Справа №359/4124/19
Провадження №2/359/378/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 листопада 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробова О.П.,

за участю представника позивача Приходька Я.М. ,

за участю представника відповідача ОСОБА_1,

за участю відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди,

встановив:

1. Короткий виклад доводів пред`явленого позову.

1.1. В травні 2019 року ДП «МА «Бориспіль» звернувся до суду з вказаним позовом та посилається на те, що обидва відповідачі працюють в ДП «МА Бориспіль»: ОСОБА_2 - на посаді водія колони аеродромно-технічного забезпечення, а ОСОБА_3 - на посаді водія колони виробничо-господарського забезпечення. 22 березня 2018 року приблизно о 6 годині 10 хвилин на території аеродрому ОСОБА_3 , керуючи мікроавтобусом марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , допустив зіткнення зі снігоочисною машиною марки «Boschung Jet Broom», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Розмір матеріальної шкоди, заподіяної у зв`язку з пошкодженням мікроавтобусу марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , склав 54590 гривень 66 копійок. Обидва транспортні засоби належать ДП «МА «Бориспіль». Ця обставина свідчить про те, що позивач має право вимагати відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 54590 гривень 66 копійок.

1.2. Винними у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди є обидва відповідачі: ОСОБА_3 всупереч пп.«б» п.2.3 ПДР України не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну, всупереч п.5.9.4 ПНРА не дотримався пріоритетів транспортних засобів для технологічного обслуговування робочої площі аеродрому - таких, як снігоприбиральні транспортні засоби в процесі їх роботи, всупереч п.5.18.2.1 ПНРА не зменшив швидкість руху, не дотримався безпечної відстані від снігоприбиральних транспортних засобів та не поступився переважним правом руху вказаним транспортним засобам; ОСОБА_2 всупереч пп.«б» п.2.3 ПДР України також не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та реагував на її зміну, всупереч п.12.3 ПДР України не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або для безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, всупереч пп.«з» п.5.2.2 ПНРА не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою та не реагував на її зміну. Ці обставини свідчать про те, що обов`язок з відшкодування матеріальної шкоди покладається на обох відповідачів. Однак вони ухиляються від добровільного виконання цього обов`язку. Тому ДП «МА «Бориспіль» просить суд стягнути солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 матеріальну шкоду в розмірі 54590 гривень 66 копійок.

2. Інформація про рух цивільної справи.

2.1. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 18 липня 2019 року (а.с.96-97) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.2. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судо-вого засідання від 8 листопада 2019 року (а.с.111-112), було задоволено клопотання ОСОБА_2 про допит свідка ОСОБА_4 .

2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 8 листопада 2019 року (а.с.113-114) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судо-вого розгляду по суті.

2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 28 січня 2020 року (а.с.122) до участі у розгляді цивільної справи була залучена СК «ВУСО» в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідачів.

2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду, занесеною до протоколу судо-вого засідання від 16 липня 2020 року (а.с.156-157), було задоволено клопотання ОСОБА_3 про допит свідка ОСОБА_5 .

3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явленого позову.

3.1. У судовому засіданні представник позивача Приходько Я.М. підтримав позов та наполягав на його задоволенні.

3.2. ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 не визнали позов та заперечували проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень вони посилались на те, що 22 березня 2018 року ОСОБА_2 , керуючи снігоочисною машиною марки «Boschung Jet Broom», номерний знак НОМЕР_2 , виконував роботи по прибиранню снігу на робочій площі аеродрому. Згідно з п.5.18.2.1 ПНРА він мав безумовний пріоритет у русі, тоді як ОСОБА_3 , керуючи мікроавтобусом марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , був зобов`язаний рухатись на безпечній відстані від снігоприбирального транспорт-ного засобу. Він не дотримався вказаної вимоги. Ці обставини свідчать про те, що винним у вчиненні дорожньо-транспортної є лише ОСОБА_3 , а не ОСОБА_2 . Крім того, згідно з ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Дорожньо-транспортна пригода сталась 22 березня 2018 року. В той же день розпочався річний строк звернення до суду, перебіг цього строку закінчився ще 22 березня 2019 року. Позивач звернувся до суду лише в травні 2019 року. Ці обставини свідчать про те, що ДП «МА «Бориспіль» пред`явив позов після закінчення річного строку звернення до суду. Тому ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_1 просили суд відмовити у задоволенні позову.

3.3. ОСОБА_3 також не визнав позов та заперечував проти його задоволення. В обґрунтування своїх заперечень він посилався на те, що мікроавтобус марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , відноситься до аварійно-рятувальних транспортних засобів. Тому згідно з п.5.18.2.1 ПНРА ОСОБА_2 не мав пріоритет у русі. Натомість, всупереч пп.«б» п.2.3 ПДР України та пп.«з» п.5.2.2 ПНРА він не був уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, тоді як постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 6 квітня 2018 року було закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Ці обставини свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2 . Тому ОСОБА_3 просив суд відмовити у задоволенні позову.

3.4. Представник СК «ВУСО» Пронякін Є.В. не з`явився у судове засідання, надіслав пояснення (а.с.133-134, 143-144), в яких він просив суд розглянути цивільну справу в його відсутності.

