Справа № 148/2394/19
Провадження №2/148/16/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

06 лютого 2020 року Тульчинський районний суд

Вінницької області

в складі: головуючого судді Саламахи О.В.,

за участю секретаря Немирівської Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тульчині за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 та ОСОБА_2 до Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

Позивачі звернулися до суду з позовом до Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області про визнання права власності на земельну частку (пай),мотивуючи свої вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 , після смерті якого залишилось спадкове майно. До складу спадкового майна входить право на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї ділянки в натурі на місцевості, яка перебувала у колективній власності КСП "Хлібороб с. Петрашівка Тульчинського району. Спадкодавець був позивачу ОСОБА_2 батьком, а тому вона відноситься до першої черги спадкоємців за законом. Іншим спадкоємцем першої черги була його дочка ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але не оформила своїх спадкових прав в зв`язку зі смертю. Позивач ОСОБА_1 є її сином, а тому право на отримання спадщини переходить до нього за спадковою трансмісією.

Ще одним спадкоємцем за законом була дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_5 , яка подала заяву про прийняття спадщини, але померла. Позивачам не відоме місце проживання спадкоємців ОСОБА_5 .

За таких обставин, позивачі вважають, що їм належить спадкове майно по 1/3 частині кожному.

Інших спадкоємців за законом чи за заповітом не має.

Однак, оформити свої спадкові права вони не можуть, оскільки після смерті ОСОБА_3 не збереглось оригіналу земельного сертифікату, тобто правовстановлюючого документу.

Відповідно до виписки із книги реєстрації сертифікатів, спадкодавцю ОСОБА_3 , на підставі рішення Тульчинської райдержадміністрації №153-р від 21.05.1997, видано сертифікат серії ВН №0358990 від 26.06.1997 на земельну частку (пай) в розмірі 2,16 в умовних кадастрових гектарах.

Разом з тим, повторна видача такого сертифікату, у разі його втрати, не передбачена.

Вказані обставини змусили позивачів звернутися до суду з даним позовом.

В зв`язку з тим, що у разі не оформлення спадщини, спадкове майно може перейти у власність територіальних громад, позивачі звертаються з позовом до Печерської сільської ради Тульчинського району Віницької області, на території якої розміщено спадкове майно.

Просять визнати за ними право на спадкове майно після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке складається з 1/3 частини за кожним права на земельну частку (пай) розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у землях КСП "Хлібороб" с. Петрашівка Тульчинського району Вінницької області та належало померлому на підставі земельного сертиіфікату серії ВН №0358990.

В судове засідання позивачі та їх представник не з`явилися. Представник позивачів подав до суду заяву про розгляд справи без його та позивачів участі, позовні вимоги підтримує, судові витрати просить залишити за позивачами.

Відповідач - представник Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявна заява Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області (а.с. 40), згідно якої сільська рада просить справу розглянути без участі представника сільської ради, позов визнає.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи, на підставі наявних в матеріалах справи доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого повторно 18.04.2019 (а.с. 9), ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_3 .

Згідно копії довідки Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №467 від 20.08.2019 (а.с. 31), ОСОБА_3 до дня смерті був зареєстрований та проживав в АДРЕСА_1 .

Відповідно копії свідоцтва про народження № НОМЕР_2 від 18.02.1939 (а.с. 10), позивач ОСОБА_6 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_7 .

З копій витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб (а.с. 15,16) та копії свідоцтва про шлюб (а.с. 13), судом встановлено, що позивач 03.11.1957 зареєструвала шлюб з ОСОБА_8 та змінила прізвище " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_10 ", а 07.11.1995 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 та змінила прізвище " ОСОБА_10 " на " ОСОБА_12 ".

Таким чином, позивач ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 .

Відповідно до копії свідоцтва про народження № НОМЕР_3 від 22.02.1938 (а.с. 11), іншою дочкою спадкодавця є ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка 28.10.1960 зареєструвала шлюб з ОСОБА_14 та змінила прізвище " ОСОБА_9 " на " ОСОБА_15 " (а.с. 14).

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_4 , виданого 30.01.2013 відділом ДРАЦС Сквирського районного управління юстиції у Київській області (а.с. 8), ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 померла.

Згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 22.05.1981 (а.с. 12), позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є сином ОСОБА_4 .

Отже, позивач ОСОБА_1 , будучи сином ОСОБА_4 , являється спадкодавцю ОСОБА_3 онуком.

За життя, ОСОБА_4 05.11.2003 залишила заповіт, яким заповіла все своє майно сину ОСОБА_1 , тобто позивачу, що підтверджується копією вказаного заповіту (а.с. 28).

Після смерті ОСОБА_4 позивач ОСОБА_1 01.08.2013 звертався до нотаріальної контори з заявою про прийнятя спадщини після її смерті (а.с. 24).

