Справа № 288/4/20
Провадження № 2/288/116/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року. смт.Попільня

Попільнянський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді - Рудник М. І.,

за участю секретаря судових засідань - Франчук Ю.О.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

представника відповідача - Бевзо Л.М.,

третьої особи - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Попільня Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квітневої сільської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - Позивач) звернулась до суду з позовом до Квітневої сільської ради об`єднаної територіальної громади (далі - Відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 (далі - Третя особа) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини в якій вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4 , який до дня смерті проживав в с.Яблунівка Попільнянського району Житомирської області.

12 листопада 2009 року ОСОБА_4 склав заповіт, який був посвідчений Єрчицькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області за реєстровим номером 22, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося заповів Позивачу, про наявність вказаного заповіту позивач не знала, так як весь час проживала в м.Києві.

Після смерті ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини за заповітом звернувся ОСОБА_5 , на користь якого ОСОБА_4 було складено заповіт, який було посвідчено Єрчицькою сільською радою за реєстровим № 64, вказаний заповіт рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 липня 2019 року, визнано нікчемним, про що Позивачу стало відомо 10 грудня 2019 року.

12 грудня 2019 року Позивач звернулась до Попільнянської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом, посвідченим Єрчицькою сільською радою 12 листопада 2009 року, проте їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 , в зв`язку з пропуском строку на прийняття спадщини.

Позивач зазначає, що на час відкриття спадщини вона не проживала разом із спадкоємцем, про наявність заповіту, складеного на її користь вона дізналася лише 12 грудня 2019 року, тобто поза межами встановленого строку, і ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.

На підставі вищевикладеного, Позивач просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого ОСОБА_4 , терміном у три місяці.

Позивач та його представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задоволити.

Представник Відповідача в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення.

Третя особа в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити в задоволенні позову. 29 січня 2020 року надала до суду пояснення щодо позову, в яких вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 є необґрунтованими та задоволенню не підлягають. /а.с.46-48/

Суд, вислухавши сторони, третю особу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

У відповідності до статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановлену цим кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Судом встановлено, що 11 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до Попільнянської державної нотаріальної контори з заявою, посвідченою Бережною Т.Л., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , який на день смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося померлий заповів їй заповітом, посвідченим Бевзо Л.М., секретарем Єрчицької сільської ради 12 листопада 2009 року за реєстром № 22, спадщину, що залишилась після смерті ОСОБА_4 вона приймає. /а.с.7/

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що Єрчицькою сільською радою Попільнянського району Житомирської області складено відповідний актовий запис № 18. /а.с.8, 26/

Як вбачається з заповіту від 12 листопада 2009 року, посвідченого Бевзо Ларисою Михайлівною, секретарем Єрчицької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 22, ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , житель АДРЕСА_1 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все його майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Вказаний заповіт містить напис, що його скасовано новим заповітом, складеним ОСОБА_4 та посвідченим секретарем Єрчицької сільської ради 26 листопада 2015 року за реєстром № 64. /а.с.9/

12 грудня 2019 року завідуючою Попільнянської державної нотаріальної контори винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, в якій ОСОБА_1 було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в зв`язку з порушенням встановленого статтями 1269 - 1270 ЦК України строку на прийняття спадщини. /а.с.10/

Як вбачається з Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 31 березня 2016 року, Попільнянською державною нотаріальною конторою за № 72 зареєстровано спадкову справу після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . /а.с.27/

Згідно рішення Попільнянського районного суду Житомирської області № 2о-39/2009 від 16 жовтня 2009 року, встановлено факт, що ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , була рідною бабою ОСОБА_3 . /а.с.28/

Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 , батьками ОСОБА_4 були ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . /а.с.29/

10 червня 2019 року за вих. № 1567 Попільнянським ВП Коростишівського ВП ГУНП повідомлено, що по матеріалах кримінального провадження № 0000063 від 14 березня 2019 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 358 КК України, ОСОБА_8 визнано потерпілою, як особу, якій кримінальним правопорушенням заподіяно майнову та моральну шкоду та допитано в якості потерпілої. /а.с.30/

