Головуючий суду 1 інстанції - Соболев Є.О.
Доповідач -Коновалова В.А.
Справа № 408/7568/19-ц
Провадження № 22-ц/810/468/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

10 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Коновалової В.А.,

суддів: Луганської В.М., Лозко Ю.П.,

за участю секретаря судового засідання Сінько А.І.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2020 року, ухвалене у складі судді Соболєва Є.О. в смт. Біловодськ Луганської області,

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманих сум пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати,

в с т а н о в и в:

Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманих сум пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, в обґрунтування якого зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої відкрилась спадщина на недоотриману пенсію.

Приватним нотаріусом був зроблений запит до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з приводу недоотриманої пенсії, яка залишилась після смерті ОСОБА_2 .

Згідно відповіді Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області № 3639 від 06 травня 2019 року з посиланням на ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії складає 52594,49 грн. До того ж повідомлялось, що розмір виплати може бути зменшений в залежності від дати звернення за неодержаною сумою пенсії особі, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

Вказані посилання позивач вважав безпідставними, оскільки територія, де його мати проживала та померла, стала непідконтрольною українській владі та остання не мала фізичної можливості через похилий вік виїхати звідти.

ОСОБА_1 просив суд стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на його користь суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 станом на 26 вересня 2018 року, компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та судовий збір.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2020 року у задоволені позову ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманих сум пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відмовлено за необґрунтованістю.

Суд першої інстанції обґрунтував рішення тим, що ОСОБА_1 до позову не надав доказів родинних відносин з померлою та отримання свідоцтва про право на спадщину.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній ОСОБА_1 просить скасувати рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2020 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги, посилаючись на неповне з`ясування обставин справи, що мають значення для справи, порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

(1) Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції посилаючись на ненадання позивачем доказів оформлення спадщини після смерті ОСОБА_2 , не надав оцінки доданої до позовної заяви копії відповіді Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на запит нотаріуса та не сприяв повному та об`єктивному з`ясуванню обставин справи.

В апеляційній скарзі викладені заперечення на ухвалу Біловодського районного суду Луганської області від 25 листопада 2019 року, якою відмовлено позивачу у задоволенні клопотання про витребування доказів.

Позивач зазначає, що до позовної заяви додавалась копія скарги, із якою він звертався до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з приводу отримання інформації про суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 та здійснення розрахунку компенсації відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати. Відповідачем відмовлено у наданні інформації, тому позивач не мав іншої можливості дізнатися про суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 . З викладених підстав, позивач вважає, що ухвала суду першої інстанції про відмову у витребуванні доказів постановлена із порушенням норм процесуального права.

(2) Позиція інших учасників справи

Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області отримало копію ухвали Луганського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року про відкриття апеляційного провадження у справі та апеляційну скаргу 17 вересня 2020 року, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштових відправлень (а.с. 72).

В ухвалі Управлінню Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області роз`яснювалося право подати до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу у письмовій формі, проте відзиву на апеляційну скаргу не надійшло.

Сторони в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце повідомлені належним чином і в установленому законом порядку.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, повідомлявся про розгляд справи через оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України відповідно до ст. 1-1 Закону України "Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції".

ПОЗИЦІЯ АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність й обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду приходить до наступного.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, що ОСОБА_1 до позову не надав доказів родинних відносин з померлою та отримання свідоцтва про право на спадщину.

Проаналізувавши встановлені судом першої інстанції обставини у справі апеляційний суд вважає, що рішення суду не відповідає вимогам закону та обставинам справи.

Ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 25 листопада 2019 року у задоволенні клопотання про витребування доказів в Управлінні Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області відмовлено, оскільки позивачем, в порушення норми ч. 2 ст. 84 ЦПК України, не зазначені обставини, які можуть підтвердити або спростувати ці докази.

Відповідно до ст. 260 ЦПК України ухвала, що викладається окремим документом, складається з вступної частини, описової частини, мотивувальної частини із зазначенням мотивів, з яких суд дійшов висновків, і закону, яким керувався суд, постановляючи ухвалу та резолютивної частини.

