Справа № 462/8084/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд м. Львова в складі:

головуючого - судді Пилип`юк Г. М.

за участю секретаря судового засідання Дмитрук Р.-А.Р.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування майнової шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 49 140,00 грн.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що 10 березня 2011 року приблизно о14.30 год. На перехресті автомобільних доріг Т-14-16 Львів-Пустомити-Меденичі та Львів-Сокільники автомобільМерседес-Бенц, яким кермував відповідач, порушив правила дорожнього руху, спричинив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої ОСОБА_3 отримав тяжкі тілесні ушкодження і став інвалідом. 27 грудня 2012 року Пустомитівський районний суд Львівської області ухвалив рішення у справі за позовом ОСОБА_3 до відповідача та зобовязав сплатити його 27 000,000 грн. 07 березня 2013 року державний виконавець ВДВС Городоцького районного відділу юстиції Савка Л.О. відкрив виконавче провадження про стягнення коштів з відповідача 27 000,00 грн. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер, позивач, як мама ОСОБА_3 22.11.2019 р. успадкувала все належне йому майно, в тому числі і кошти які зобовязаний сплатити відповідач ОСОБА_2 за рішенням суду. Станом на час звернення до суду відповідач не сплатив заборгованість, чому позивач змушена була звернутись в суд з позовом про стягнення вищезазначеної заборгованості та судового збору.

Ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 23.01.2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву.

20.02.2020 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому той з позовними вимогами не погоджується, вважає що між сторонами відсутній предмет спору, оскільки відповідач заборгованість за виконавчим листом погасив повністю. Зазначає, що вимога позивача про стягнення матеріальної шкоди не входить до складу спадщини, також свідоцтво про право на спадщину за законом від 22.11.2019 р. не засвідчує, що позивач є спадкоємцем грошової суми відшкодування моральної шкоди в сумі 20 000 грн. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю та необгрунтованістю, також просить стягнути з позивача судові витрати.

Представник позивача 12.03.2020 року подав до суду відповідь на відзив, у якому вказує на безпідставність заперечень відповідача проти позову і просить позов задовольнити.

Клопотань від жодної із сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не надходило, тому відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними в справі матеріалами.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши справу в порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, оцінивши подані докази, дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає до задоволення задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Пустомитівського районного суду м.Львові від 27.12.2012 року суд вирішив стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 7 000,00 грн матеріальної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 20 000,00 грн моральної шкоди, а всього 27 000,00 грн., яке набрало законної сили.

07.03.2013 року державним виконавцем відділу ДВС Городоцького районного управління юстиції Савкою Л.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_3 27 000,00 грн матеріальної/моральної шкоди.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у віці 30 років. Згідно свідоцтва про права на спадщину за законом від 22.11.2019 р. позивач ОСОБА_1 є спадкоємцем всього його майна.

03.01.2020 р. Пустомитівським районним судом Львівської області було замінено сторону стягувача у виконавчому провадженні №36890467 по примусовому виконанні рішення від 27.12.2012 р. про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 27 000,00 грн матеріальної/моральної шкоди на його правонаступника ОСОБА_1 .

У листі від 19.02.2020 р.№15.16-20/4159 головний державний виконавець Копитко Ю.Ю. повідомив, що на виконанні знаходиться виконавче провадження АСВП№36890467 з примусового виконання виконавчого листа №2-1316/2087 від 21.02.2013 Пустомитівського районного суду Львівської області про стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 27 000,00 грн. матеральної/моральної шкоди. 30.05.2013 року виконавцем було встановлено, що ОСОБА_2 отримує пенсію, з якої в подальшому проводилося стягнення. До 2019 року було стягнено 18 514, 18 грн, також на депозитному рахунку відділу станом на 19.02.2020 р. є наявні кошти в сумі 8 485,82 грн, які не перераховані стягувачу у звязку із закриттям банківського рахунку останньому. На день відповіді залишок боргу по виконавчому документу виконавчому листі №2-1316/2087 від 21.02.2013 Пустомитівського районного суду відсутній.

Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти.

Завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди породжує зобов`язання між особою, яка таку шкоду завдала, та потерпілою особою. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або негрошовим.

За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати.

Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Однак, як зазначено в листі від 19.02.2020 р.№15.16-20/4159 з відповідача кожного року, починаючи з 2013 р. проводилося стягнення з пенсії на користь ОСОБА_3 в загальній сумі 18 514,18 грн та на депозитному рахунку відділу станом на 19.02.2020 року є наявні кошти в сумі 8 485,82 грн, що в загальній сумі становить 27 000 грн.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено та не надано належних доказів, що підтверджували б заявлені нею вимоги, а тому в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 слід відмовити у повному обсязі..

Крім цього, у відповідності до ст.141 ЦПК України, з позивачки на користь відповідача слід стягнути понесені останнім та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3 500 (три тисячі п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 81, 258-259, 264-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої каліцтвом фізичної особи відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 3500 (три тисяч п`ятсот) грн. витрат на правову допомогу.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Залізничний районний суд м. Львова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Г.М. Пилип`юк

Оригінал рішення.