Відповідно до рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 липня 2019 року в цивільній справі № 288/529/16-ц, задоволено позов ОСОБА_3 до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, ОСОБА_5 про визнання заповіту нікчемним. Визнано нікчемним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , посвідчений 26 листопада 2015 року секретарем Єрчицької сільської ради Попільнянського району Житомирської області - Бевзо Ларисою Михайлівною та підписаний ОСОБА_9 , у присутності свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_10 та зареєстрований в реєстрі за № 64. /а.с.31-39/

Відповідно до ухвали Попільнянського районного суду Житомирської області від 29 листопада 2019 року в цивільній справі № 288/1455/18, задоволено заяву ОСОБА_5 про залишення позовної заяви без розгляду, позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про усунення спадкоємця від права на спадкування спадщини по закону - залишено без розгляду. /а.с.40/

ОСОБА_3 звернулась до Попільнянської державної нотаріальної контори з заявою від 10 серпня 2019 року за № 465 спадкова справа № 72/2016 в якій вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її дядько - ОСОБА_4 , інші спадкоємці, передбачені законом відсутні. Просила видати свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно: - земельну ділянку площею 3.2301 га, що знаходиться на території села Єрчики Квітневої сільської ради, Попільнянського району, Житомирської області; - житловий будинок за АДРЕСА_1 та житловий будинок за АДРЕСА_1 ; - присадибні земельні ділянки. /а.с.41/

Як вбачається з Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 10 вересня 2019 року, винесеної державним нотаріусом Попільнянської державної нотаріальної контори, відмовлено ОСОБА_3 у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та присадибні земельні ділянки до вказаних будинків, земельну ділянку 3.2301 га, яка розташована на території Єрчицької сільської ради Квітневої ОТГ, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 дядька заявниці - ОСОБА_4 у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та державної реєстрації. /а.с.42/

Ухвалою Попільнянського районного суду Житомирської області від 18 грудня 2019 року в справі № 288/1837/19 прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_3 до Квітневої сільської ради Попільнянського району Житомирської області, третя особа Попільнянська державна нотаріальна контора у Житомирській області про визнання права власності на спадкове майно. /а.с.43/

В порядку розгляду даної справи судом витребувано спадкову справу № 72/2016 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 /а.с.81-106/ з якої вбачається, що ОСОБА_5 звернувся 31 березня 2016 року до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та справа містить: - свідоцтво про смерть ОСОБА_4 ; - довідку № 120 від 29 березня 2016 року про те, що ОСОБА_4 постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ; - заповіт ОСОБА_4 від 26 листопада 2015 року, в якому він на випадок своєї смерті зробив наступне розпорядження: все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б воно не складалося, все те, що буде належати йому на час смерті, а також належні йому майнові права та обов`язки на час смерті заповів ОСОБА_5 .

Також, до матеріалів спадкової справи додано: - інформаційну довідку зі Спадкового реєстру від 31 березня 2016 року про відкриття спадкової справи після смерті ОСОБА_4 ; - інформаційну довідку зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) про наявність заповіту ОСОБА_4 , який 26 листопада 2015 року посвідчено Єрчицькою сільською радою за № 64; - Витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі; - заяву ОСОБА_3 від 01 квітня 2016 року про прийняття спадщини за законом після смерті дядька - ОСОБА_4 ; - свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 ; - рішення Попільнянського районного суду Житомирської області від 16 жовтня 2009 року; - свідоцтво про смерть ОСОБА_11 ; - свідоцтво про народження ОСОБА_12 ; - свідоцтво про укладення шлюбу; - Витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 17 вересня 2009 року; - довідку про склад сім`ї ОСОБА_6 від 30 вересня 2009 року; - довідку Бердичівського МБТІ від 12 жовтня 2009 року про те, що жилий будинок АДРЕСА_2 не зареєстрований по праву особистої власності за ОСОБА_6 , правовстановлюючі документи не оформлено; - заяву ОСОБА_3 від 10 вересня 2019 року про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті дядька - ОСОБА_4 ; - рішення чотирнадцятої сесії ХХІ скликання Єрчицької сільської ради № 15 від 25 листопада 1993 року, згідно якого передано ОСОБА_6 у приватну власність земельну ділянку площею 0.57 га, у постійне користування земельну ділянку площею 0.13 га; - рішення Попільнянського районного суду від 17 липня 2019 року в справі № 288/529/16-ц; - заяву ОСОБА_5 від 22 серпня 2019 року; - запит Попільнянської державної нотаріальної контори від 09 вересня 2019 року № 92/01-16; - заяву ОСОБА_3 від 10 вересня 2019 року; - постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 10 вересня 2019 року.