Вимогам статті 260 ЦПК України зазначена вище ухвала суду першої інстанції не відповідає, оскільки резолютивна частина зазначеної ухвали не містить висновків, щодо заявленого клопотання позивача про витребування доказів.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення недоотриманих сум пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

При цьому, в позовній заяві позивачем викладені обставини щодо незгоди з відповіддю Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 06 травня 2019 року № 3609/03-21 щодо розміру невиплаченої пенсії померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Також позивачем до позовної заяви додавалась копія скарги, із якою він звертався до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області з приводу отримання інформації про суму недоотриманої пенсії померлої ОСОБА_2 та здійснення розрахунку компенсації відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам встати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням терміну їх виплати. Відповідачем відмовлено у наданні інформації.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України).

Частиною першою статті 84 ЦПК України передбачено, що учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом.

Суд першої інстанції не забезпечив повного та всебічного розгляду справи, не сприяв сторонам у здійсненні ними процесуальних прав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала Біловодського районного суду Луганської області від 25 листопада 2019 року про відмову у задоволенні клопотання про витребування доказів постановлена з порушенням норм процесуального права.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції у порушення вимог ч. 4 ст.12 ЦПК України, не сприяв у повному обсязі всебічному і повному з`ясуванню обставин справи, зокрема, належним чином не з`ясував обставини, які входять до предмету доказування у даній справі, які можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину.

Під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції встановлені наступні обставини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується ксерокопією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 , виданого Старобільським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 (а.с. 28).

Згідно листа приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області Бутакової І.Г. від 01 жовтня 2020 року № 354/01-16 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , було заведено спадкову справу № 37/2019 від 26 березня 2019 року на підставі заяви ОСОБА_1 про прийняття спадщини за законом від 26 березня 2019 року. Заяв від інших спадкоємців про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , не надходило.

Отже, ОСОБА_1 , який відповідно до статті 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги, у передбачений законом шестимісячний строк звернувся до приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області із заявою про прийняття спадщини.

Апеляційний суд приймає до уваги доводи апеляційної скарги про те, що судом першої інстанції як не надана оцінка доказам, так і не наведено мотиви відхилення доказів, які містяться в матеріалах справи, а саме листу Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 06 травня 2019 року № 3609/03-21 та скарзі ОСОБА_1 , яка адресована відповідачу.

Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав і інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною 1 статті 4 ЦПК України, частиною 1 статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання в порядку встановленому ЦПК України.

Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм правом та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України).

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Згідно статті 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Згідно листа Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 06 травня 2019 року № 3609/03-21 пенсія ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , з урахуванням частини першої статі 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» станом на 05 квітня 2019 року складає 52594 грн 49 коп. Розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення за недоотриманою сумою пенсії особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину (а.с.4).

На виконання ухвали Луганського апеляційного суду від 27 жовтня 2020 року про витребування доказів, Управлінням Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області надано документи згідно яких станом на вересень 2018 року ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , недоотримала пенсію у розмірі 78002,94 грн.

Отже, сума недоотриманої за життя ОСОБА_2 пенсії, яка зазначена у листі Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області від 06 травня 2019 року № 3609/03-21 на запит приватного нотаріуса Станично-Луганського районного нотаріального округу Луганської області, не відповідає матеріалам пенсійної справи.

Твердження відповідача у листі від 06 травня 2019 року № 3609/03-21 про те, що розмір недоотриманої пенсії, яка належала померлій ОСОБА_2 може бути зменшено в залежності від дати звернення за недоотриманою сумою пенсії особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину із посиланням на частину першу статті 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не відповідають вимогам законодавства.

Так, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Тому сума пенсії, що належала ОСОБА_2 і залишилася недоотриманою у зв`язку з її смертю, увійшла до складу спадщини та позивач, прийнявши спадщину, має право на виплату цієї суми. Положення ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» не розповсюджуються на правовідносини з приводу отримання спадкоємцями померлого пенсіонера тих сум пенсії, які увійшли до спадщини. Дата звернення спадкоємця до органу Пенсійного фонду України з вимогою про виплату нарахованої за життя спадкодавця пенсії не впливає на розмір виплат та не надає органам Пенсійного фонду України права на обмеження цих виплат.

