Справа № 263/8972/18
Провадження №2-п/263/11/2020
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Астаховій О.В., за участю ОСОБА_1 , представника відповідача ОСОБА_2 , представника третьої особи Пазій І.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2018 року у справі № 263/8972/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
В С Т А Н О В И В:
Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17 вересня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . 04.01.2019 року ОСОБА_1 подав заяву про перегляд заочного рішення, посилаючись на те, що він не погоджується з зазначеним рішенням суду, оскільки рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 17.09.2018, справа №263/8972/18, він отримав тільки 12.12.2019 в канцелярії суду. Про наявність рішення дізнався у грудні 2019 року від працівників Центру надання адміністративних послуг, куди звернувся за довідкою про склад сім`ї. Зазначив, що жодної повістки, а також копії позовної заяви із додатками, на зареєстровану адресу відповідача ОСОБА_1 не направлялись, у матеріалах справи відсутні докази направлення відповідних документів, відсутні поштові повідомлення про відмову відповідача отримати судову повістку чи відмітки про відсутність відповідача за зареєстрованою адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстрована у встановленому законом порядку. Таким чином відповідач не був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, був позбавлений можливості надавати свої пояснення та заперечення проти позову, надавати відповідні докази, користуватися правом на правничу допомогу адвоката тощо. Крім того, відповідно до копії ордеру № 1374 від 04.09.1981 та після смерті матері та вітчима є єдиним наймачем квартири на час розгляду справи. Право на користування спірною квартирою у позивача по справі ОСОБА_3 - його дочки, та ОСОБА_4 його колишньої дружини, залишено на підставі рішення суду від 12.10.2006 як членів сім`ї наймача, тобто їх право на проживання та користування є вихідним від прав наймача квартири. Тому вважає, що позивач ОСОБА_3 , яка не є наймачем та власником цієї квартири, не мала правових підстав для звернення із цим позовом до суду в якості позивача, відсутній факт порушення ним прав ОСОБА_3 на право користування спірною квартирою. Докази сплати комунальних послуг за відповідача в матеріалах справи відсутні. Несплата комунальних послуг не є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Зазначив, що внаслідок відсутності у нього роботи у м. Маріуполі він виїжджав за межі міста та за межі України на заробітки, але це обумовлено характером роботи, а не тим, що він покинув свій дім. Внаслідок конфліктних відносин з колишньою дружиною, яка була вселена у квартиру за рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області у 2006 році, жити з нею в одній квартирі було неможливо. Коли 02.12.2019 він прийшов додому, то увійти у квартиру не зміг. Сусідка пояснила, що у квартирі мешкають квартиранти, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 після смерті його батьків вивезли усі речі з квартири. Тому на даний час ОСОБА_1 вимушений жити у знайомих. На підставі вищевикладеного просить суд визнати поважними причини неявки ОСОБА_1 до судового засідання та поновити строк для подання заяви про перегляд заочного рішення, скасувати заочне рішення Жовтневого районного суду від 17.09.2018 по цивільній справі №263/8972/18 (провадження 2/263/2088/2018) та призначити справу до розгляду у загальному порядку.
16.01.2020 на адресу суду від ОСОБА_3 надійшли письмові заперечення, у яких остання зазначила, що відповідач звернувся до суду через 1 рік 2 місяці після винесення рішення за її позовом про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 , при цьому він не вказав поважних причин неявки у судове засідання і ненадання відзиву на позовну заяву. Відповідач взагалі не надає ніяких доказів обставин, на які він посилається, які мають суттєве значення для правильного вирішення справи, не вказує поважних причин, з яких він такий довгий час не проживав у спірній квартирі. Посилаючись на ст. 288 ЦПК України зауважує, що, на її погляд, не має ані поважних причин неявки до суду, ані доказів, які мають істотне значення для вирішення справи. Крім того відповідача сам визнає, що з 2011 року не проживав у квартирі, вирішив повернутися лише 02 грудня 2019 року. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 1374, він виданий на підставі протоколу засідання комісії виконкому Жданівської міської ради народних депутатів №30 від 29.07.1981. Відповідно до довідки від 02.07.2018 № 18-126-04 про зареєстроване місце проживання, наданої відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту надання адміністративних послу Маріупольської міської ради, у спірній квартирі зареєстровано три особи позивач, її мати та батько, який є відповідачем по справі. На час розгляду справи квартира була комунальною власністю. Через пів року після винесення рішення вона її приватизувала і зараз квартира є її приватною власністю. Зауважила, що відповідно до ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймачем, а у разі спору судом. У даному випадку відповідачем на день ухвалення рішення не мешкав в спірному приміщенні більше 6 місяців, а також не має поважних причин відсутності відповідача у спірній квартирі. На підставі викладеного просить суд відмовити у задоволенні заяви про перегляд заочного рішення.