Крім того, в спадковій справі № 72/2016 від ОСОБА_1 12 грудня 2019 року надійшла заява про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 та постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12 грудня 2019 року ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 в зв`язку з пропуском встановленого строку на прийняття спадщини, також нотаріусом зроблено запит на видачу дубліката та надано дублікат заповіт від 12 листопада 2009 року в якому ОСОБА_4 заповів все належне йому майно - ОСОБА_1 .

Як вбачається з витребуваної судом спадкової справи № 726 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_6 /а.с.107-111/, в якій міститься: - заява ОСОБА_4 від 06 грудня 2002 року про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері - ОСОБА_6 ; - свідоцтво про смерть ОСОБА_6 ; - свідоцтво про народження ОСОБА_4 ; - довідка від 23 лютого 2002 року, видана виконкомом Єрчицької сільської ради ОСОБА_4 , про те, що він являється спадкоємцем ОСОБА_6 ; - сертифікат про право на земельну частку (пай); - свідоцтво про право на спадщину за законом, згідно якого спадкоємцем майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 є її син - ОСОБА_4 , спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з права на земельну частку (пай), розміром 3.90 в умовних кадастрових гектарах та права на пайовий фонд майна КСП ПАФ «Єрчики» ПКП ім.Фрунзе; - довідка про внесення запису до Єдиного реєстру заповітів та спадкових справ від 09 квітня 2003 року.

В порядку розгляду вказаної справи за клопотанням третьої особи було проведено судову почеркознавчу експертизу та 19 серпня 2020 року до суду надійшов Висновок експерта № 6/3-282 від 14 серпня 2020 року /а.с.190-193/, згідно якого: - досліджуваний підпис від імені ОСОБА_4 в заповіті від 12 листопада 2009 року, складеного на користь ОСОБА_1 , посвідченого секретарем Єрчицької сільської ради Бевзо Л.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 22, виконаний ОСОБА_4 .

В судовому засіданні було оглянуто оригінал заповіту ОСОБА_4 від 12 листопада 2009 року, посвідченого секретарем Єрчицької сільської ради та зареєстрованого в реєстрі за № 22, згідно якого ОСОБА_4 на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження: все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде належати на день смерті і на що він за законом матиме право, заповів ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 . В заповіті також міститься відмітка: «Даний заповіт скасовано новим заповітом, складеним ОСОБА_4 та посвідчений секретарем Єрчицької сільської ради 26 листопада 2015 року за реєстром № 64».

Також, в судовому засіданні прослухано аудіозапис пояснень ОСОБА_13 , які вона дала в судовому засіданні 20 грудня 2018 року, під час розгляду цивільної справи № 288/1455/18 і в даному судовому засіданні вона пояснила, що в 2009 році ОСОБА_4 було складено заповіт на дочку його двоюрідного брата ОСОБА_14 - ОСОБА_1 /а.с.70/

Свідок ОСОБА_15 в судовому засіданні дала покази про те, що ОСОБА_4 був її двоюрідним дядьком та останні роки його життя, вона часто приїжджала до нього. В травні 2010 року вона приїхала до дядька, щоб привітати його з святом ОСОБА_16 та зустріла ОСОБА_1 , яка повідомила її про те, що дядько склав на неї заповіт. Коли вона в 2015 році приїхала до дядька, той попросив зателефонувати ОСОБА_1 , щоб вона надала йому допомогу, на що та повідомила, що допомагати не буде. Тобто, ОСОБА_1 було відомо про наявність заповіту, складеного на її користь.

В судовому засіданні було оголошено письмові пояснення свідків ОСОБА_14 та ОСОБА_17 , проте вказані пояснення суд не приймає, враховуючи те, що їх достовірність не підтверджена належним чином.

Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Згідно статті 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Позивач звернулась до суду з позовом в якому просить визначити їй додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини на майно померлого ОСОБА_4 , терміном у три місяці з тих підстав, що на час відкриття спадщини вона не проживала разом із спадкоємцем та про наявність заповіту, складеного на її користь вона дізналася лише 12 грудня 2019 року та ці обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними та істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини.

