РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 грудня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Степановій Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року КП виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулось в суд з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої вимоги мотивує тим, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085).

Підключення будинку до мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води свідчить про виконання послуг позивачем.

Відповідач від мереж централізованого опалення та/або постачання гарячої води у встановленому законом порядку не відмовлявся.

Відповідач проживає за адресою: АДРЕСА_1 та є споживачем послуг з централізованого опалення та/або постачання гарячої води.

Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2019 року складає 41452 гривні 87 копійок (заборгованість за послуги з центрального опалення у розмірі 39143 гривні 42 копійки, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2309 гривень 45 копійок).

Зазначає, що загальна заборгованість відповідача за спожиті послуги складається з:

- 39143 гривні 42 копійки - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення;

- 2309 гривень 45 копійок - заборгованість за послуги з постачання гарячої води;

- 1315 гривень 83 копійки - інфляційна складова боргу;

- 369 гривень 02 копійки - три проценти річних.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 травня 2020 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

У судове засідання представник позивача не з`явилась, подала до суду заяву (а.с. 53), в якій просить розглядати справу у відсутність представника підприємства. Зазначила, що позовні вимоги підтримує в частині стягнення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних у зв`язку з погашенням відповідачем основного боргу, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не з`явився без повідомлення причин, про час та місце розгляду справи повідомлявся.

Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що з 01 травня 2018 року надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго».

КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28 березня 2018 року № 34 (5085) (а.с. 35).

Відповідач не сплачує в повному обсязі за фактичне щомісячне споживання послуг з централізованого опалення та/або гарячого водопостачання.

Суд вважає, що вимоги позивач ґрунтуються на законі.

Частиною 1 ст. 714 ЦК України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору.

У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою.

Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідач, не сплативши у строк вартість послуг, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Відповідач своєчасно не сплачував за спожиті послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, у результаті чого утворилась заборгованість, яка станом на 01 липня 2019 року складає 41452 гривні 87 копійок (заборгованість за послуги з центрального опалення у розмірі 39143 гривні 42 копійки, заборгованість за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2309 гривень 45 копійок).

З позову вбачається, що загальна заборгованість відповідача за спожиті послуги складається з:

- 39143 гривні 42 копійки - заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення;

- 2309 гривень 45 копійок - заборгованість за послуги з постачання гарячої води;

- 1315 гривень 83 копійки - інфляційна складова боргу;

- 369 гривень 02 копійки - три проценти річних.

На підтвердження своїх доводів щодо заборгованості відповідача, позивач надав суду розрахунок заборгованості (а.с. 5-6).

Відповідач відзив на позовну заяву не подав, доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості не надав.

Представник позивача подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона позовні вимоги підтримує в частині стягнення інфляційної складової боргу та трьох процентів річних у зв`язку з погашенням відповідачем у листопаді 2019 року основного боргу.

За таких обставин, вимога про стягнення з відповідача заборгованості за послуги з центрального опалення у розмірі 39143 гривні 42 копійки та заборгованості за послуги з постачання гарячої води у розмірі 2309 гривень 45 копійок задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, тому суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інфляційну складову боргу в розмірі 1315 гривень 83 копійки та три проценти річних у розмірі 369 гривень 02 копійки.

З огляду на наведене, позов КП «Київтеплоенерго» підлягає задоволенню частково.

З урахуванням часткового задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 1921 гривня судового збору.

Керуючись статтями 525, 526, 530, 610, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», статями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 133-142, 223, 259, 263-265, 268, 272, 273, 280-284 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (м. Київ, вул. площа Івана Франка, 5, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ) на користь Комунального підприємства виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (м. Київ, вул. площа Івана Франка, 5, ) інфляційну складову боргу в сумі 1315 гривень 83 копійки, три проценти річних у сумі 369 гривень 02 копійки та 1921 гривню судового збору.

У задоволенні інших позовних вимог задовольнити.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 21 грудня 2020 року.

Суддя: