РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (надалі - позивач) звернулася до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в якому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області у цивільній справі № 569/1481/20 та стягувати з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Позовну заяву мотивує тим, що 18 жовтня 2018 року вона уклала шлюб з відповідачем, під час перебування у якому у них народився син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Сімейне життя між ними не склалося, на даний час вона проживає окремо з дитиною, дитина перебуває на її утриманні.

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2020 року у цивільній справі № 569/1481/20 стягнуто з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Однак, вона вважає за необхідне змінити спосіб стягнення аліментів на частку від заробітку відповідача, що буде сприяти більш ефективному забезпеченню дитини, в зв`язку зі зміною споживчих цін, вартості послуг тощо.

Вказує, що незважаючи на те, що відповідач офіційно не працює, він займається підприємницькою діяльністю в різних сферах, має в користуванні позашляховик, має кошти на дороговартісний відпочинок, відвідує культурні заходи, вартість квитків на які є досить високою. Ними була придбана собака елітної породи, на її утримання відповідач витрачає значні кошти. Таким чином, хоча офіційно відповідач доходів не має, спосіб його життя свідчить про достатньо високий рівень доходів, який дає можливість йому надавати належне утримання дитині від першого шлюбу і їхній спільній дитині.

23 жовтня 2020 року відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказав, що у нього є дитина від першого шлюбу - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 02 листопада 2018 року у справі №569/9579/18 було стягнуто з нього користь ОСОБА_5 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 травня 2018 року до її повноліття. Відповідно до даного рішення відповідач сплачує аліменти на утримання свого сина від першого шлюбу, щомісячно через виконавчу службу, що є значними витратами, зважаючи на його нестабільний дохід.

Також, внаслідок значного поширення Соvid-19 в Україні та карантинних заходів на товаристві, де він працював, відбулося звільнення працівників, у зв`язку з чим 09 червня 2020 року його наказом №50-к від 01 червня 2020 року було звільнено з посади менеджера у ТзОВ «Полісько-Волинський трейд». З того часу він не може знайти роботи, не був офіційно працевлаштований та не має постійного доходу, адже у зв`язку з карантинними заходами, що діють на території України ситуація на ринку праці є досить нестабільною, робочих місць не багато, а виїжджати за кордон на роботу, також проблематично, адже виготовлення візи та підготування інших необхідних документів займає чимало часу.

Окрім того, зазначає, що проживає з матір`ю, допомагає їй утримувати будинок, а саме сплачує комунальні послуги.

Щодо того, що позивачем у позовній заяві вказано, що у нього є в користуванні позашляховик, то зазначає, що він не є власником транспортного засобу. Також, позивачем зазначається, що за час подружнього життя ними був придбаний пес елітної породи, проте це є лише звичайний лабрадор, шоколадного кольору, подарований старшому сину - ОСОБА_4 . Щодо відпочинку, то він не виїздив за межі України протягом останніх двох років.

Вказує, що з моменту винесення судового наказу від 12 лютого 2020 року у позивача обставини не змінилися, проте він втратив роботу та немає стабільного заробітку. При зміні способу сплати аліментів беруться розрахунки з середньої зарплати по регіону. Відповідно до розрахунків Міністерства фінансів Україна, середньомісячна зарплата в Рівненському регіоні станом на серпень 2020 року становить - 9887 грн., що підтверджується витягом із сайту Міністерства фінансів України. Він не має змоги оплачувати аліменти з такої суми.

27 жовтня 2020 року позивач подала відповідь на відзив в якому вказала, що їй надано виняткове право вибору та ініціювання зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів. Відповідач заперечує можливість надавати утримання сину в розмірі 1/4 частини від його доходів, однак його спосіб життя свідчить про достатньо високий рівень його доходів і можливість надавати належне утримання своїм дітям. Відповідач є працездатним, має вищу освіту, гарний потенціал для виконання кваліфікованої роботи і отримання високих доходів. Він є власником інтелектуальної власності, а саме торгової марки «ДЕЛЬФІН». Товари, брендовані цією торговою маркою, продаються в різних торгових мережах. Він активно і часто відпочиває, що свідчить про можливість оплачувати дороговартісний відпочинок. У відзиві відповідач зазначає, що він допомагає своїй матері сплачувати комунальні послуги. Дійсно, відповідач проживає з матір`ю і разом з матір`ю має сплачувати комунальні послуги за проживання в будинку. Однак, матір відповідача не потребує його матеріальної допомоги, крім того вона отримує пенсію та є підприємцем. Також, він не є власником собаки елітної породи, на утримання якої він витрачає значні кошти.

У судовому засідання представник позивача ОСОБА_6 просила позов задовольнити з підстав наведених в позовній заяві та відповіді на відзив.

Представник відповідача ОСОБА_7 заперечувала проти задоволення позову з підстав наведених у відзиві на позов.

Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом, сторони є батьками малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 .

Судовим наказом Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2020 року в справі №569/1481/20 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення заяви до суду 28 січня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення.

Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів.

При цьому закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України).

Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду.

Такий висновок цілком узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13, постанові Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 372/2393/17.

Отже, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин.

Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що стягувач бажає змінити спосіб стягнення аліментів, визначивши його у частці від доходу відповідача, що якнайкраще відповідатиме інтересам дитини, відповідно суд доходить висновку про необхідність зміни аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 50 % прожитвокого мінімуму для дитини відповідного віку та враховуючи положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягувати в подальшому з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їхньої спільної дитини у розмірі 1/4 частки від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття, що якнайкраще відповідатиме інтересам дитини. Отже, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню повністю.

Щодо доводів відповідача про те, що він не працевлаштований і немає можливості сплачувати аліменти у визначеному позивачем розмірі суд зазначає, що відповідач не є особою похилого віку, працездатний, а тому спроможний сплачувати аліменти на дитину щомісячно у визначеному судом розмірі.

Щодо посилання відповідача на наявність ще однієї дитини на утримання якої він сплачує аліменти в розмірі 2 000 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає, що визначений судом розмір аліментів - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що відповідач має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, без належного обґрунтування зі сторони відповідача, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та суперечитиме її інтересам.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно частини шостої статті 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Враховуючи, що позивач звільнена від сплати судового збору, на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 24, 105, 112, 114, 115 СК України, ст.ст. 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на дитину задовольнити.

Змінити розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 12 лютого 2020 року в справі №569/1481/20 в твердій грошовій сумі в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та стягувати починаючи з дня набрання рішенням законної сили з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання їхньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судові витрати в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач - ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач - ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Першко