Справа №949/271/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2020 року Дубровицький районний суд Рівненської області у складі:

головуючого - судді Сидоренко З.С.,

при секретарі судових засідань Пінчук О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дубровиця в порядку окремого провадження справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Селецька сільська рада Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту проживання у встановленому місці,

в с т а н о в и в:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду та просить встановити факт його проживання разом з мамою - ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , з січня місяця 2014 року до дня її смерті.

Свої вимоги мотивує тим, що він є сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . З січня 2014 року до дня смерті його матері він проживав разом з нею в АДРЕСА_1 . Він доглядав за нею, забезпечував її всім необхідним. Після смерті матері у нього виникла необхідність оформити спадщину, яка їй належала. Оскільки він не був прописаний разом з матір`ю, то в нотаріальній конторі йому було відмовлено в оформлені спадщини. Він звернувся до сільської ради, де йому надали акт в якому вказано, що він проживав разом з матір`ю, оскільки вона хворіла та за станом здоров`я не мала змоги проживати одна у власному житловому будинку.

У судовому засідання заявник ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримав та просив задоволити. При цьому додав, що встановлення даного факту заявнику необхідне для оформлення документів для прийняття спадщини.

Представник заінтересованої особи Селецької сільської ради в судове засідання не з`явився. Згідно поданої заяви сільського голови П.Голяки, останній просить дану справу розглянути без участі представника сільської ради, заявлені вимоги визнає.

Заслухавши пояснення заявника, свідка, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов до наступного висновку.

Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, в судовому порядку можуть бути встановленні також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла матір заявника ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Як зазначив заявник, після смерті ОСОБА_2 залишилося спадкове майно, однак він не може одержати свідоцтво про право на спадщину через неможливість підтвердити їх спільне проживання.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Отже, для підтвердження прийняття спадщини має значення встановлення факту постійного проживання спадкоємця за законом чи заповітом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Статтею 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно із ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Частиною 2 ст. 3 СК України передбачено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Отже, ознакою проживання спадкоємця однією сім`єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім`ї. При цьому, важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем.

Місцем проживання фізичної особи згідно з ч. 1 ст. 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Заявником, на підтвердження постійного проживання із матір`ю ОСОБА_2 , надано акт підтвердження факту спільного проживання та користування майном спадкоємця ОСОБА_2 від 22 січня 2020 року, який посвідчений секретарем сільської ради Петрушко І.П. (а.с.7).

Як вбачається із вказаного вище акту, секретар сільської ради ОСОБА_3 посвідчила пояснення ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які у своїх поясненнях підтверджують факт проживання заявника ОСОБА_1 із матір`ю ОСОБА_2 з січня 2014 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 в будинку останньої по АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 69 ЦПК України, свідком є особа, якій можуть бути відомі які-небудь обставини, що мають значення для розгляду і вирішення справи.

Однак, слід відмітити, що згідно вимог ЦПК України на свідка покладають два основні обов`язки: з`явитися в суд у призначений час, і дати правдиві показання про відомі йому обставини справи.

Отже, показання свідків як засоби доказування - це повідомлення про обставини, що входять до предмета доказування, тобто про юридичні факти складу вимог і заперечень сторін та інші обставини, що мають значення для справи, які повідомляються саме суду та в установленому законом процесуальному порядку і формі.

Зважаючи на вказане вище, акт підтвердження факту спільного проживання та користування майном спадкоємця ОСОБА_2 від 22 січня 2020 року, який складається із пояснень свідків та наданий заявником як доказ на підтвердження постійного проживання із матір`ю ОСОБА_2 не може бути визнаний допустимим доказом.

Статтею 78 ЦПК України передбачено, що суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Крім того, у судовому засіданні свідок ОСОБА_4 пояснила, що вона неодноразово бачила заявника у дворі, де проживала померла ОСОБА_2 , яка є його матір`ю. Він допомагав їй по господарству, оскільки мати хворіла.

При цьому свідок ОСОБА_4 так і не підтвердила факту спільного проживання заявника ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 в будинку останньої по АДРЕСА_1 .

Отже, суд рахує, що допомога, яку надавав заявник своїй матері ОСОБА_2 у ведені господарства та забезпеченні усім необхідним не доводить факту спільного проживання в одному будинку, ведення спільного побуту, наявності взаємних прав і обов`язків та не може свідчити про те, що між ним та померлою склались та мали місце протягом вказаного періоду часу усталені відносини, які притаманні сім`ї.

У відповідності до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, оскільки у судовому засіданні не знайшов підтвердження факт постійного проживання заявника зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тому у задоволенні заяви слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 23, 76-78, 81, 89, 141, 265, 293, 294, 315, 319, 352, 354, 355 ЦПК України суд -,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Селецька сільська рада Дубровицького району Рівненської області про встановлення факту проживання у встановленому місці відмовити за недоведеністю.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне рішення суду складено 31 грудня 2020 року.

Суддя: підпис.

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Голова Дубровицького

районного суду: З.С.Сидоренко