Згідно копії довідки Печерської сільської ради Тульчинського району Вінницької області №476 від 27.08.2019 (а.с. 30), після смерті ОСОБА_4 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_4 , залишилось спадкове майно: житловий будинок з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , право на земельну частку (пай) на підставі сертифікату серії ВН №03589900, який належав батьку померлої - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Факт прийняття спадщини перевірено на підставі поданої заяви до шести місяців до нотаріальної контори. Садкоємцем після смерті ОСОБА_16 залишився її син - позивач ОСОБА_1 . Факт прийняття спадщини перевірено на підставі поданої до нотаріальної контори заяви.

Відповідно до копії виписки із книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видані Тульчинською районною адміністрацією Вінницької області по КСП "Хлібороб" с. Петрашівка (а.с. 17), на ОСОБА_3 26.06.1997 зареєстровано сертифікат серії НОМЕР_6 за порядковим номером 51.

Відповідно до копій заяв від 16.09.2004, що містяться в матеріалах спадкової справи (а.с. 20-22), дочки спадкодавця ОСОБА_3 - ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , а також його дружина - ОСОБА_5 зверталися до Тульчинської нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини після його смерті.

Постановами державного нотаріуса Тульчинської державної нотаріальної контори №410 від 28.08.2019 (а.с.18-19), позивачам ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину земельної частки (паю), розміром 2,16 в умовних кадастрових гектарах, що перебуває у землях КСП "Хлібороб" с. Петрашівка Тульчинського району Вінницької області, через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно.

Пленум Верховного Суду України у п.23 постанови № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснив, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснив ВССУ у п. 1 листа «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за № 24-753/0/4/-13 від 16.05.2013, при розгляді справ про спадкування суди мають встановлювати коло спадкоємців, які прийняли спадщину; законодавство, яке підлягає застосуванню щодо правового режиму спадкового майна та часу відкриття спадщини у випадку, якщо спадщина відкрилась до 01.01.2004 або ж спадкодавець проживав в іншій державі, спадкоємець є іноземним громадянином та проживає в іншій державі, а спадкове майно знаходиться на території України.

Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину, довідок житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до положень ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують своє право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття.

До першої черги спадкоємців за законом, відповідно до ст. 1261 ЦК України, відносяться діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно ч. 1 ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_3 за життя заповіту не залишив, спадкування у даному випадку буде здійснюватись за законом.

В судовому засіданняі встановлено, що позивач ОСОБА_2 є дочкою спадкодавця ОСОБА_3 , а отже є спадкоємцем першої черги за законом.

Щодо спадкування позивача ОСОБА_1 , то враховуючи той факт, що мати позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 , не оформила свого права на 1/3 частину спадкового майна в порядку спадкування після смерті свого батька ОСОБА_3 , тому право на прийняття належної їй частини спадщини в порядку ч. 1 ст. 1276 ЦК України перейшло до її спадкоємця - позивача ОСОБА_1 в порядку спадкової трансмісії.

Таким чином, позивач ОСОБА_1 спадкує ту частину майна, що належала б його матері, а отже є спадкоємцем після смерті ОСОБА_3 за спадковою трансмісією.

Оскільки, у даному випадку питання про право на спадщину позивачів не може бути вирішено в нотаріальному порядку шляхом видачі свідоцтв про право на спадщину, тому дане питання має бути вирішено у судовому порядку шляхом визнання права на вищевказане спадкове майно за позивачами у порядку спадкування.

Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю.

Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, виходячи із принципів розумності, виваженості, справедливості, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивачів в заявлених ними межах та про існування правових підстав для їх задоволення.

Враховуючи те, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права на земельну частку (пай) по 1/3 частині за кожним.

Судові витрати суд залишає за сторонами, враховуючи їх прохання.

На підставі викладеного, керуючись 11, 23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», п. 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, ст. 15, 16, 1220, 1216, 1218, 1261, 1268, 1276 ЦК України, ст. ст. 4, 13, 81, 141, ч.4 ст. 206, ст. 263- 265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП: НОМЕР_7 , в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/3 частину земельної частки (паю) в розмірі 2,16 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в землях КСП "Хлібороб" с. Петрашівка Тульчинського району Вінницької області та належала померлому на підставі сертифікату серії ВН № 0358990, виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 153-р від 21.05.1997.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_8 , в порядку спадкування за законом після смерті його діда ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право на 1/3 частину земельної частки (паю) в розмірі 2,16 в умовних кадастрових гектарах, що знаходиться в землях КСП "Хлібороб" с. Петрашівка Тульчинського району Вінницької області та належала померлому на підставі сертифікату серії ВН № 0358990, виданого на підставі рішення Тульчинської районної державної адміністрації № 153-р від 21.05.1997.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Тульчинський районний суд Вінницької області. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: