Номер провадження: 22-ц/813/7121/20
Номер справи місцевого суду: 521/7967/16-ц
Головуючий у першій інстанції Леонов О. С.
Доповідач Сєвєрова Є. С.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

05.11.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі судді Сєвєрової Є.С., розглянувши питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

встановив:

В квітні 2016 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором поруки.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором передано за підсудністю на розгляд до Київського районного суду м. Одеси.

В травні 2020 року ОСОБА_1 , як особа, яка не приймала участі у справі та вважає, що прийнятою ухвалою порушені її права та законні інтереси, подала апеляційну скаргу, посилаючись на те, що вона стала поручителем за договором замість ОСОБА_3 , але проживає в Малиновському районі м.Одеси, тому справу передано до іншого суду помилково.

При подачі апеляційної скарги ОСОБА_1 не дотримано вимоги ст.185 ЦПК України, не сплачено судовий збір, ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.06.2020 скаргу залишено без руху, проте вручити її неможливо, оскільки кореспонденція неодноразово повертається на адресу суду без вручення з поміткою "за закінченням терміну зберігання".

Для з`ясування відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 здійснено запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в Одеській області, однак, відповідно до відповіді для надання довідки необхідно вказати дату народження або ж паспортні дані останньої. Однак, така інформація суду не відома та ОСОБА_1 при подачі апеляційної скарги надана не була.

Необхідність оплати судового збору, за відсутності підстав для звільнення від оплати, є загальновідомим правилом, тому не може не усвідомлюватися ОСОБА_1 .

Крім того, апеллянт зобов`язаний цікавитися провадженням, яке порушується за його апеляційною скаргою, проте з часу подання скарги ОСОБА_1 таких дій не здійснює, а неотриманням кореспонденції за адресою, зазначеною нею, створює перешкоди для руху справи.

В свою чергу, оскарження ухвали суду є перешкодою для вирішення справи.

При цьому справа перебуває в провадженні суду з 2016 року, та ухвала Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи на розгляд іншому суду більше 10 разів оскаржена різними особами, які не приймали участі в розгляді справи, однак вважали, що прийнятою ухвалою порушені їх права.

Так, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.02.2017 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси закрито (а.с.34-35).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 26.04.2017 апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси закрито (а.с.37-39).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 07.08.2017 відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.41-42).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 09.11.2017 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_7 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.43-45).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 23.03.2018 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_8 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.46-47).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17.04.2018 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_9 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.48-50).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.06.2018 відмовлено у прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_10 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.51-53).

Постановою апеляційного суду Одеської області від 10.12.2018 апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишено без задоволення, ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси залишено без змін (а.с.54-57).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.04.2019 відмовлено ОСОБА_11 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.58-60).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.09.2019 відмовлено ОСОБА_12 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.61-63).

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 14.01.2020 відмовлено ОСОБА_13 у відкритті апеляційного провадження на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року про передачу справи за підсудністю до Київського районного суду м. Одеси (а.с.64-66).

Відповідно до ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається.

Добросовісне здійснення цивільних процесуальних прав потребує від осіб, котрі беруть участь у справі, такої реалізації прав, яка відповідала б їхньому призначенню та здійснювалась у спосіб, визначений цивільним процесуальним законом, не завдавала б шкоди правам інших учасників цивільного процесу.

Принцип юридичної визначеності як складова частина конституційного принципу верховенства права зобов`язує апелянта самостійно цікавитися перебігом розгляду його скарги в суді апеляційної інстанції. Тривала відсутність такого інтересу з боку апелянта свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права та зловживання правом на апеляцію.

Якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) застосовує положення, передбачене ч. 3 ст. 35 Європейської Конвенції з прав людини, де вказано, що суд оголошує неприйнятною будь-яку індивідуальну заяву, якщо він вважає, що ця заява є зловживанням правом на подання заяви.

Питання щодо наявності чи відсутності зловживання правом на подання заяви вирішується судом у кожному конкретному випадку окремо. Проте, за загальним правилом, яке міститься у справі "Миролюбов та інші проти Латвії" (Рішення від 15.09.2009р.), про зловживання правом у розумінні п. 3 ст. 35 Конвенції мова йде у тих випадках, коли поведінка заявника, яка явно не відповідає призначенню гарантованого Конвенцією права на звернення до суду, порушує встановлений порядок роботи суду або ускладнює належний перебіг розглядів справ. При цьому суд наголошує, що визнання заяви неприйнятною з мотивів зловживання правом на подання заяви є винятковим процедурним заходом (пункти 62, 65).

Зловживання правом - це особливий вид правової поведінки, який полягає у використанні особою своїх прав у недозволені способи, що суперечать призначенню права, внаслідок чого завдаються збитки (шкода) суспільству, державі, окремій особі. Стримування зловживання правом - це боротьба не з самою поведінкою, а з конкретними проявами правової поведінки, що завдають шкоди суспільству й особі.

ЄСПЛ визнає неприйнятними заяви, на підставі зловживання правом, якщо вони позбавлені серйозних підстав та є явно сутяжними, тобто повторюють зміст тих скарг, щодо яких судом раніше було прийнято рішення про їх неприйнятність. Зокрема, у справі "Філіс проти Греції" (рішення від 17.10.1996р.) Комісія встановила, що заявник уже неодноразово подавав скарги щодо аналогічних або пов`язаних одне з одним питань та відмітила, що такі дії є умисними, так як в багатьох випадках заявник був докладно проінформований особисто про дію Конвенції. Комісія стверджує, що вирішення низки необґрунтованих і сутяжних заяв обумовлюють непотрібну роботу, яка є несумісною з реальними функціями суду та заважає їх здійсненню, а тому вказані вище дії заявника є зловживанням правом.

Викладені обставини свідчать про створення процесуальних перешкод для розгляду справи шляхом подання апеляційної скарги зі створенням перешкод для її руху, мають ознаки зловживання ОСОБА_1 процесуальними правами, що суперечить основним засадам (принципам) цивільного судочинства, а також його завданню, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі, тому апеляційна скарга підлягає поверненню ОСОБА_1 .

Керуючись ст.44 ЦПК України,

ухвалив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2016 року у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості повернути особі, яка її подала.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Суддя Є. С. Сєвєрова