Справа № 643/310/20
Провадження № 2/643/1846/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року м. Харків

Суддя Московського районного суду м. Харкова Крівцов Д.А., розглянувши матеріали позовної заяви Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, -

ВСТАНОВИВ:

10.01.2020 року Національна академія внутрішніх справ звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у розмірі 54451,65 грн.

В обґрунтування позову зазначено, що наказом ректора Національної академії внутрішніх справ від 08.08.2013 року № 004 о/с відповідача ОСОБА_1 з 28.08.2013 року зараховано курсантом першого курсу факультету підготовки фахівців для спеціальних підрозділів Національної академії внутрішніх справ (надалі НАВС), присвоївши спеціальне звання рядовий міліції та затвердивши на період навчання легендоване прізвище ОСОБА_2 . Відповідач навчався за рахунок коштів державного бюджету і зобов`язався після закінчення навчання відпрацювати не менше трьох років за місцем розподілу, а у разі відмови від подальшого проходження служби протягом перших трьох років після закінчення навчання відшкодувати витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі. Наказом від 06.11.2015 року № 192 о/с відповідача було звільнено з ОВС з продовженням навчання в НАВС у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу в інші міністерства, центральні органи виконавчої влади, а наказом НАВС від 11.11.2015 року № 202 о/с відповідача з 07.11.2015 року призначено на посаду курсанта 3-го курсу з присвоєнням спеціального звання рядового поліції. З 28.08.2013 року по 03.03.2017 року відповідно до умов Договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням комунальних послуг. Відповідно до наказу НАВС від 03.03.2017 року № 278 відповідачу присуджено ступінь вищої освіти бакалавра за напрямом підготовки «Правознавство» та видано документ про вищу освіту. Після здобуття вищої освіти та у зв`язку із закінченням терміну навчання, відповідно до умов Договору наказом НАВС від 03.03.2017 року № 39 о/с відповідача відраховано з числа курсантів та відряджено для подальшого проходження служби з 04.03.2017 року в розпорядження ГУНП в Харківській області. 08.08.2018 року на адресу НАВС надійшла інформація про те, що наказом ГУНП в Харківській області від 03.07.2018 року № 0026 о/с відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням, тобто у порушення умов Договору відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання. Відповідач навчався в НАВС з серпня 2013 року по березень 2017 року і вартість витрат, пов`язаних у триманням його у навчальному закладі, становить 54451,65 грн.

Ухвалою судді Московського районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року позовну заяву НАВС залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків позовної заяви десять днів з дня вручення цієї ухвали.

В строк, встановлений судом, недоліки позовної заяви усунуті.

Разом з тим, вирішуючи після усунення недоліків позовної заяви питання щодо наявності підстав для відкриття провадження у справі, суд керується висновками щодо застосування норм права, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 804/285/16 (провадження № 11-669апп18), в якій Велика Палата відступила від попередніх правових висновків.

Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною 1 статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно до частини 2 статті 2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності Конституцією чи законами України встановлено інший порядок судового провадження.

Частиною 1 статті 4 КАС України визначено, що адміністративна справа це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

Отже, юрисдикція адміністративних судів поширюється на всі публічно-правові спори, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Частиною 4 статті 5 КАС України передбачено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду у випадках, передбачених Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 17 частини 1 статті 4 КАС України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

За змістом статті 9 Закону України від 20 грудня 1990року № 565-XII« Про міліцію» (далі - Закон № 565-XII), чинного на час виникнення спірних правовідносин, на курсантів, слухачів, ад`юнктів, інших атестованих працівників, у тому числі й викладацького складу навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України, поширюються права і обов`язки, гарантії правового і соціального захисту та відповідальність працівників міліції.

Відповідно до частини 1 статті 20 Закону № 565-XII працівник міліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

Згідно з статтею 18 Закону № 565-XII підготовка фахівців у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ України за державним замовленням здійснюється на підставі договору про навчання, який укладається між навчальним закладом, головним управлінням, управлінням Міністерства внутрішніх справ України в Автономній Республіці Крим, області, місті Києві або Севастополі чи на транспорті та особою, яка навчається. Типову форму договору затверджує Міністерство внутрішніх справ України за погодженням з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Курсанти вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ України у разі дострокового розірвання договору через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість чи в разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу органів внутрішніх справ після закінчення вищого навчального закладу, а також особи начальницького складу органів внутрішніх справ, які звільняються із служби протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу Міністерства внутрішніх справ України за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, установленому Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

07 листопада 2015 року набрав законної сили Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон № 580-VIII).

Частиною 1 статті 1 Закону № 580-VIII встановлено, що національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Таким чином, працівник поліції є представником державного органу виконавчої влади, а тому його служба є публічною.

У межах цивільного судочинства суд не може досліджувати та встановлювати правомірність дій, рішень чи бездіяльності службовця або посадовця, оскільки така можливість передбачена лише в адміністративному судочинстві в силу вимог статті 19 КАС України, якою охоплюється питання прийняття на публічну службу, її проходження та звільнення.

Із урахуванням викладеного, правовідносини, які виникли між сторонами у справі, є адміністративно-правовими, справа підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 липня 1950 року (далі - Конвенція) встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2006 року у справі «Сокуренко і Стригун проти України» вказав, що фраза «встановленого законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. У рішенні у справі «Занд проти Австрії» (заява N 7360/76, доповідь Європейської комісії з прав людини від 12 жовтня 1978 року) висловлено думку, що термін «судом, встановленим законом» у пункті 1 статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з [...] питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів [...]».

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Враховуючи наведене та правові висновки Великої Палати Верховного Суду, суд приходить до висновку щодо відсутності підстав для відкриття провадження у справі та необхідності розгляду вказаної справи в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 175, 177, 186, 258-261, 353 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі.

Роз`яснити позивачу право на звернення з вказаними позовними вимогами до суду у порядку адміністративного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Московський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня складення ухвали. Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Cуддя Д.А. Крівцов