с. 5, т. 1).

Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 06 липня 2017 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, однак, провадження по справі закрито у зв`язку із закінченням строку накладення адміністративних стягнень (а.с. 7, т. 1).

Згідно Замовлення-наряду № Ко-0001414 від 18.05.2017 року ФОП ОСОБА_6 про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту автомобіля SUBARU Forester, державний номерний знак НОМЕР_5 сума ремонту автомобіля складає 185 040 грн. (а.с. 8-10, т.1).

Відповідно до угоди про розмір страхового відшкодування від 08 вересня 2017 року укладеної між ТДВ СК «Альфа-Гарант» та ОСОБА_5 , який представляв інтереси ОСОБА_1 , сторони досягли згоди, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що стався 05 квітня 2017 року складає 84 012,31 грн., страховик та потерпілий погоджуються, що розмір страхового відшкодування за вказаним випадком визначається з вирахуванням франшизи в розмірі 1000 грн. за полісом АК- від 04 жовтня 2016 року і становить 83 012,31 грн. (а.с. 12, т. 1).

Також, в матеріалах справи міститься копія страхової справи №17/1352, наданої ТДВ СК «Альфа-Гарант». Згідно Полісу №АК/0686885 від 04 жовтня 2016 року цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована у ТДВ СК «Альфа-Гарант», ліміт страхових виплат за пошкодження майна встановлено 100 000 грн. Згідно висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №244/4-17, складеного на підставі звіту про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №244/4-17 від 18 квітня 2017 року, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля SUBARU Forester, державний номерний знак НОМЕР_5 становить 116 312,33 грн. (а.с. 209-250, т. 1, а.с. 1-58, т.2).

Відмовляючи в задоволенні позову, зокрема в частині стягнення матеріальної шкоди, суд виходив з того, що висновком щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №244/4-17 визначено розмір вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу SUBARU Forester, державний номерний знак НОМЕР_5 в сумі 116 312,33 грн., страховим полісом №АК/0686885 від 04 жовтня 2016 року визначено ліміт відповідальності страховика в розмірі 100 000 грн., але потерпіла особа і страховик уклали угоду, за умовами якої дійшли згоди, що розмір страхового відшкодування за страховим випадком, який стався 05 квітня 2017 року складає 83 012,31 грн. і цю суму страхового відшкодування потерпіла особа отримала. В свою чергу, позивач погодилась із розміром страхового відшкодування в розмірі 83 012,31 грн., хоча мала право на відшкодування збитків у розмірі 99 000 грн.

Проте колегія суддів не може повною мірою погодитись з вказаними висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

У статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи і виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі статтею 1194 ЦК України - відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу №244/4-17 розмір вартості матеріального збитку пошкодженого транспортного засобу SUBARU Forester, державний номерний знак НОМЕР_5 складає 116 312,33 грн. (а.с. 214, т. 1), страховим полісом №АК/0686885 від 04 жовтня 2016 року визначено ліміт відповідальності страховика в розмірі 100 000 грн. (а.с. 22, т. 2), однак позивач та ТДВ СК «Альфа-Гарант» уклали угоду від 08 вересня 2017 року, відповідно до умов якої сторони погодили та в подальшому позивач отримала від страховика суму страхового відшкодування в розмірі 83 012,31 грн.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що відповідач ОСОБА_2 на підставі 1194 ЦК України, має відшкодувати позивачу різницю між визначеною висновком №244/4-17 вартістю матеріального збитку в розмірі 116 312,33 грн. та лімітом відповідальності страховика в розмірі 100 000 грн.., що складає 16 312,33 грн.

Посилання апелянта на те, що сума матеріальних збитків, завданих позивачу складає саме 185 040 грн., колегія суддів до уваги не приймає, оскільки на підтвердження такої суми збитків позивачем надано лише Замовлення-наряд № Ко-0001414 від 18 травня 2017 року про надання послуг з технічного обслуговування і ремонту та квитанція до прибуткового касового ордеру № 000001416, які, на думку судової колегії, не є належними доказами завданої позивачу матеріальної шкоди, з огляду на наступне.

Так, згідно витягу з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Міністерства юстиції України місце реєстрації та здійснення діяльності ФОП ОСОБА_6 - АДРЕСА_1 , тоді як відповідно до долученого до матеріалів справи Замовлення-нарядуФОП ОСОБА_6 здійснює свою діяльність за адресою: АДРЕСА_2 . На останньому аркуші Замовлення-наряду йдеться про виконання послуг ФОП ОСОБА_7 ,разом з тим стоїть відтиск печаті ФОП ОСОБА_6 . Крім того, ані Замовлення-наряд, ані квитанція до прибуткового касового ордеру не містять підпису ОСОБА_6 .

Відповідно до положень ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення суду скасуванню в оскаржуваній частині з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381, 389 ЦПК України, Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргуОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 31 січня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з ОСОБА_2 на її користь матеріальної шкоди в розмірі 102 027,69 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 16 312,33 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 406,20 грн.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, окрім випадків передбачених ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: