Справа 205/737/20
Провадження 2/206/624/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2020 року в залі суду в м. Дніпрі Самарський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючий суддя Сухоруков А.О.,

при секретарі Панюшкіній О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,

за участю

відповідача ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

31 січня 2020 року представник позивача звернулась до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення позивач надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам, які повинні оплачувати дані послуги щомісяця. Між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_2 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 , де відповідальним квартиронаймачем є ОСОБА_1 , якій відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 станом на 30.11.2019 р. складає 25041 грн. 25 коп. Інфляційне збільшення суми боргу складає 12466 грн. 98 коп., сума 3% річних складає 2462 грн. 75 коп., а загальна заборгованість відповідача пере КП «Дніпроводоканал» складає 39970 грн. 98 коп.

На підставі викладеного, позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення з урахуванням 3% річних та інфляційного збільшення у розмірі 39970 грн. 98 коп.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 05 лютого 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 16).

17 березня 2020 року від представника відповідача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 21).

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2020 року матеріали позовної заяви Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості передано на розгляд Самарському районному суду м. Дніпропетровська (а.с. 24).

15 квітня 2020 року ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, розгляд справи призначено на 26 травня 2020 року (а.с. 31).

26 травня 2020 року у судовому засіданні було заслухано відповідача ОСОБА_1 , розгляд справи відкладено до 23.07.2020 року у зв`язку із неявку позивача по справі (а.с. 36).

26 травня 2020 року від відповідача ОСОБА_2 до суду надійшла заява про застосування строків позовної давності у даній цивільній справі (а.с. 39).

26 травня 2020 року суддею ОСОБА_3 здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (а.с. 40).

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до канцелярії суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. Проти заочного вирішення справи не заперечував (а.с. 21).

Відповідач ОСОБА_1 у судовому засіданні позов не визнала, зазначила, що у квартирі вона була прописана до 2001 року, право власності на квартиру не мала, просила застосувати строки позовної давності.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , що вбачається із наданих відомостей з відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. 20).

Відповідно до державної програми забезпечення населення послугами водопостачання та водовідведення, КП «Дніпроводоканал» ДМР надає послуги водопостачання та водовідведення за адресою: АДРЕСА_1 у зв`язку із чим, був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Оплата за послуги водопостачання та водовідведення за вказаним рахунком не здійснювалась, у зв`язку із чим станом на 30.11.2019 року виникла заборгованість в розмірі 25041 грн. 25 коп. (а.с. 5-8).

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.162 ЖК Української РСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.

Відповідно до Правової Позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

За таких обставин, з урахуванням наведених норм права, зобов`язання по оплаті послуг з централізованого водопостачання і водовідведення несе користувач/власник житлового будинку, квартири, як споживач.

З метою встановлення власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 , судом з власної ініціативи здійснено запит до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Як вбачається із відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно квартира за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_4 . (а.с. 46-47).

Таким чином, відповідач ОСОБА_1 у вказаній квартирі, за якою КП «Дніпроводоканал» ДМР здійснює послуги з водопостачання та водовідведення, не зареєстрована, право власності на дану квартиру не мала і не має, а отже, уповноваженим користувачем/власником наразі не є. За словами відповідача, вона була прописана у зазначеній квартирі до 2001 року.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Частиною 2 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи той факт, що відповідач була уповноваженим квартиронаймачем квартири, за якою КП «Дніпроводоканал» ДМР надає житлово-комунальні послуги, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , до 2001 року (до моменту її прописки у зазначеній квартирі), то зобов`язальні відносини між позивачем та відповідачем з приводу надання послуг з водопостачання та водовідведення існували до 2001 року.

Заперечуючи обставини позову, відповідач просила застосувати до позовних вимог строк позовної давності та відмовити в задоволенні позовної заяви.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 5 ст. 261 ЦК України передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до п.п. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Відповідно до правового висновку до якого дійшла колегія суддів ВП/ВС під час розгляду справи № 444/9519/12 у постанові від 28.03.2018 року: «у разі, якщо обов`язок відповідача по сплаті встановлено внесенням чергових платежів, то право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу, а відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу».

Як роз`яснено у п.11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» застосування судом позовної давності, за заявою сторони зробленою до ухвалення рішення, є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову.

Відповідно до матеріалів справи обов`язок сплати за надані послуги визначено внесенням чергових платежів, у свою чергу, позивач з позовної заявою до суду звернувся у січні 2020 року, а заборгованість за несплату послуг з водопостачання та водовідведення нарахована з 1999 року. Враховуючи той факт, що відповідач була споживачем послуг до моменту зняття її з реєстрації у 2001 році, то останній черговий платіж вона зобов`язана була здійснити у 2001 році. Позивач в свою чергу, починаючи з 1999 року до січня 2020 року не вчиняв жодних дій спрямованих на усунення порушень його прав та інтересів.

Отже, враховуючи вищевикладене та той факт, що відповідач просила суд застосувати строк позовної давності, суд дійшов висновку, що у позовних вимогах необхідно відмовити у повному обсязі, оскільки сплив строку позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526,541,610-612,625ЦК України, ст.ст.5-13,33-34,76-81,83,89,141,258-259,263-265,268,274-279,280-283 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

У позовних вимогах Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради відмовити у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скаргана рішеннясуду подаєтьсябезпосередньо доДніпровського апеляційногосуду протягомтридцяти днів.Якщо всудовому засіданнібуло оголошенолише вступнута резолютивнучастини судовогорішення абоу разірозгляду справи(вирішенняпитання)без повідомлення(виклику)учасників справи,зазначений строкобчислюється здня складенняповного судовогорішення.

Повне судове рішення складено 30 грудня 2020 року.

Суддя А.О. Сухоруков