Зазначені обставини свідчать про те, що за життя ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 недоотримала пенсію у розмірі 78002,94 грн, а позивач є її спадкоємцем за законом та у встановленому законом порядку прийняв спадщину, звернувшись до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, яка складається з суми не отриманої, в зв`язку зі смертю, пенсії, тому колегія суддів вважає, що позивач як спадкоємиць набув праві на отримання не виплаченої пенсії.

Щодо вимоги про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку, що законодавець не забороняє спадкування права на отримання нарахованої, але не одержаної суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомоги у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19 жовтня 2000 року із змінами, компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Аналіз статті 1227 ЦК України та положень Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» свідчить, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати не входить до складу спадщини.

Крім того, слід зауважити, що в позовній заяві позивач просив суд зобов`язати Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області надати розрахунок компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії.

Зазначені обставини свідчать про те, що компенсація втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії не була нарахована відповідачем ОСОБА_2 за її життя.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вимоги позивача про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати не підлягають задоволенню.

Разом з тим, колегія суддів вважає за необхідне зазначити про порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Частинами 1, 2 ст. 274 ЦПК України передбачено, що у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

У ч. 4 ст. 274 ЦПК визначено категорії справ, які не можуть бути розглянуті в порядку спрощеного позовного провадження. Це спори, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; спори щодо спадкування; щодо приватизації державного житлового фонду; про визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; спори, в яких ціна позову перевищує 250 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Також відповідно до п. 6 ч. 4 ст. 274 не розглядаються у спрощеному порядку інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Із системного аналізу зазначених норм права вбачається, що спори щодо спадкування не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Так, предметом спору у даній справі є стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, ухвалою Біловодського районного суду Луганської області від 25 листопада 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманих сум пенсії, набутих в порядку спадкування за закономта компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати та справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Проте, судом не враховані положення ч. 4 ст. 274 ЦПК України та в порушення вимог процесуального законодавства призначено розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , в порядку спрощеного провадження.

Предметом спору у даній справі є вимога про стягнення грошових коштів, набутих в порядку спадкування, тому дана справа підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження.

Отже суд першої інстанції розглянув в порядку спрощеного позовного провадження справу, що підлягала розгляду за правилами загального позовного провадження, що є порушенням норм процесуального права і є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції апеляційним судом та ухвалення нового рішення (п. 7 ч. 3 ст. 376 ЦПК України).

Щодо суті апеляційної скарги

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення (п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України).

Проаналізувавши зазначені обставини по справі у їх сукупності, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції слід скасувати та ухвалити по справі нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманих сум пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задовольнити частково. Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області на користь ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом недоодержану суму пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 78353,64 грн. У задоволенні позовних вимог про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відмовити.

Щодо судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).

Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 768,60 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 1).

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 14 вересня 2020 року відстрочено ОСОБА_1 сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі.

Оскільки позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 384,30 грн.

У зв`язку з тим, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню частково, при поданні апеляційної скарги відстрочено позивачу сплату судового збору, то відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовій збір підлягає стягненню як з позивача, так і з відповідача в дохід держави в розмірі 576,45 грн з кожного.

Керуючись ст.ст. 367, п. 2 ч. 1 ст. 374, ст. 376, 384 ЦПК України, Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів,

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Біловодського районного суду Луганської області від 13 травня 2020 року скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимови ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області про стягнення недоотриманих сум пенсії та компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати задовольнити частково.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (код ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом недоодержану суму пенсії у зв`язку зі смертю ОСОБА_2 у розмірі 78353 (сімдесят вісім тисяч триста п`ятдесят три) грн 64 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області () на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 384,30 грн.

Стягнути з Управління Пенсійного фонду України в Станично-Луганському районі Луганської області (код ) судовий збір в дохід держави в сумі 576,45 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 судовий збір в дохід держави в сумі 576,45 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 11 серпня 2020 року.

Головуючий В.А. Коновалова

Судді В.М. Луганська

Ю.П. Лозко