Справа № 524/3641/20
Провадження №2/524/1923/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2020 року Автозаводський районний суд м. Кременчука у складі: головуючого судді - Нестеренка С.Г., за участі: - секретаря судового засідання Бельченко Н.Л., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кременчук Полтавської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів (аліментів) на дитину, яка продовжує навчання, -
17 червня 2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом про стягнення з відповідача ОСОБА_2 коштів на утримання повнолітньої дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання. Позивач просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти в розмірі 1/4 частини доходу зі всіх видів заробітку щомісячно на період навчання повнолітньої дитини з моменту подачі позову до закінчення навчання чи досягнення сином двадцятитрьохрічного віку.
Зазначила, що син ОСОБА_3 на даний час є студентом другого курсу денного відділення факультету Електроніки та комп`ютерної інженерії Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського IV рівня акредитації, термін навчання до червня 2023 року.
Ухвалою судді від 19 червня 2020 року було відкрито провадження у справі, залучено учасників справи та визначено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 17).
Ухвалою суду від 04 серпня 2020 року було залучено до участі у справі третьою особою без самостійних вимог ОСОБА_4 ( а.с. 37).
18 серпня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позов, в якому останній з обставинами, викладеними у позові не погодився, вказав, що вимоги позивача не конкретизовані, ОСОБА_1 жодного разу не зверталась з приводу добровільного вирішення питання по сплаті аліментів. Зазначив, що регулярно із його заробітної плати йдуть відрахування в рахунок аліментів на утримання дітей, від сплати аліментів не ухиляється. Акцентував увагу суду на тому, що рівень його доходу та наявність на утриманні не дозволяє сплачувати аліменти на ОСОБА_5 на період його навчання. Вважає вимоги позивача необґрунтованими. Просив суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не прибула, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, просила розглянути справу за її відсутності, просила позов задовольнити у повному обсязі, про що надала письмову заяву (а.с. 77).
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, з позовом не погодився, вказав, що має на утриманні двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та дружину ОСОБА_4 , 18 серпня 2020 року подав до суду відзив, просив розглянути справу за його відсутності про що надав письмову заяву (а.с. 76).
Третя особа ОСОБА_6 у судове засідання не прибув, був повідомлений про час, дату та місце розгляду справи належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, про що надав письмову заяву.
Третя особа ОСОБА_4 у судове засідання не прибула, була повідомлена про час, дату та місце розгляду справи належним чином, заяви про розгляд справи без її участі до суду не подала.
Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне.
Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.
Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.
Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух.
Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення.
Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно ч. 1 ст. 199 цього Кодексу якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.
Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання.
У ч. 2 ст. 200 СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.
Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Так, судом достовірно встановлено, що 29 вересня 2008 року шлюб взятий ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано, що постає з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_1 , виданого Автозаводським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького управління юстиції Полтавської області ( актовий запис № 490).
З копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Автозаводського районного управління юстиції м. Кременчука від 23.05.2002 року, постає, що третя особа ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним сином позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 (а.с. 3).
Відповідач разом з позивачем та третьою особою ОСОБА_6 не проживає, матеріальної допомоги на утримання сина не надає.
З довідки № 237 від 10 березня 2020 року, виданої заступником декану факультету Електроніки та комп`ютерної інженерії Саньковим С.В. Кременчуцького національного університету імені Михайла Остроградського IV рівня акредитації, вбачається, що третя особа ОСОБА_6 є студентом 2 курсу денної форми навчання.
Передбачуваний термін закінчення навчання за навчальним планом здобувача вищої освіти ступеня «бакалавр» - червень 2023 року.
Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів та про те, що дохід його повнолітньої дитини перевищує дохід кожної із сторін по справі, натомість, позов не визнав, про що зазначив в своїй письмовій заяві.
З письмової заяви відповідача (а.с.28) вбачається, що останній перебуває у шлюбних відносинах з третьою особою ОСОБА_4 та від шлюбних відносин мають двох малолітніх дітей - дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що також підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей та копією свідоцтва про шлюб (а.с.28-35). Вказані особи перебувають на утриманні відповідача.
Суд, на підставі встановлених фактів, а також враховуючи матеріальне становище позивача ОСОБА_1 та третьої особи ОСОБА_6 , який навчається на денному відділенні, перебуває на утриманні матері, відповідача, який має на утриманні дружину та двох малолітніх дітей, те, що право третьої особи на утримання припиняється у разі припинення навчання, дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову.
Необхідно стягнути з відповідача на користь позивача кошти на утримання дитини у зв`язку з продовженням навчання в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 17 червня 2020 року до закінчення ОСОБА_6 навчання і на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. за мінімальною ставкою згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» на день подання позову.
Відповідно ст. 430 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць з метою забезпечення інтересів дитини.
Керуючись ст.ст.180, 182, 183, 184, 199, 200 Сімейного Кодексу України, ст. ст. ст. 4, 5, 10-13, 18, 76-81, 83, 141, 142, 258, 259, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти (аліменти) на утримання дитини сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який навчається, в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 17 червня 2020 року до 30 червня 2023 року, тобто до закінчення ОСОБА_3 навчання.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.
Рішення в частині стягнення сум платежу за один місяць виконати негайно.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Треті особи:

- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ;

- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Рішення може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду через Автозаводський районний суд м. Кременчука протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Рішення набирає законної сили у випадку неподання апеляційної скарги або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: