РІШЕННЯ

іменем України

28 грудня 2020 рокуСправа №451/1318/20
Провадження № 2/451/733/20

Радехівський районний суд Львівської області

у складі головуючого-судді Семенишин О.З.

секретаря судового засідання Табен Л.В..

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у м.Радехові в залі суду цивільну справу №451/1318/20 за позовом ОСОБА_1 до Радехівської міської ради Львівської області, про визнання права власності,-

в с т а н о в и в:

25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Радехівської міської ради Львівської області про визнання права власності.

22 грудня 2020 року ухвалою судді Радехівського районного суду Львівської області відкрито провадження у справі (а.с.14-15).

В позовній заяві зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, ОСОБА_2 , сестра позивача, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Родинні відносини, спадкоємця і спадкодавців підтверджуються свідоцтвами про народження, та одруження. Спадкове майно, що залишилось після смерті ОСОБА_2 , становить земельна ділянка площею 3,3459 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,1538 та, площею 0,0607 та площею 3,1314 га, які виділені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва і розташовані па території Кривенької сільської ради Радехівського району Львівської області (колишня Дмитрівська сільська рада Радехівського району Львівської області), які належали спадкодавцю, згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ЛВ №033681 виданого 15.03.2000 року, Радехівською районною радою Львівської області, на підставі рішення IX сесії ІІІ демократичного скликання Радехівської районної ради від 24.12.1999 року, та зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 6716. Маючи намір оформити свої права на спадкове майно після смерті своєї сестри як єдиний спадкоємець за законом, вона звернулася до державного нотаріуса Радехівського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини. Однак нотаріусом їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів, а саме державного акту па право приватної власності на землю який спадкодавець втратили ще за життя, а від так державний нотаріус відмовив йому у вчиненні нотаріальних дій, та рекомендовано звернутися з позовом до суду. Державний акт на право приватної власності на землю видавався виключно громадянам, власникам земельної ділянки, підписувався і реєструвався у відповідній раді за місцем, знаходження земельної ділянки, однак зареєструвати на померлу людину державний акт неможливо, як і неможливо видати державний акт не його власнику. Враховуючи, що із прийняттям Закону України «Про Державний земельний кадастр», відповідно до якого державні акти відмінені, тобто з 01.01.2013 року унеможливлюється видача їх дублікатів. Станом на сьогоднішній день позивач, відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію речових прав па нерухоме майно та їх обтяжень" від 01.07.2004 № 1952-1V державна реєстрація прав на нерухоме майно та їх обтяжень з 01.01.2013 проводиться державним реєстратором прав на нерухоме майно органу державної реєстрації, а також нотаріусами як спеціальними суб`єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора не може оформити право власності на нерухоме майно. Порядок державної реєстрації прав па нерухоме майно та їх обтяжень затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 22.06.201 1 № 703. До передбачених ст. 19 Закону підстав для державної реєстрації прав та їх обтяжень віднесено в тому числі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Рішення суду про визнання права власності на нерухоме майно, якщо таке рішення набрало чинності, є правовстановлюючим документом, на підставі якого має проводитися реєстрація права власності на нерухоме майно. Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування. Просить суд, визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,3459 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,1538 га, площею 0,0607 га, та площею 3,1314 га , для ведення товарного сільськогосподарського виробництва які розташовані на території Кривецької сільської ради Радехівського району Львівської області ( колишня Дмитрівська сільська рада Радехівського району Львівської області), після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.2-3).

Позивач в підготовче судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі,позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити (а.с.18).

Представник Радехівської міської ради Львівської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без участі представника, позовні вимоги визнає (а.с.19).

Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, чим і скористалися сторони.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Згідно з ч.4 ст.200 ЦПК України ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.ст.206-207 ЦПК України.

Дослідивши подані учасниками справи документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань.

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до положень ст.ст.13,19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

На підставі ст.ст.12,81,82 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу і способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, окрім іншого визнання права.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла, ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_3 ) (сестра позивача), що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке зареєстроване в книзі реєстрації актів про смерть Міської Ради Босковіце район Бланско (Чеська Республіка), про що, зроблено відповідний запис у архіві 7, від 2014 року, бланк 215, порядковий номер 159(а.с.8).

