Справа № 716/63/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12.02.2020 Заставнівський районний суд Чернівецької області у складі:
головуючого судді - Пухарєвої О.В.,
за участю секретаря - Кульки О.М.,
представника позивача - ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Заставна цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_2 в особі представника ОСОБА_1 , звернулася до суду із позовною заявою до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.
Посилається на те, що є власником житлового будинку, який розташований в АДРЕСА_1 . У вказаному будинку зареєстровані: син- ОСОБА_3 , дочка- ОСОБА_4 та онук- ОСОБА_5 ОСОБА_3 , починаючи із грудня 2016 у вказаному будинку не проживає, переїхав до іншого місця проживання.
Позивач посилається на те, що вона, як власник будинку не має можливості безперешкодно користуватись, розпоряджатись своїм майном, саме тому, просить усунути йому перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження власністю, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - будинком АДРЕСА_1 .
Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позов, обгрунтував його вищенаведеним.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином - судовою повісткою, однак до суду повернувся конверт, з відміткою Укрпошти проте, що він за зазначеною адресою, а саме в АДРЕСА_1 не проживає.
Оскільки відповідно до приписів ч.8 ст.128, ч.2 ст.130 ЦПК України відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суд не повідомив, клопотань про розгляд справи у його відсутності та відзиву на позов від нього також не надходило, а тому справу, зі згоди позивача розглянуто в порядку заочного розгляду та ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України.
Заслухавши пояснення представника позивача, показання свідків, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_2 на праві власності належить житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями, розташований по АДРЕСА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.12.1982 та копією Договору дарування від 19.08.1986 (а.с.17-19).
Із копії будинкової книги , акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 09.01.2020, довідки Заставнівської міської ради вбачається, що у вказаному будинку зареєстровані: відповідач- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ( а.с.111, 12, 16).
Свідок ОСОБА_6 показала суду, що із 2006 по 2015 рік проживала спільно із ОСОБА_3 в АДРЕСА_1 . В 2016 році ОСОБА_3 забрав свої речі і поїхав в м. Новомосковськ, і з того часу не приїжджає, зв`язку із ним в неї не має. На даний час вона орендує будинок у ОСОБА_2 . Остання інколи приїжджає до вказаного будинку, проживає в ньому.
Свідок ОСОБА_7 показала суду, що являється сусідом ОСОБА_2 . Частину будинку, що в АДРЕСА_1 остання отримала у спадок, а другу частину отримала , згідно договору дарування. Відповідач ОСОБА_3 являється сином позивача, який проживав у вказаному будинку разом із ОСОБА_6 до 2016 року. Починаючи із 2016 року ОСОБА_3 у вказаному будинку не проживає .
Свідок ОСОБА_8 суду вказав, що ОСОБА_2 проживає в м. Новомосковськ Дніпропетровської області. Будинок по АДРЕСА_1 належить їй на праві власності. У позивача є двоє дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Син ОСОБА_3 до 2016 року проживав у вказаному будинку, а потім покинув його і переїхав в м.Новомосковськ. На даний час у будинку позивача проживає ОСОБА_6 та іноді проживає сама позивачка.
На сьогоднішній день позивач ОСОБА_2 не може вільно розпоряджатись та користуватись своїм майном на власний розсуд через реєстрацію відповідача ОСОБА_3 у її домоволодінні, що розташоване по АДРЕСА_1 .
Оскільки об`єктом власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, садиба, квартира, а права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд, отже обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.
Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до вимог Закону «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», ст.ст. 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Таким чином суд вважає, що вимога позивача про визнання відповідача, як члена сім"ї власника таким, що втратив право користування житловим будинком, розташованим по АДРЕСА_1 обґрунтована та підлягає задоволенню.
На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 150, 156 ЖК України, ст.ст. 16, 319, 321, 383, 386, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 258-259, 263-265, 274, 279, 280-284 ЦПК України, суд,-
Визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення суду до Чернівецького апеляційного суду через Заставнівський районний суд Чернівецької області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне найменування сторін по справі :
позивач- ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІНП НОМЕР_1 , жителька АДРЕСА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 ;
представник позивача- ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ІПН НОМЕР_2 , житель АДРЕСА_4 ;
відповідач- ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: в АДРЕСА_2 .
Повний текст рішення складено 17.02.2020
Суддя О.Пухарєва