Справа № 450/926/20 Провадження № 2/450/1064/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

/заочне/

"22" жовтня 2020 р. Пустомитівський районний суд Львівської області в складі

головуючого судді Мельничук І. І.

при секретарі Покидько Л. Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи які не заявлять самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні позивача Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК», Приватне Акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору на стороні відповідача Приватне акціонерне товариство Акціонерна страхова компанія «СКАРБНИЦЯ» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача завдану матеріальну шкоду у розмірі 32 668,33 грн. та завдану моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн., відшкодування судових витрат покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 24.06.2019 року о 08:10 год. в смт. Щирець по вул. Ст. Бандери, 15, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер» д. н. з. НОМЕР_1 , не був уважний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай Туксон» д. н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду щоб повернути на вул. Зелену (пропускав зустрічний транспорт), завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 липня 2019 року у справі № 450/2169/19, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень, стягнуто з на користь держави 384,20 грн. судового збору.

Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк», та перебуває у користуванні на підставі договору лізингу № LVН0А/00000028 від 26.10.2018 року у ОСОБА_1 , був пошкоджений.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виготовленого ТзОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» вих. № 13533 від 22.08.2019 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 становить 74226,61 грн.

На підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0CРS-189Q4TJ застрахований транспортний засіб - автомобіль «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 ) для ремонту автомобіля Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» ФОП ОСОБА_3 перераховано страхове відшкодування у розмірі 41 558,28 грн.

Згідно Акту виконаних робіт СПД ОСОБА_3 від 14 листопада 2019 року, останнім проведено ремонт автомобіля марки «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_3 на суму - 43 484,00 грн. Також, як вбачається з рахунку-фактури № 10/09 від 10.09.2019 року, товарного чеку б/н від 10.09.2019 року, видаткової накладної № 10/09 від 12 вересня 2019 року позивач поніс витрати на придбання деталей до автомобіля «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 у розмірі 18 780,00 грн.

Після здійснення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» страхового відшкодування, непокритою є сума відшкодування вартості ремонту автомобіля Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 у розмірі 32668,33 грн. (74 226,61 грн. 41 558,28 грн.).

Володільцем автомобіля марки «Мерседес Бенц Спрінтер» д. н. з. НОМЕР_1 на дату настання дорожньо-транспортної пригоди та винуватцем дорожньо-транспортної пригоди був ОСОБА_2 .

Різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля марки «Хюндай Туксон» - д.н.з. НОМЕР_2 (74 226,61 грн.) та виплаченою сумою страхового відшкодування (41 558,28 грн.) у розмірі 32 668.33 грн. становить визначений у ч. 1 статті 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» знос деталей транспортного засобу, який не відшкодовується страховиком та підлягає стягнення з винуватця ДТП ОСОБА_2 .

Крім матеріальних збитків, позивачу було завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних переживаннях та стражданнях щодо пошкодження належного йому майна та у зв`язку із протиправною поведінкою щодо нього, яка спричинила стрес, зміну психологічного стану внаслідок пережитої психотравмувальної ситуації в момент ДТП. Зважаючи на викладене, оцінює моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

23.04.2020 року провадження у справі відкрито.

13.08.2020 року справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання представник позивача не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує, а тому суд вважає за можливе розглянути справу у його відсутності на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоч належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, а тому суд вважає за можливе проводити розгляд справи у його відсутності в заочному порядку, на підставі документів та доказів, що є в матеріалах справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України, проти чого представник позивача в своїй заяві не заперечив.

Представник третьої особи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представники ПАТ «Страхова компанія «УНІКА» та ПАТ АСК «СКАРБНИЦЯ» в судове засідання не з`явилися, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоч були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов слід задоволити частково з наступних підстав.

Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Положеннями ч.6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

У судовому засіданні встановлено, що 24.06.2019 року о 08:10 год. в смт. Щирець по вул. Ст. Бандери, 15, ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Мерседес Бенц Спрінтер» д. н. з. НОМЕР_1 , не був важний, не стежив за дорожньою обстановкою, не зреагував на її зміну, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем марки «Хюндай Туксон» д. н.з. НОМЕР_2 , який зупинився попереду щоб повернути на вул. Зелену (пропускав зустрічний транспорт), завдавши автомобілям технічних пошкоджень, чим порушив п. 2.3 б, 12.1, 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП.