06.02.2020 на адресу суду надійшли заперечення ОСОБА_1 на доводи позивача по справі, у яких він наполягав на тому, що не міг знати про існування справи, оскільки у справі відсутні докази направлення судових повісток та ухвали про відкриття провадження по справі, що свідчить про поважність причин неявки у судове засідання та неподання відзиву. Крім того, тимчасове не проживання ОСОБА_1 в спірній квартирі мало місце з поважних причин. По-перше, він працював в іншій країні - в ООО «Солик Км», яке знаходиться у м. Москва Російської Федерації. По-друге, його тимчасова відсутність у квартирі зі збереженням за ним права на житло була погоджена ним з основним квартиронаймачем на той час, яким була ОСОБА_5 Вказана квартира була отримана, відповідно до ордеру, ОСОБА_5 та членами її сім`ї чоловіком та сином ОСОБА_1 на підставі обміну квартир. Позивачка ОСОБА_3 та її мати ОСОБА_4 також фактично багато років не проживали у вказаній квартирі. Після рішення суду про їх вселення вони тільки залишили в своїй кімнаті лише старе ліжко та старі речі. За користування квартирою сплачувати не бажали, з цього приводу між ними та ОСОБА_1 також виникали конфлікти. ОСОБА_1 мав намір сплатити компенсацію за квартиру колишній дружині, тому був вимушений шукати роботу за кордоном. Після смерті його батьків, колишня дружина та дочка скористалися його тимчасовою відсутністю і заволоділи квартирою. ОСОБА_4 ще з 2002 року, як вказано нею у позовній заяві про розірвання шлюбу, не проживала з ОСОБА_1 , а разом із неповнолітньою на той час дочкою проживала за адресою: АДРЕСА_2 . Потім дочка вийшла заміж і мешкала з чоловіком за іншою адресою. До смерті батьків ОСОБА_1 , тобто до жовтня 2016 року ані позивач, ані третя особа не жили у квартирі. На підставі виклеєного просить суд скасувати заочне рішення.
На підтвердження заперечень ОСОБА_1 надав суду копії наступних документів: довідки ТОВ «СоликКм»; ордеру №1374 від 04.09.1981; рішення Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 12.10.2006, справа №2-252/2006, про вселення ОСОБА_4 , ОСОБА_6 до вищевказаної квартири; ухвали апеляційного суду Донецької області від 07.12.2006 по справі № 22-1127/06; позовної заяви ОСОБА_4 про розірвання шлюбу; акту № 32 від 15.08.2018, складений головою КСН про непроживання ОСОБА_4 та ОСОБА_3 у квартирі АДРЕСА_1 .
Заявник ОСОБА_1 у судовому засіданні пояснив, що з 2011 року по 2015 рік виїжджав на заробітки до Російської Федерації, проте жив з батьками в зазначеній квартирі. З 2015 року до 2018 року постійно працював на російському підприємстві та проживав у Російській Федерації, винаймав там житло. У квартирі АДРЕСА_1 залишилися його речі. Після смерті батьків вирішив оформити документи на квартиру, оформити на себе особовий рахунок, у зв`язку з чим уповноважив представника для подання відповідних заяв, у тому числі до суду. Заяву про скасування заочного рішення підтримав, просив її задовольнити та призначити справу до розгляду.
Представник заявника адвокат Крохмальова Л.П. у судовому засіданні наполягала на задоволенні заяви про скасування заочного рішення з підстав, викладених у заяві та запереченнях на відзив позивача.
Представник третьої особи ОСОБА_4 - ОСОБА_7 просила відмовити у задоволенні заяви про скасування заочного рішення з підстав, викладених у відзиві на заяву. Вважає, що ОСОБА_1 не наведено поважних причин неявки у судове засідання і ненадання відзиву на позовну заяву, з 2011 року він не проживав у вказаній квартирі, примусово його не виселяли, він добровільно поїхав жити та працювати до Російської Федерації. Суд, вислухавши доводи сторін, ознайомившись з заявою про перегляд заочного рішення, долученими письмовими доказами, матеріалами цивільної справи № 263/8972/18, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів цивільної справи № 263/8972/18, позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задоволено. Визнано ОСОБА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_1 . Відповідно до ст. 284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин. Згідно з п. 3 ч. 2 ст. 285 ЦПК України, у заяві про перегляд заочного рішення повинно бути зазначено обставини, що свідчать про поважність причин неявки в судове засідання та (або) /неповідомлення їх суду, а також причин неподання відзиву, і докази про це. Так, поважними причинами неявки можуть бути хвороба, тривале відрядження, інші обставини, що об`єктивно перешкоджають явці до судового засідання, які, безумовно, повинні бути підтверджені документально відповідними доказами, тобто, повинні додаватися до заяви про перегляд заочного рішення. Крім того, відповідач має подати документи, що свідчать про неможливість повідомити суд про причини неявки у судове засідання.
Відповідно до ч. 3 ст. 287 ЦПК України суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення залишити заяву без задоволення або скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду за правилами загального чи спрощеного позовного провадження.
Відповідно до ч. 1 ст. 288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.
Як встановлено судом на момент ухвалення заочного рішення відповідач не з`явився в судове засідання, оскільки не був належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. Крім того, суд враховує, що обставини, на які посилається заявник, можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи.
З урахуванням наведеного вище, суд вважає, що є всі підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Керуючись ст.ст.288, 289 ЦПК України, суд -
У Х В А Л И В:
Заяву ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення задовольнити.
Заочне рішення від 17 вересня 2018 року у справі № 263/8972/18 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , треті особи: ОСОБА_4 , Департамент міського майна Маріупольської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням скасувати і призначити справу до розгляду за правилами загального позовного провадження.
Призначити підготовче судове засідання у приміщенні Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області на 26 лютого 2020 року о 15:00 годині, про що повідомити сторони.
Відповідач має право в строк протягом 15 календарних днів з дня отримання даної ухвали надіслати суду відзив на позовну заяву і всі письмові докази, висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Відповідач має право в цей же строк надіслати позивачу копії відзиву та доданих до нього документів.
Роз`яснити відповідачу, що в разі ненадання відзиву у встановлений строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.
Позивач має право надати відповідь на відзив з поясненнями, міркуваннями і аргументами щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення.
Копію ухвали надіслати учасникам справи.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Суддя О.М. Томілін