Провадження № 2/127/4094/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.12.2020 м. Вінниця Вінницький міський суд Вінницької області у складі головуючого судді Дернової В.В., секретаря Тронт М.О., за участі представника позивача адвоката Корнійчука С.А., представника відповідача адвоката Камінського О.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом та просила визначити їй, ОСОБА_1 , додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла в м. Вінниці 10 листопада 2014 року (спадкова справа № 910/2014); визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на ім`я ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Вінниці; визнати за нею, ОСОБА_1 , право власності на обов`язкову частку у спадщині за законом на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки, за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла в місті Вінниці 10 листопада 2014 року (спадкова справа № 910/2014); судові витрати по справі стягнути з відповідача на її користь, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_3 як непрацездатна дочка, однак не була закликана нотаріусом до спадкування.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 09.01.2020 року було витребувано від Першої вінницької державної нотаріальної контори належним чином засвідчені копії спадкової справи № 910/2014, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , та спадкової справи № 01/2016, заведеної після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 ; витребувано від Комунального підприємства "Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації" для огляду у судовому засіданні інвентаризаційну справу на житловий будинок із господарськими булівлями та спорудами АДРЕСА_1 ; витребувано від Відділу у м. Вінниці Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області належним чином засвідчену копію Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 526351, виданий 13.01.2010 року управлінням Держкомзему у м. Вінниці із Додатком до Державного акта на право власності на земельну ділянку (список співвласників земельної ділянки), зареєстрований за номером 06, щодо земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12.02.2020 року було призначити у справі комплексну судову оціночно-земельну та оціночно-будівельну експертизу.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27.07.2020 року було поновлено провадження у справі.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Корнійчук С.А. підтримали позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві та відповіді на відзив (а.с. 81-85), та просили їх задовольнити.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник адвокат Камінський О.М. позов не визнали та просили відмовити у його задоволенні з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву (а.с. 51-54).

Вислухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали даної цивільної справи, матеріали спадкових справ № 910/2014, № 01/2016, матеріали інвентаризаційної справи № 13698, оцінивши докази у їх сукупності, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав.

Судом установлено такі обставни справи та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_5 є дочкою ОСОБА_3 та рідною сестрою ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 07.02.1956 року, повторним Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 від 15 березня 2016 року, Повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану шромадян щодо актового запису про шлюб № 1 від 15 березня 2016 року, Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 від 19.02.1962 року (а.с. 16-17, 21, 146).

Відповідач ОСОБА_6 є дочкою ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії НОМЕР_4 від 03.08.1983 року, Свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_5 від 31 серпня 2003 року (а.с. 119-120).

ІНФОРМАЦІЯ_4 померла ОСОБА_3 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_6 від 13.11.2014 року, актовий запис № 3127 (а.с. 14).

Як вбачається із заповіту, посвідченого 22.11.2007 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Остапенко Ю.В. за реєстровим № 3236, ОСОБА_3 усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі все те, що їй буде належати на день смерті і на що вона матиме право за законом заповіла ОСОБА_4 (а.с. 141).

ОСОБА_4 прийняв спадщину та отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 16.06.2015 року (реєстровий № 1-1050) на Ѕ частку будинковолодіння, що складається з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ) (а.с. 163).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер і ОСОБА_4 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_7 від 30.12.2015 року, актовий запис № 3682 (а.с. 15).

Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Позивач ОСОБА_1 спадщину (зокрема, обов`язкову частку у спадщині як інвалід ІІІ групи) не прийняла, не подала у передбачений законодавством строк для прийняття спадщини відповідну заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори.

Постановою державного нотаріуса Першої вінницької державної нотаріальної контори Дишкант М.В. від 09.07.2019 року № 2616/02-31 ОСОБА_1 було відмовлено в оформленні спадкових прав на майно після смерті її матері ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , у зв`язку із пропуском встановленого законом строку для подання заяви про прийняття спадщини та відсутністю доказів фактичного прийняття спадщини (а.с.12).

Так, відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до нотарільної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , лише 09.07.2019 року, а до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини тільки 22.10.2019 року, тобто майже через п`ять років після смерті матері ОСОБА_3 та майже через чотири роки після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 брата ОСОБА_4 , який прийняв спадщину, мотивуючи позовні вимоги тим, що вона мала право на обов`язкову частку у спадщині після смерті матері ОСОБА_3 як непрацездатна дочка, однак не була закликана нотаріусом до спадкування, а сама вона не була обізнана про своє право на обов`язкову частку у спадщині.

При цьому, ще у червні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про усунення спадкоємця від права на спадкування за законом, у задоволенні якого їй було відмовлено рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 25.10.2018 року у справі № 128/2439/16-ц (рішення набрало законної сили, було залишено без змін постановами судів апеляційної та касаційної інстанції), що, на переконання суду, свідчить про обізнаність ОСОБА_1 щодо її спадкових прав та надання їй правничої допомоги ще у 2016 році (а.с. 60-68).

Поряд з цим, матеріали справи не містять доказів обізнаності спадкоємця ОСОБА_4 та нотаріуса про непрацездатність позивача ОСОБА_1 , а отже і про її право на обов`язкову частку у спадщині.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 681/203/17-ц, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій; незначний часовий проміжок між закінченням строку прийняття спадщини та подачею позовної заяви про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є підставою для задоволення таких вимог.

Крім того, відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», судом не може бути визнана поважною така причина пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини як юридична необізнаність позивача щодо строку та порядку прийняття спадщини, чим, на переконання суду, є і необізнаність позивача ОСОБА_1 про її право на обов`язкову частку у спадщині.

Отже, суд дійшов до висновку, що підстави для визначення ОСОБА_1 додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, відсутні.

Що стосується позовних вимог про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом та визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом, то дані вимоги є похідними від позовної вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому також не підлягають задоволенню.

Крім того, що стосується позовної вимоги про визнання за позивачем ОСОБА_1 , права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом на частину житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та частину земельної ділянки, за цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , які належали на праві приватної власності спадкодавцю ОСОБА_3 , яка померла в місті Вінниці 10 листопада 2014 року (спадкова справа № 910/2014), то вона б не підлягала задоволенню навіть за наявності підстав для визначення ОСОБА_1 додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини, оскільки відповідач ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті ОСОБА_4 та отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 24.09.2019 року (реєстровий № 2-1739) на домоволодіння, що складається з двох житлових будинків з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами під номером АДРЕСА_1 ) (а.с. 132), позовна вимога про визнання якого недійсним не заявлялася.

Таким чином, суд доходить до висновку, що у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом слід відмовити повністю.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст. 13, 81, 141, 259, 263-265, 268 ЦПК України, на підставі ст. 16, 1241, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

У задовленні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом, визнання права власності на обов`язкову частку у спадщині за законом відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_8 )

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_9 )

Повне рішення суду складене 28.12.2020 року.

Суддя