Головуючий суду першої інстанції Рум`янцева Н.О
Провадження № 22-ц/812/1101/20 Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2020 року м. Миколаїв Справа № 489/1956/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М.. Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання - Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» - Корнієнко Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» (далі - ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ») на ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року про забезпечення позову, постановлену під головуванням судді Рум`янцевої Н.О., в приміщенні цього ж суду, за заявою ОСОБА_2 про застосування заходів забезпечення позову до подачі ним позовної заяви до ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Тверської Інесси Володимирівни про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей,

В С Т А Н О В И В:

04 травня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду з заявою про вжиття заходів забезпечення позову до подачі ним позовної заяви, шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі - продажу від 17 вересня 2018 року.

15 квітня 2020 року засобами поштового зв`язку ним було отримано повідомлення-вимогу від ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» про усунення порушення, шляхом виконання порушеного зобов`язання, а саме, шляхом погашення заборгованості за кредитним договором на відкриття відкличної відновлювальної кредитної лінії № 22/КВ-07 від 29 жовтня 2007 року. Зі змісту зазначеного повідомлення йому стало відомо, що його квартира перебуває в іпотечному обтяженні, іпотекодержателем якого є ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ».

У 2007 році на будівництво будинку, в якому знаходиться його квартира, Товариство з обмеженою відповідальністю «КАПІТОЛІЙ» (далі - ТОВ «КАПІТОЛІЙ) отримало кредит від Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРАЇНСЬКИЙ ПРОМИСЛОВИЙ БАНК» та в забезпечення виконання своїх кредитних зобов`язань уклало 29 жовтня 2007 року іпотечний договір.

Відповідно до вказаного іпотечного договору, іпотекою були майнові права на нерухомість, яка належала ТОВ «КАПІТОЛІЙ», але будівництво якої ще не було завершено, тобто іпотека була у вигляді майнових прав на 65 квартир, що розташовані в багатоквартирному будинку АДРЕСА_1 , до переліку яких входила й квартира АДРЕСА_1 .

При цьому заявник наголошував на тому, що в іпотеку майнові права на квартиру АДРЕСА_1 згідно вказаного іпотечного договору не передавалися, оскільки у договорі відсутній опис переданого майнового права, тоді як таким описом не може вважатись опис майна, яке має бути збудоване іпотекодавцем, оскільки він є описом майбутнього об`єкту, а не характеристикою майнового права, як того вимагає закон.

Отже, ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» разом з приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською І.В. здійснили накладення незаконного іпотечного обтяження щодо його житла, користуючись його юридичною необізнаністю.

У зв`язку з цим, він має намір подати позовну заяву про визнання права власності та усунення перешкод у здійсненні щодо нього правомочностей, шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна - рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 51659041 від 17 березня 2020 року, який було внесено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тверською Інессою Володимирівною на підставі наданих ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» документів, у зв`язку з чим він позбавлений права розпоряджатися власною квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року заяву ОСОБА_2 задоволено.

Накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить на праві приватної власності ОСОБА_3 на підставі договору купівлі - продажу квартири від 17 вересня 2018 року. посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ємельяновою Н.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2050.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції, ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ», посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просило скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Доводи скарги обґрунтовано тим, що вирішуючи питання про забезпечення позову, суд не взяв до уваги інтереси відповідача, які можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів забезпечення позову.

Так, постановляючи ухвалу про забезпечення позову, відповідно до приписів ч. 8 ст. 153 ЦПК України, суд не вирішив та не приймав відповідне рішення з цього питання.

Крім того, в мотивувальній частині оскаржуваної ухвали суд першої інстанції обмежився лише одним абзацом, в якому зазначає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, при цьому не вказано жодної підстави, чому суд дійшов до висновку про необхідність задоволення заяви про забезпечення позову.

До того ж, заявник не довів обставини необхідності забезпечення позову, не довів, чим саме невжиття заходів забезпечення позову може утруднити виконання рішення суду та не надав жодного належного доказу, який би підтверджував застосування заходів забезпечення позову та те, що обраний заявником спосіб забезпечення позову є співмірним із предметом позову.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши письмові докази у справі, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Частина 1 ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод.

Таким чином, положення ч. 1 ст. 55 Конституції України закріплює одну з найважливіших гарантій здійснення як конституційних, так й інших прав та свобод людини і громадянина.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Частиною 7 ст. 319 ЦК України встановлено, що діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України передбачає забезпечення позову накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач має намір подати до суду позов про захист свого права власності через скасування запису від 17 березня 2020 року про державну реєстрацію накладення іпотечного обтяження щодо квартири АДРЕСА_1 , яка належить йому на праві приватної власності, посилаючись на те, що при здійсненні оскаржуваної державної реєстрації державним реєстратором було допущено ряд порушень закону.