4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

4.1. ДП «МА «Бориспіль» є власником снігоочисної машини марки «Boschung Jet Broom», номерний знак НОМЕР_2 , та мікроавтобуса марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 . Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про реєстрацію машини серії НОМЕР_3 від 20 січня 2007 року (а.с.14-15) та копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 від 1 червня 2011 року (а.с.16-17). Крім того, зі змісту наказу генерального директора ДП «МА «Бориспіль» №11-07/1-1851/п від 14 грудня 2017 року (а.с.10-13) вбачається, що обидва відповідачі працюють в ДП «МА Бориспіль»: ОСОБА_2 - на посаді водія колони аеродромно-технічного забезпечення, а ОСОБА_3 - на посаді водія колони виробничо-господарського забезпечення.

4.2. Зі змісту акту причин дорожньо-транспортної пригоди №20-26-16 від 21 травня 2018 року (а.с.27-34) вбачається, що 22 березня 2018 року приблизно о 6 годині 10 хвилин на пероні ДП «МА «Бориспіль» сталось зіткнення мікроавтобуса марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_3 , зі снігоочисною машиною марки «Boschung Jet Broom», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_2 . Зі змісту акту огляду технічного стану транспортного засобу №61-26-260 від 28 березня 2018 року (а.с.52-53) та звіту про оцінку вартості матеріального збитку, заподіяного пошкоджен-ням транспортного засобу, №01/04/19 від 8 квітня 2019 року (а.с.61-66) вбачається, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди мікроавтобусу марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , були спричинені численні механічні пошкодження: розбито вітрове скло, двоє вікон правих передніх дверей, скло правих зсувних дверей, двоє вікон правої задньої частини кузова, зруйновано праве дзеркало заднього огляду, істотно деформовано праві передні двері, праві зсувні двері, праву задню боковину кузова, праву передню та середню стійки кузову, дах над вітровим склом, розбито зовнішню пластикову накладку правої передньої стійки, деформовано поперечну рульову тягу, розбито пластиковий ковпак переднього правого колеса, пластикову накладку передньої правої підніжки, пошкоджено передній бампер з правої сторони, пластикову накладку передньої лівої колісної арки, панель приладів з правої сторони, деформовано праве переднє пасажирське сидіння, зруйновано внутрішню пластикову накладку передньої сітки, пошкоджено внутрішню обшивку даху передньої частини салону, внутрішню пластикову накладку середньої стійки кузова, праве сидіння третього ряду пасажирського салону, деформовано поручень пасажирського салону. Розмір матеріальної шкоди, заподіяної у зв`язку з пошкодженням мікроавтобусу марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , склав 54590 гривень 66 копійок.

4.3. Спірні правовідносини є комплексними та регулюються одночасно главою 82 «Відшкодування шкоди» підрозділу 2 «Недоговірні зобов`язання» розділу ІІІ «Окремі види зобов`язань» книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України та главою IX «Гарантії при покладенні на працівників матеріальної відповідальності за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації» КЗпП України.

5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору

5.1. Відповідно до ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

5.2. Згідно з ч.1, ч.2 ст.130 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідаль-ність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними проти-правними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством.

5.3. Відповідно до ч.1 ст.132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку.

5.4. Згідно з ч.1 ст.134 КЗпП України працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли: між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 1351 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей; майно та інші цінності були одержані працівником під звіт за разовою довіреністю або за іншими разовими документами; шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку; шкоди завдано працівником, який був у нетверезому стані; шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування; відповідно до законодавства на працівника покладено повну матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків; шкоди завдано не при виконанні трудових обов`язків; службова особа, винна в незаконному звільненні або переведенні працівника на іншу роботу; керівник підприємства, установи, організації всіх форм власності, винний у несвоєчасній виплаті заробітної плати понад один місяць, що призвело до виплати компенсацій за порушення строків її виплати, і за умови, що Державний бюджет України та місцеві бюджети, юридичні особи державної форми власності не мають заборгованості перед цим підприємством.

5.5. Відповідно до ч.1 ст.1351 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з праців-никами (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт, а також типовий договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність затверд-жуються в порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України.

5.6. Згідно з ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

5.7. Відповідно до ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, досто-вірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

5.8. Згідно з ч.1, ч.2 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору.