Постановою Пустомитівського районного суду Львівської області від 26 липня 2019 року у справі № 450/2169/19, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340,00 гривень, стягнуто з на користь держави 384,20 грн. судового збору.

З копії договору фінансового лізингу № LVН0А/00000028 від 25.10.2018 року встановлено, що автомобіль «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 , який належить на праві власності АТ КБ «ПриватБанк», перебуває у користуванні лізингоотримувача ОСОБА_1 .

Встановлено, що внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 , який на підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0CРS-189Q4TJ застрахований Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА», було пошкоджено.

Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збитку завданого власнику колісного транспортного засобу, виготовленого ТзОВ «Експертно-Асистуюча Компанія «Фаворит» на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» вих. № 13533 від 22.08.2019 р., вартість відновлювального ремонту автомобіля марки Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 становить 74226,61 грн.

На підставі Договору добровільного страхування наземного транспорту (КАСКО) № LVH0CРS-189Q4TJ застрахований транспортний засіб - автомобіль «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 ) для ремонту автомобіля Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» ФОП ОСОБА_3 перераховано страхове відшкодування у розмірі 41558,28 грн.

Згідно Акту виконаних робіт СПД ОСОБА_3 від 14 листопада 2019 року, останнім проведено ремонт автомобіля марки «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_3 на суму - 43 484,00 грн. Також, як вбачається з рахунку-фактури № 10/09 від 10.09.2019 року, товарного чеку б/н від 10.09.2019 року, видаткової накладної № 10/09 від 12 вересня 2019 року позивач поніс витрати на придбання деталей до автомобіля «Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 у розмірі 18 780,00 грн.

Після здійснення Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «УНІКА» страхового відшкодування, непокритою є сума відшкодування вартості ремонту автомобіля Хюндай Туксон» д. н. з. НОМЕР_2 у розмірі 32668,33 грн. (74 226,61 грн. 41 558,28 грн.).

Відповідно до вимог ст.1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Частинами 1, 3 статті 22 ЦК України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є:1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода).

Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

У відповідності до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Неодержання потерпілим страхового відшкодування за договором (або його одержання, якщо страхового відшкодування недостатньо для повного покриття шкоди) не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною.

З огляду на зазначене право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Якщо потерпілий звернувся до страховика та одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобов`язання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року №6-954цс16.

Відповідно до п.4 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у названій вище постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 32668,33 грн. у відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення.

Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди, то такі, на думку суду, підлягають до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до норми ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Згідно із п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» - під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема:у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконнимперебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

У пункті 5 вищевказаної Постанови зазначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

З пояснень позивача вбачається, що його моральна шкода полягає у тому, що він переніс стрес під час дорожньо-транспортної пригоди. Крім того, його моральна шкода полягала у пошкодженні автомобіля, що унеможливило користування ним протягом тривалого часу, затрата часу для відновлення транспортного засобу.

Таким чином, з врахуванням вищенаведеного, суд приходить до переконання, що внаслідок неправомірних дій відповідача ОСОБА_2 , позивачу було завдано моральної шкоди. Однак сума, визначена позивачем в позовній заяві є завищеною, і дотримуючись вимог розумності, справедливості та інших обставин, що мають істотне значення, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню 5 000 грн. моральної шкоди.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, заподіяної дорожньо-транспортною пригодою підставні та обґрунтовані, ґрунтуються на належних та допустимих доказах, а відтак такі позовні вимоги слід задоволити частково.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. ст. 12, 13, 76, 80, 81, 82, 141, 259, 263-265, 280-284 ЦПК України, ст. ст.ст. 11,15,16,22,23,1166, 1187,1188,1192 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

позов ОСОБА_1 , - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , 32668,33 грн. матеріальної шкоди, 5 000 грн. моральної шкоди, а всього 37668,33 (тридцять сім тисяч шістсот шістдесят вісім гривень 33 копійки) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 840,80 гривень сплаченого судового збору за подання позовної заяви до суду.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 22.10.2020 року.

СуддяІ. І. Мельничук