Відповідно до копії свідоцтва про одруження, яке перекладене з чеської мови вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , про що зроблено відповідний запис в книзі одружень рацсу Бланско в томі 2, рік. 2004, стор.50, під №92, у зв`язку з чим чоловіку та дружині присвоєно прізвища ОСОБА_6 та ОСОБА_6 . В графі батьки дружини ( ОСОБА_4 ) зазначаються: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 (а.с.9-9 зворот)

Згідно з свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданого 15 грудня 1966 року Дмитрівською сільською Радою Радехівського району Львівської області, вбачається, що ОСОБА_9 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 , батьками якої зазначаються ОСОБА_10 та ОСОБА_11 (а.с.7)

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 виданого Дмитрівською сільською Радою Радехівського району Львівської області від 25 жовтня 1986 року вбачається, що ОСОБА_12 та ОСОБА_9 уклали шлюб 25 жовтня 1986 року, про що зроблено запис №18. Чоловіку та дружині присвоєно прізвище ОСОБА_13 (а.с.6).

Відповідно до довідки №209 від 21.08.2020 року виданої виконкомом Кривецького старостинського округу Радехівської міської ради Львівської області про те, що ОСОБА_2 (померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ) була зареєстрована в АДРЕСА_1 разом зі своєю сестрою ОСОБА_1 , 1966 р.н. Від імені померлої ОСОБА_2 заповіт по Кривецькому старостинському округу не посвідчувався(а.с.11).

Після смерті Спадкодавця, окрім іншого майна, залишилося спадкове майно, що складається із земельних ділянок на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 033681, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю 15 березня 2000 року за № 6716, з якого вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність земельна ділянка площею 3.3459 гектарів в межах згідно з планом для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10-10 зворот).

Згідно Плану зовнішніх меж земельної ділянки Державного акта на право приватної власності на землю, серії ІІ-ЛВ № 033681, вбачається, що Спадкодавцю було передано у приватну власність наступні земельні ділянки: земельну ділянку загальною площею 0.1538 гектарів; земельну ділянку загальною площею 0.0607 гектарів; земельну ділянку загальною площею 3.1314 гектарів(а.с. 10-10 зворот).

Вказані вище обставини, учасниками процесу не оспорюються та не заперечуються, а тому у відповідності до вимог ст.ст.12,229 ЦПК України дані докази визнаються судом належними, допустимими та достовірними.

Відповідно до ч. 1. ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ч. 1 ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно з ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу (спадкоємці за законом).

Відповідно до положень ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У відповідності до статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Прийнята спадщина визнається власністю спадкоємця з часу відкриття спадщини.

Оскільки у даному випадку питання про право на спадщину не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтва про право спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому це питання повинно бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права власності на вищевказане спадкове майно за позивачем у порядку спадкування.

У відповідності до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Положення ст.ст.81,131 Земельного кодексу України визначають, що громадяни України набувають право власності на земельні ділянки, в тому числі на підставі спадкування.

Приймаючи до уваги вищенаведене, визнання позову відповідачем, позиції з цього приводу, викладені у Постанові Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Постанові Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» та у листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, суд приходить до висновку, що позовні вимоги сторони щодо визнання права власності в порядку спадкування є законними та обґрунтованими, відповідно такими, що підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.12,13,81,141,211,258-259,263-265,279 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 3,3459 га, яка складається із трьох земельних ділянок площею 0,1538 га, площею 0,0607 га, та площею 3,1314 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Дмитрівської сільської ради Радехівського району Львівської області, після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути з Радехівської міської ради Львівської області, місцезнаходження в м.Радехів вул. І.Франка, 2, Радехівського району Львівської області, , в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_1 , судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання через Радехівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

ГоловуючийСеменишин О. З.

Рішення суду виготовлене в нарадчій кімнаті 28 грудня 2020 року.