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної квартири, право власності позивача на цю квартиру було зареєстровано 17 вересня 2018 року на підставі договору купівлі-продажу, а 17 березня 2020 року відбулася реєстрація обтяження цієї нерухомості на підставі внесення змін та доповнень до іпотечного договору від 29 жовтня 2007 року, який забезпечує кредитне зобов`язання ТОВ «КАПІТОЛІЙ».

У листі-повідомленні ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» адресованого ОСОБА_2 стверджується, що у разі несплати ТОВ «КАПІТОЛІЙ» заборгованості за кредитом у розмірі 114 125 626.19 грн., ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» скористається своїм правом Іпотекодержателя та зверне стягнення на нерухоме майно, зокрема й на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 . При цьому останній ніякого відношення до боргових зобов`язань ТОВ «КАПІТОЛІЙ» немає.

Зазначені обставини свідчать, що ОСОБА_2 має намір через суд захистити своє право власності на житло, а отже між сторонами існує спір щодо порушення прав власності позивача на нерухоме майно, а саме щодо квартири АДРЕСА_1 .

ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» має наміри задовольнити свої інтереси кредитора за рахунок вказаної квартири через розпорядження нею, про що повідомив власника цієї квартири.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції вважав, що співмірним із заявленими позовними вимогами є такий спосіб забезпечення позову, як арешт цього майна.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Колегія суддів вважає висновок місцевого суду правильним, оскільки зазначений захід забезпечення позову пов`язаний з предметом спору у даній справі та судом було у повній мірі враховано як інтереси позивача, який убезпечував себе від можливого позбавлення його права володіти, користуватися та розпоряджатися його майном, так і інтереси відповідача, який на час розгляду справи є іпотекодержателем спірного майна.

Таким чином, забезпечивши позов шляхом арешту, суд першої інстанції досяг балансу інтересів сторін.

Це в повній мірі відповідає меті забезпечення позову - гарантуванню виконання рішення суду у разі задоволення позовних вимог та ефективного захисту порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, а тому посилання в апеляційній скарзі на не співмірність обраного заходу забезпечення позову є безпідставними.

Співвідносячи негативні наслідки від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати у результаті невжиття цих заходів, а також ураховуючи, що вказана квартира є майновим забезпеченням кредитного зобов`язання ТОВ «КАПІТОЛІЙ», розмір боргу якого на день звернення ОСОБА_2 із заявою, становив 114 125 626.19 грн., накладення арешту на майно, на яке відповідач має права застоводавця, є співмірним із позовними вимогами, заявленими після вжиття такого заходу.

При цьому відповідач не позбавлений можливості, як кредитор, вимагати виконання кредитних зобов`язань, але не може їх примусово реалізувати до вирішення спору.

Отже, доводи апеляційної скарги про те, що суд не взяв до уваги інтереси відповідача, які можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням заходів забезпечення позову шляхом арешту на вказану квартиру, не заслуговують на увагу.

Також не заслуговують на увагу твердження заявника про недоведеність обставини необхідності забезпечення позову, оскільки ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» в листі на адресу ОСОБА_2 підтвердило свої наміри щодо реалізації квартири, яка є власністю останнього, що було враховано судом першої інстанції при обранні заходу забезпечення позову.

Обрані позивачем заходи забезпечення позову не впливають на матеріальний стан ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ», як заставодержателя майна, та не призводять до понесення додаткових витрат унаслідок їх застосування, доказів завдання ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» збитків унаслідок накладення арешту на квартиру, що належить ОСОБА_2 , не надано.

Той факт, що ОСОБА_2 в заяві про забезпечення позову не зазначено, а судом першої інстанції не застосовано зустрічне забезпечення, на правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову, на майновий стан ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» не впливають. При цьому суд не позбавлений можливості вирішити вказане питання за відповідним клопотанням в окремій ухвалі про зустрічне забезпечення.

Таким чином доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена без додержання норм процесуального права.

Згідно зі ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Оскаржуване судове рішення відповідає вимогам закону й підстави для його скасування відсутні.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ТОВ «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» залишити без задоволення, а ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року залишити без змін.

З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суду апеляційної інстанції, покладаються на скаржника.

Керуючись ст.ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ЦЕНТРУМ КАПІТАЛ» залишити без задоволення, ухвалу Ленінського районного суду м. Миколаєва від 05 травня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 01 липня 2020 року.