За нормами статей 1216 - 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. (стаття 1233 ЦК України)

Частиною першою статті 1235 ЦК України визначено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до частини першої - четвертої статті 1254 ЦК України передбачено, що заповідач має право у будь-який час скасувати заповіт. Заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт. Заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

В пункті 1.9. «Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженому наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року за № 3306/5 встановлено, що у випадку одержання посадовою особою органу місцевого самоврядування заяви про скасування заповіту, так само як і одержання нового заповіту, який відміняє чи змінює раніше посвідчений заповіт, посадова особа органу місцевого самоврядування робить про це відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій, в алфавітній книзі обліку заповітів і відповідний напис на примірнику заповіту, який зберігається у справах органу місцевого самоврядування.

Частинами першою, третьою статті 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

За змістом частини першої статті 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. У випадку, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Аналогічні роз`яснення викладені в пункті 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування».

Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалим відрядженням, в тому числі, закордонним; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

Відповідного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 13 березня 2020 року у справі № 314/2550/17, провадження № 61-41480св18.

Судом встановлено, що 12 листопада 2009 року ОСОБА_4 був складений заповіт, яким він заповів все належне йому майно Позивачу, в подальшому - 26 листопада 2015 року ОСОБА_4 склав новий заповіт, яким заповів все належне йому майно іншій особі - ОСОБА_5 , в зв`язку з чим секретарем Єрчицької сільської ради в заповіті від 12 листопада 2009 року зроблено відповідний напис про його скасування.

Третя особа - ОСОБА_3 , яка 01 квітня 2016 року подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за законом на майно дядька - ОСОБА_4 , звернулась до суду з позовом та рішенням Попільнянського районного суду Житомирської області від 17 липня 2019 року, яке набрало законної сили, в цивільній справі № 288/529/16-ц - 2/288/36/19, заповіт від 26 листопада 2015 року складений ОСОБА_4 визнано нікчемним, в зв`язку з тим, що його складено з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Частина четверта статті 82 ЦПК України визначає, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

В зв`язку з тим, що рішенням суду визнано нікчемним заповіт від 26 листопада 2015 року та Позивач не знала про наявність заповіту від 12 листопада 2009 року, Позивач звернулася до суду з заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Разом з тим, при зверненні до суду, Позивачем не враховано, що чинність попереднього заповіту не відновлюється у випадку, коли новий заповіт був визнаний недійсним, за виключенням випадків, коли недійсність нового заповіту зумовлена вчиненням його заповідачем у момент, коли він не усвідомлював значення своїх дій та (або) не міг керувати ними (стаття 225 ЦК України), або якщо новий заповіт визнаний судом недійсним як такий, що було вчинено під впливом насильства (стаття 231 ЦК України), так як існування таких винятків обумовлено відсутністю волі спадкодавця на складання нового заповіту, а відтак - презумпцією волі на збереження чинними умов попередньо складеного заповіту.

Враховуючи що заповіт, складений спадкодавцем 26 листопада 2015 року скасував попередній заповіт від 12 листопада 2009 року, а тому Позивачка після смерті ОСОБА_4 права на спадкування належного спадкодавцю майна не набула, а тому підстави для визначення їй додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини відсутні.

Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до частини першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

За наведених обставин, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилається Позивач, як на підставу для задоволення заявлених нею позовних вимог, не знайшли свого підтвердження в ході судового розгляду, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах по справі.

Окремо слід зазначити, що визнання Відповідачем позову /а.с.22/ не є підставою для задоволення позову, оскільки відповідно до вимог частини четвертої статті 206 ЦПК України, якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд, а в даному випадку відсутність заперечень представника Відповідача проти задоволення позову, суперечить викладеним у рішенні суду обставинам з викладених вище підстав.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На підставі вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову.

Не підлягають, відповідно до статті 141 ЦПК України, до подальшого розподілу понесені Позивачем судові витрати, оскільки в задоволенні позову відмовлено.

Керуючись Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», затвердженим наказом Міністерства юстиції України 11 листопада 2011 року за № 3306/5; Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»; статтями 15, 16, 1216, 1217, 1218,1223, 1233, 1235, 1254, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України; статтями 4, 5, 12, 13, 19, 23, 28, 48, 76, 78, 81, 82, 89, 128, 141, 206, 223, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Квітневої сільської ради об`єднаної територіальної громади, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_3 про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Попільнянського

районного суду М. І. Рудник