6.1. Встановлено, що організація руху персоналу, пасажирів, повітряних суден та транспортних засобів у контрольованій зоні аеропорту регулюється Правилами наземного руху в аеропорту (далі - ПНРА). Відповідно по п.5.18.2.1 ПНРА снігоприбиральні транспортні засоби часто працюють в умовах значного погіршення видимості, що створюються внаслідок їх роботи. При русі в районі виконання операцій по прибиранню снігу на пероні усі водії транспортних засобів повинні: зменшити швидкість і рухатись на безпечній відстані від снігоприбиральних транспортних засобів з дотриманням особливої обережності; поступатись переважним правом руху снігоприбиральним транспортним засобам (за винятком аварійно-рятувальних транспортних засобів). Зі змісту дорожнього листа спеціального автомобіля серії 2-18 ААБ №016337 (а.с.23-24) та письмових пояснень ОСОБА_2 (а.с.46) вбачається, що 22 березня 2018 року ОСОБА_2 , керуючи снігоочисною машиною марки «Boschung Jet Broom», номерний знак НОМЕР_2 , виконував роботи по прибиранню снігу на пероні ДП «МА «Бориспіль». Під час виконання цих робіт видимість інших транспортних засобів була істотно погіршена. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що 22 березня 2018 року мікроавтобус марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_3 , був задіяний в аварійно-рятувальних заходах. Ці обставини переконливо свідчать про те, що за правилами п.5.18.2.1 ПНРА ОСОБА_2 , керуючи снігоочисною машиною марки «Boschung Jet Broom», номерний знак НОМЕР_2 , мав беззаперечне переважне право руху, а ОСОБА_3 , керуючи мікроавтобусом марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 , був зобов`язаний рухатись на безпечній відстані від снігоприбирального транспортного засобу та поступитись йому переважним правом руху. Однак ОСОБА_3 не виконав вимоги п.5.18.2.1 ПНРА. Ці обставини свідчать про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась виключно з його вини.

6.2. В матеріалах цивільної справи міститься копія постанови судді Бориспільського міськрайонного суду від 6 квітня 2018 року (а.с.84-86), якою провадження в справі про адміністративне правопорушення було закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_3 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Зі змісту цієї постанови вбачається, що порушення вимог п.10.11 ПДР України в його діях не виявлено. Однак у вказаній постанові відсутній висновок про дотримання ОСОБА_3 вимог п.5.18.2.1 ПНРА. Ця обставина свідчить про те, що постанова судді Бориспільського міськрайонного суду від 6 квітня 2018 року не має ані доказового, ані преюдиційного значення для правильного вирішення цивільного спору. Крім того, допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_7 повідомили суду про те, що вони не були очевидцями дорожньо-транспортної пригоди та не бачили зіткнення транспортних засобів. Ця обставина свідчить про те, що показання свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_7 є неналежними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України.

6.3. Зі змісту дорожнього листа автобуса незагального користування №068053 (а.с.25-26) вбачається, що під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 виконував посадові обов`язки водія. Ця посада не відноситься до переліку посад, заміщення яких потребує укладення договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Тому цей договір не укладався з ОСОБА_3 . В матеріалах цивільної справи також відсутні докази на підтвердження обставин, передбачених в п.1-п.9 ч.1 ст.134 КЗпП України. Ці обставини переконливо свідчать про те, що підстави для покладення на ОСОБА_3 повної матеріальної відповідальності відсутні, згідно з ч.1 ст.132 КЗпП України він повинен нести матеріальну відповідальність виключно в межах середнього місячного заробітку. Зі змісту довідки про середню заробітну плату (а.с.165) вбачається, що розмір середньо-місячної заробітної плати ОСОБА_3 становить 7055 гривень 37 копійок. Ці обставини свідчать про те, що у нього виникло зобов`язання відшкодувати ДП «МА «Бориспіль» матеріальну шкоду в розмірі 7055 гривень 37 копійок.

6.4. Однак дорожньо-транспортна пригода сталась ще 22 березня 2018 року. В той же день позивач дізнався про матеріальну шкоду, заподіяну у зв`язку з пошкодженням його мікроавтобуса марки «ГАЗ-32213-288», номерний знак НОМЕР_1 . Ці обставини свідчать про те, що 22 березня 2018 року розпочався річний строк звернення до суду. Перебіг цього строку закінчився ще 22 березня 2019 року. Зі штампу на конверті, в якому було подано позов (а.с.89), вбачається, що ДП «МА Бориспіль» пред`явив позов лише в травні 2019 року. Це свідчить про те, що позивач пропустив строк звернення до суду, передбачений ч.3 ст.233 КЗпП України. Обставини, які об`єктивно перешкодили ДП «МА «Бориспіль» вчасно пред`явити позов, не встановлені. Тому підстави для поновлення пропущеного строку звернення до суду відсутні.

6.5. З огляду на це суд вважає, що підстави для стягнення з відповідачів матеріальної шкоди відсутні. Тому у задоволенні позову ДП «МА «Бориспіль» належить відмовити.

7. Розподіл судових витрат.

7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

7.2. Зі змісту платіжного доручення №2801 від 19 квітня 2019 року (а.с.9) вбачається, що ДП «МА «Бориспіль» сплатив судовий збір в розмірі 1921 гривні. У задоволенні пред`явленого ним позову відмовлено в повному обсязі.

7.3. З огляду на це суд вважає, що підстави для відшкодування ДП «МА «Бориспіль» витрат на оплату судового збору відсутні.

Керуючись п.2 ч.1, ч.3 ст.258, абз.1 ч.6 ст.259, ст.ст.263-265, ч.6 ст.268 ЦПК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову державного підприємства «Міжнародний аеропорт «Бориспіль» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення матеріальної шкоди відмовити.

Повний текст рішення суду складений 30 листопада 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець