Провадження №2/523/5252/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" грудня 2020 р. м. Одеса

Суддя Суворовського районного суду м. Одеси Далеко К.О., розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карпенко В.І., про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

28.12.2020 року представник позивача адвокат Карпенко В.І. звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою про визнання договору купівлі-продажу недійсним, визнання права власності на квартиру в порядку спадкування за законом. Одночасно із позовною заявою, до суду надійшла заява про забезпечення позову, якою заявник просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_2 , на підставі оскаржуваного нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 11.06.2020 року.

Заява про забезпечення позову обґрунтована необхідністю забезпечення виконання рішення, оскільки існують ризики відчуження зазначеної квартири, що унеможливить або ускладнить виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, проаналізувавши матеріали заяви, вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову

Заходи до забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке він заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, необхідно враховувати, що прийняття такого рішення доцільне лише в разі достатньо обґрунтованого припущення, що невжиття заходів забезпечення може у майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Судом встановлено, що предметом спору є зокрема вимоги про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно Інформації з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, станом на теперішній час власником спірної квартири є ОСОБА_2 , на підставі договору купівлі-продажу від 11.06.2020 року, який є предметом оскарження в даному позові.

Дата оспорюваного договору купівлі-продажу квартири та дата смерті попереднього її власника ОСОБА_3 співпадають 11.06.2020 року.

Позивач, ОСОБА_1 вважає своє право порушеним, посилаючись на заповіт від 03.03.2020 року, заповідачем за яким виступає ОСОБА_3 .

Відповідно, із матеріалів позову та заяви про забезпечення позову вбачається, що між сторонами дійсно виник спір, заявлений до застосування вид забезпечення позову відповідає позовним вимогам. Застосування такого заходу забезпечення позову, як арешт спірного майна сприятиме, зокрема, запобіганню невиправданому розширенню кола осіб, прав та інтересів яких стосуватиметься судове рішення, виключить можливість відчуження чи передачі майна іншим особам на час розгляду справи, а відтак - утрудненню чи неможливості виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а відповідно до статті 13 Конвенції (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі.

Таким чином, у даному випадку, за висновками суду, застосування обраного заявником заходу забезпечення позову направлено, насамперед, на забезпечення дійсної ефективності судового захисту та упередження можливості додаткового порушення прав та законних інтересів позивача. Невжиття таких заходів може призвести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду, а відтак заява про забезпечення позову підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі викладеного та керуючись: ст. ст. 149-153, 157, 260, 261, 353 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Карпенко В.І. про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , зареєстровану на праві власності за ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Ухвала набирає законної сили негайно з дня її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня складання повного тексту ухвали. Оскарження ухвали не зупиняє її виконання та не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Зазначена ухвала є підставою для внесення відомостей до Реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Копію ухвали направити для виконання до Управління державної реєстрації юридичного департаменту Одеської міської ради (м. Одеса, вул. Черняховського, 6).

Ухвала складена та підписана 30.12.2020 р.

Суддя К.О. Далеко