Справа № 750/1886/20
Провадження №6/743/18/20
УХВАЛА

09 листопада 2020 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого - судді СТАШКІВА В.Б.,

при секретарі НЕРУС Н.І.,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Ріпки, без фіксування технічними засобами, справу за поданням головного державного виконавця Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) КОВАЛЬ Т.С. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В :

06 листопада 2020 головний державний виконавець Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) КОВАЛЬ Т.С. звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України без вилучення паспортного документу до виконання ним своїх зобов`язань, в якому просила винести ухвалу про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобов`язань, згідно виконавчих листів № 750/1886/20 від 03.08.2020 року та №750/1886/20 від 03.08.2020 року. Вказала, що на виконанні у Ріпкинському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) знаходяться виконавчі провадження по виконанню виконавчих листів № 750/1886/20 від 03.08.2020 року та №750/1886/20 від 03.08.2020 року, виданих Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_3 , на користь ОСОБА_4 3 600 доларів США боргу за договором позики від 18.10.2017 року, 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 1 070 грн 93 коп, пені за невиконання умов договору позики в розмірі 9 841 грн 98 коп., судового збору у розмірі 1 074 грн 29 коп. Однак, з часу відкриття виконавчого провадження боржником заборгованість за виконавчими документами не сплачувалась, а державними виконавцями вживалися заходи з примусового виконання рішення суду, що свідчить про ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань, згідно рішення суду.

В судове засідання головний державний виконавець КОВАЛЬ Т.С. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила подання розглядати у її відсутність, підтримала подання, з підстав зазначених в ньому.

Дослідивши матеріали справи, надані матеріали виконавчого провадження, суд приходить до наступних висновків.

По справі встановлено, що виконавче провадження по виконанню виконавчих листів № 750/1886/20 від 03.08.2020 року та №750/1886/20 від 03.08.2020 року, виданих Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3 600 доларів США боргу за договором позики від 18.10.2017 року; 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 1 070 грн 93 коп; пені за невиконання умов договору позики в розмірі 9 841 грн 98 коп. та про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судового збору у розмірі 1 074 грн 29 коп. перебуває на виконанні у Ріпкинському районному відділі державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми).

ОСОБА_7 значиться зареєстрованим в АДРЕСА_1 , що вбачається з відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстре місця проживання УДМС України в Чернігівській області від 09.09.2020 року 62834416.

10.09.2020 року державним виконавцем здійснено вихід для перевірки майнового стану боржника за адресою: АДРЕСА_1 . Боржник за адресою реєстрації відсутній, знаходиться за межами України. Майно боржника відсутнє, що вбачається з акту державного виконавця від 10.09.2020 року.

ОСОБА_7 - громадянин України, дата народження: ІНФОРМАЦІЯ_1 адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , має паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 на ОСОБА_8 , неодноразово перетинав державний кордон України. 11.01.2019 року боржником було здійснено перетин державного кордону України на виїзд, що вбачається з відповідей на запит Державної прикордонної служби України.

Згідно відповіді на запит державного виконавця до Пенсійного Фонду України про осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорами, про останнє місце роботи боржника - боржник не працевлаштований.

Згідно відповіді на запит державного виконавця до Пенсійного Фонду України про осіб-боржників, які отримують пенсії - боржник перебуває на обліку в Чернігівському об`єднаному управлінні ПФУ, м.Чернігів.

У ОСОБА_2 відсутні транспортні засоби, що вбачається з відповіді на запит №88964082 від 26.10.2020 до МВС України щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів.

У Законі України «Про виконавче провадження» поняття "виконавче провадження" розуміється як завершальна стадія судового провадження (стаття 1).

Наведене узгоджується із практикою Європейського суду з прав людини щодо застосування статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, які суди, в силу ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», застосовують при розгляді справ, як джерело права.

Так, у справі «Горнсбі проти Греції" Європейський суд з прав людини зазначив, що для цілей статті 6 Конвенції виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина "судового розгляду".

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 313 ЦК України, фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 5 ч. 1 та ч. 2 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) до виконання зобов`язань.

Згідно положень ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути забезпечено судом як захід виконання судового рішення.

Відповідно до п. 19 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження", виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі Конвенції), частина друга якої передбачає: «Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною». При чому згідно ч. 3 указаної статті це на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

У рішенні від 31 травня 2007 р. у справі «Анохін проти Росії» Європейський суд з прав людини зазначив, що з метою виконання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та ст. 1 Протоколу № 1 до Конвенції органи державної влади зобов`язані надавати необхідну допомогу кредитору у виконанні судових рішень проти приватних осіб. Така допомога може бути надана, наприклад, через службу виконання судових рішень. Однак, Європейський суд з прав людини вважає, що заходи, прийняті для надання такої допомоги, так як вони втручаються в права, що захищаються статтею 2 Протоколу № 4 до Конвенції, повинні бути необхідними в демократичному суспільстві.

У рішенні від 26.11.2009 року у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування). При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості; проте навіть якщо зазначене обмеження свободи пересування було виправданим на самому початку, воно може стати непропорційним і таким, що порушує права людини, якщо воно автоматично продовжуватиметься протягом тривалого періоду. Тому застосування такого обмеження має періодично переглядатися судом (принаймні в останній інстанції) з метою з`ясування доцільності його подальшого застосування, причому обсяг судового розгляду повинен дозволити суду взяти до уваги всі фактори, й у тому числі ті, що стосуються пропорційності такого обмеження.

У справі «Хлюстов проти Росії» Європейський суд з прав людини визнав порушення ст.2 Протоколу №4 до Конвенції через те, що рішення про заборону виїзду за кордон було застосовано «автоматично», тобто лише у зв`язку з тим, що боржник добровільно не сплатив заборгованість, та без належного обґрунтування з урахуванням індивідуальної ситуації заявника.

Враховуючи те, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов`язань по сплаті на користь ОСОБА_6 3 600 доларів США боргу за договором позики від 18.10.2017 року; 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 1 070 грн 93 коп; пені за невиконання умов договору позики в розмірі 9 841 грн 98 коп. та про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судовий збір у розмірі 1 074 грн 29 коп., ніяких заходів щодо його виконання не здійснює, те, що державним виконавцем вживалися заходи з примусового виконання судового рішення, суд приходить до висновку про необхідність задоволення даного подання, та про встановлення ОСОБА_9 тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до виконання ним своїх зобов`язань згідно судового рішення і, що, з урахуванням встановлених обставин в даній справі, заборгованої суми, таке обмеження є пропорційним та є достатньо виправдано суспільними інтересами в демократичному суспільстві, як того вимагає п. 3 ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в`їзд в Україну громадян України», ст.ст. 441, 446 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання начальника головного державного виконавця Ріпкинського районного відділу державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Суми) КОВАЛЬ Т.С. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_1 за межі України без вилучення паспортного документа - задовольнити.

Встановити щодо ОСОБА_1 (зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, до повного виконання ним своїх зобов`язань у виконавчому провадженні по виконанню виконавчих листів № 750/1886/20 від 03.08.2020 року та №750/1886/20 від 03.08.2020 року, виданих Ріпкинським районним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 3 600 доларів США боргу за договором позики від 18.10.2017 року; 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 1 070 грн 93 коп., пені за невиконання умов договору позики в розмірі 9 841 грн 98 коп. та про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 судового збору у розмірі 1 074 грн 29 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Чернігівського апеляційного суду через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом п`ятнадцяти днів зі дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуючий В.Б.Сташків