справа №439/1826/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року Бродівський районний суд Львівської області в складі: головуючої - судді Бунда А.О.,

з участю секретаря Музичка Л.Т.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Броди цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, суд, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся в суд з даним позовом, де в свої вимогах покликається на те, що ОСОБА_1 уклала Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 02.06.2015, отримавши кредит в розмірі 4644.01грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку:починаючи з 1 по 25 число кожного місяця ОСОБА_1 надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом.

Своїм підписом у заяві відповідачка підтвердила, що підписана нею Генеральна угода разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку складають між нею та банком кредитний договір.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконувала, унаслідок чого станом на 14.11.2019 року утворилася заборгованість у розмірі 18030.72 грн., з яких: 4644,01 грн. - заборгованість за кредитом, 3777.89 грн. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 8753,76грн.- заборгованість за пенею; 855,06грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Оскільки, відповідач не виконував умов договору, то посилаючись на цивільно-правові норми позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 18030.72 грн. та сплачені судові витрати.

16.01.2020 відкрито провадження у справі.

Сторони в судове засідання 14.02.2020 року не з`явилися.

Представник позивача подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позов підтримав.

Представник відповідача адвокат Секретар О.Л. та відповідач в судове засідання не з`явилися, представник подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. У задоволенні позову просить відмовити з підстав викладених у долучених до справи письмових поясненнях, зміст яких зводиться до наступного. Відповідно до укладеної між сторонами Генеральної угоди від 02.06.2015 року сторони по справі домовилися про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 21.01.2013 року № SAMDN8039. Згідно п.2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт банк надає позичальнику терміновий кредит у розмірі 4644,01 грн. терміном на 36 місяців з 02 червня 2015 року до 30 червня 2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 1,5% в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) в сумі 168.48 грн. для погашення заборгованості за кредитом Згідно п.2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов`язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту враховується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом, починаючи з 32 дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 855,06 грн. Відповідно до п.2.3 Генеральної угоди для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карточку відповідно до умов п.2.1 Генеральної угоди. Однак, позивач не надав доказів, чи отримав відповідач платіжну кредитну картку та який їй було присвоєно номер. Крім цього, посилання позивача на анкету-заяву за 21.01.2013 року є неналежним доказом, оскільки кредитну картку відповідач повинен був отримати після укладення Генеральної угоди 02 червня 2015 року. Долучена позивачем анкета-заява свідчить про те, що відповідач отримував у позивача кредитну картку 21.01.2013 року, що не має ніякого відношення до укладеної між сторонами Генеральної угоди від 02.06.2015 року. Також, зазначила, що із розрахунку заборгованості, який долучений позивачем до матеріалів справи, вбачається, що банком обліковуються кошти в розмірі 4644,01 грн. на рахунку банку. Сума коштів на рахунку є сталою, коштами відповідач не користувалася. Проте позивачем нараховуються відсотки за користування цими коштами і штрафи. Банківської виписки позивачем до позову не долучено. Однак ОСОБА_1 даних кредитних коштів використано не було, а лише сплачено 25.09.2017 року через касу банку 100 грн. в погашення боргу по кредитній угоді від 21.01.2013 року. Також зазначає, що пунктом 2.11 Генеральної угоди та п.п.1.1.3.1.6, 2.1.1.12.9 Умов та правил передбачене договірне списання коштів з будь-яких рахунків відповідача, без його згоди про таке. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що банк в будь-який момент міг списувати з рахунку відповідача необхідні до сплати кошти, проценти за користування кредитом. Позивач цього не зробив, а навпаки нарахував відповідачеві проценти та штрафні санкції, чим штучно збільшив відповідальність відповідача та суму заборгованості. Враховуючи вищевикладене вважає, що позивачем не подано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог у зв`язку з чим у задоволенні позову просить відмовити повністю.

Відповідно до положень ст.247 ч.2 ЦПК України, так як сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що 02.06.2015 року між ПАТ «КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 була укладена Генеральна угода про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, відповідно до якої відповідач мав отримати кредит у розмірі 4644,01 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Також він був ознайомлений з умовами та правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором №б/н від 02 червня 2015 року (а.с.8) вбачається, що у відповідача станом на 14 листопада 2019 року виник перед банком борг на загальну суму 18030,72 грн., з яких 4644,01 грн. - заборгованість за кредитом, 3777.89 грн. заборгованість за відсотками на прострочену заборгованість, 8753,76грн.- заборгованість за пенею; 855,06грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Згідно п. 2.1 Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт банк надає позичальнику терміновий кредит у розмірі 4644.01 грн. терміном на 36 місяців з 02.06.2015 року до 30.06.2018 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом.

