Справа № 171/2417/19
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
(заочне)
"13" квітня 2020 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:
головуючого судді Семенової Н.М.

за участю секретаря Десятникової І.І.

розглянувши в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в м. Апостолове в загальному позовному провадженні справу за позовом військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку -

ВСТАНОВИВ:
12.12.2019 року до суду надійшла цивільна справа за позовною заявою військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що згідно наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2017 року № 133, ОСОБА_1 , зарахований до список особового складу та призначений на посаду курсанта (далі - Відповідач). Будучи військовослужбовцем Збройних Сил України солдат ОСОБА_1 неодноразово порушував вимоги ст.ст.11,12,13,49,24,19 Статуту внутрішньої служби Збройних сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року №548-ХГУ, ст.ст.1,4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого законом України від 24 березня 1999 року №551-ХVI, а саме свято і непорушно додержуватися Конституції України та Законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, берегти державне майно.

Одним із порушень є відсутність на військовій службі у зв`язку з чим даного військовослужбовця було притягнуто до дисциплінарної відповідальності та накладено стягнення «Попередження про неповну службову відповідальність». Відповідача за відсутність на військовій службі більше 3-х годин 22.08.2017 року було притягнуто до дисциплінарної відповідальності, а саме наказом командира військової частини НОМЕР_1 №547-ОД від 06.09.2017 року ОСОБА_1 було звільнено з військової служби за контрактом за службовою невідповідальністю на підставі пп. П.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу».

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 №197 від 07.09.2017 року Відповідача за систематичне порушення військової дисципліни був звільнений у запас за пунктом «е» (через службові невідповідальність), 07 вересня 2017 року справи та посаду здав та вибув до Апостолівського РВК Дніпропетровської області для зарахування на військовий облік. Пунктом 8 даного наказу визначено провести відрахування вартості обмундирування в сумі 1462 грн.14 коп., обчислену пропорційно часу що залишився до кінця строку носіння.

Згідно довідки №53 виданої начальником речової служби військової частини НОМЕР_2 Відповідач отримав речове майно, однак був достроково звільнений за порушення військової дисципліни і строк носіння обмундирування не закінчився, чим заподіяв матеріальну шкоду державі в особі військової частини НОМЕР_1 на суму 1462грн.14коп. У відповідності до п.31.6 наказу Міністра Оборони України від 11.06.2008 року №260 Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗСУ та деким іншим особам солдата ОСОБА_1 було повністю позбавлено премій, тому відрахування було здійснено у сумі 110,32грн. На теперішній час сума заборгованості становить 1351 гривня 82копійки.

Ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 13.01.2020 р. позовну заяву прийнято до провадження та призначено підготовче засідання на 09-30 год. 11.02.2020 року.

18.03.2020 р. ухвалою Апостолівського районного суду Дніпропетровської області закрито підготовче провадження та призначено розгляд даної цивільної справи.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, до суду подав письмову заяву, зі змісту якої вбачається, що останній позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за його відсутності, проти проведення заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, про причин неявки суд не повідомив та відзив не подав.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Суд, сукупністю належних, допустимих і достовірних письмових доказів, встановив, що військова частина НОМЕР_1 є складовою частиною Збройних Сил України, підпорядкована Міністерству оборони України, включена до Єдиного державного реєстру підприємств і організацій України і перебуває на утриманні державного бюджету. При цьому основні фонди, обігові кошти та майно військової частини НОМЕР_1 є державною власністю, перебувають у сфері управління Міністерства оборони України і закріплені за військовою частиною НОМЕР_1 на праві повного господарського відання.

Судом встановлено, що згідно витягу із наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.07.2017 року № 133, ОСОБА_1 , зарахований до список особового складу та призначений на посаду курсанта (а.с.4).

Відповідно до витягу із наказу №208 від 20.09.2017 року солдата військової служби за контрактом ОСОБА_1 , курсанта навчального взводу навчальної батареї відділення підготовки фахівців ракетних військ і артилерії, звільнено наказом командира 355 НМП від 07 вересня 2017 року №95-РС у запас за пунктом «е» (через службову невідповідність) (а.с.5).

Матеріалами справи підтверджено, що на момент виключення зі списків особового складу частини та усіх видів забезпечення, згідно витягу з книги грошових стягнень та нарахувань за номенклатурою на 2019 р. №284/3211 сума що підлягає стягненню відповідно до наказу командира А3211 №197 від 07.09.2017 року становить 1462,14грн. (а.с.10).

Також судом встановлено, що згідно роздавальної відомості №74 від 30.09.2017 року з ОСОБА_1 стягнуто 110,32 грн. Таким чином сума залишку до стягнення становить 1351,82 грн. (а.с.10).

Оцінка суду.

Частиною 2 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) передбачено, що кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно частини 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено способи захисту цивільних прав та інтересів. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до статті 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Згідно із статтею 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, та військовослужбовці одержують грошове та речове забезпечення за рахунок держави.

Разом із цим, відповідно до пункту 4 Розділу III Інструкції «Про організацію речового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України в мирний час та особливий період», затвердженої наказом Міністра оборони України № 232 від 29 квітня 2016 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 26 травня 2016 року за № 768/28898, у разі звільнення з військової служби осіб офіцерського складу, сержантського і старшинського складу та рядового складу, які проходили військову службу за контрактом, за службовою невідповідністю, у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту, засудженням особи до позбавлення волі або обмеженням волі за вироком суду, що набрав законної сили, вартість виданих їм предметів речового майна, строки носіння яких не закінчилися, утримується з урахуванням зносу та проводяться взаєморозрахунки в разі неотримання військовослужбовцем речового майна, право на отримання якого наступило за час проходження служби.

Також Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим Постановою Верховної Ради України № 243 від 23 червня 1995 року (далі Положення), визначено підстави і порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ним службових обов`язків, передбачених актами законодавства, військовими статутами, порадниками, інструкціями та іншими нормативними актами. За шкоду, заподіяну державі не під час виконання службових обов`язків, зазначені особи несуть матеріальну відповідальність у порядку, передбаченому цивільним законодавством України.

Згідно з пункту 2 цього Положення відшкодуванню підлягає пряма дійсна шкода заподіяна розкраданням, втратою чи незаконним використанням військового майна, погіршення або зниження його цінності, що спричинило додаткові витрати для військових частин, установ, організацій, підприємств для відновлення, придбання майна чи інших матеріальних цінностей або залишкової виплати.

Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право.

Зважаючи на ті обставини, що відповідач був звільнений з військової служби з військової частини НОМЕР_1 за систематичне порушення військової дисципліни у запас за пунктом «е» (через службову невідповідальність), позивач має право на відшкодування шкоди в розмірі вартості військового майна, строки носіння якого не закінчилися, тому позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути пропорційно судовий збір в розмірі 1 921 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.12, 141,228-229,258-260,263 -265,268,280-283 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:
Позов військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної військовослужбовцем під час виконання військового обов`язку - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь військової частини НОМЕР_1 матеріальну шкоду у розмірі 1351,82 грн. та 1921 грн. судового збору, а всього 3272,82 грн.

Копію рішення направити відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку та подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складання рішення до Дніпровського апеляційного суду через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

Позивач: Військова частина НОМЕР_1 - ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження за адресою: 81052, Львівська область, Яворівський район, с.Старичі.

Відповідач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , інн - НОМЕР_4 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя:Н. М. Семенова