Згідно п. 2.2. Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт при порушенні позичальником строків погашення заборгованості більш ніж на 31 день по зобов`язанням термін яких не настав, сторони погодили, що термін повернення кредиту враховується 32 день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за кредитом починаючи з 32 дня порушення вважається простроченою. Позичальник сплачує банку штраф у розмірі 855.06 грн.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України , позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором.

Відповідно до укладеної між сторонами Генеральної угоди від 02.06.2015 року сторони по справі домовилися про реструктуризацію заборгованості за кредитним договором від 02.06.2015 року.

Відповідно до п.2.3 Генеральної угоди для надання послуг банк видає позичальнику платіжну карточку відповідно до умов п.2.1 Генеральної угоди.

Позивачем, на порушення вимог ст.81 ЦПК України, не надано доказів про те, що відповідач отримав відповідну платіжну карточку. Судом не встановлено чи отримав відповідач платіжну кредитну картку та який їй було присвоєно номер, що є порушенням умови п.2.3 Генеральної угоди.

Посилання позивача на анкету - заяву від 21.01.2013 року є неналежним доказом, оскільки остання підписана на виконання умов кредитного договору SAMDN8039 від 21.01.2013 (а.с.9). Крім цього згідно умов Генеральної угоди від 02.06.2015 року кредитну картку відповідач повинен був отримати після укладення Генеральної угоди.

Подана позивачем вище зазначена анкета-заява не стосується укладеної між сторонами Генеральної угоди від 02.06.2015 року. Вона може свідчити про отримання кредитної картки 21.01.2013, однак доказів того, що кошти банком за укладеною між сторонами Генеральною угодою від 02.06.2015 в сумі 4644,01 грн. (п.2.1) були зараховані саме на неї, позивачем не надано.

Пунктом 2.1. Генеральної угоди від 02 червня 2015 року встановлено проценти за користування кредитом в розмірі 1,5% за місяць, що обліковується на суму залишку заборгованості за кредитом.

Таким чином, з матеріалів справи, вбачається, що між сторонами було погоджено істотна умова, що відсотки нараховуються за умови користування кредитом та отримання платіжної картки.

Проценти, сплачувані позичальником за користування кредитом, за своїм характером є встановленою договором платою за користування грошовими коштами.

Згідно вимог ст.536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими коштами встановлюється договором, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Із наданого позивачем розрахунку заборгованості (а.с.8) вбачається, що банком на рахунок відповідача були зараховані кошти в сумі 4644,01грн. після укладення Угоди від 02.06.2015 року. Як встановлено із розрахунку відповідач кошти не використовував. Проте позивачем нараховуються відсотки за користування цими коштами і штрафи.

Крім цього, з розрахунку вбачається, що ОСОБА_1 25.09.2017 сплачено 100 грн. боргу згідно укладеного договору від 21.01.2013 року (а.с.8 зворот).

Відповідно до ч.2ст. 549 ЦК України штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконання зобов`язання.

Пунктом 2.5. Генеральної угоди було визначено, що кредит, проценти, тощо повертаються відповідно до умов самої Генеральної угоди та Умов та правил надання банківських послуг, встановленим банком.

Пунктом 2.11 Генеральної угоди та п.п.1.1.3.1.6, 2.1.1.12.9 Умов та правил передбачене договірне списання коштів з будь-яких рахунків відповідача, без його згоди про таке.

Вищезазначене означає, що за умови невиконання ним своїх зобов`язань, банк в будь-який момент міг списувати з рахунку відповідача необхідні до сплати кошти проценти за користування (в даному випадку це не користування) кредитом. Позивач даного не зробив, а навпаки нарахував відповідачеві проценти та штрафні санкції, чим штучно збільшив відповідальність відповідача та суму заборгованості.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем не подано належних та допустимих доказів того, що відповідач тримав у позивача кредитну картку, користувався наданими йому, відповідно до п.2.1 Генеральної угоди, кредитними коштами, допустив порушення умов укладеної між сторонами Генеральної угоди від 02.06.2015 року.

На підставі ст.ст.536,549,1054,1048 ЦК України, керуючись ст.ст. 10,12,13,60,81,89,141,247 ч.2, 258-259, 263-265ЦПК України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Львівського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30 - денний строк з дня проголошення рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

У відповідності до п.п.15.5 п.15 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Позивач Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», , місце знаходження м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, буд.50.

Відповідач ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , проживає АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення суду складено 14.02.2020 року.

Суддя А.О.Бунда