СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-о/759/1166/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Київ

суддя Святошинського районного суду м. Києва Кириленко Т.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Посольство Республіки Білорусь про встановлення факту, що має юридичне значення,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Святошинського районного суду м. Києва надійшла справа за заявою ОСОБА_1 , про встановлення факту, що має юридичне значення.

З тексту даної заяви вбачається, що заявник просить "визнати факт щодо права власності ОСОБА_1 на безхозне рухоме та нерухоме майно так званої держави Республіки Білорусь"

Вивчивши матеріали даної заяви, суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, який здійснюється судом у спосіб, визначений законами України.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно ЦПК України (ред. з 15.12.2017); нормативно-правовий акт № 1618-IV від 18.03.2004 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

Відповідно до ч. 2 зазначеної статті у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Проте у заяві ОСОБА_1 відсутні будь-які вимоги про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які б відповідали вищезазначеним критеріям.

У відповідності до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», відповідно до статей 255, 271 Цивільного процесуального Кодексу України (ЦПК) в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Важливе значення має вимога про обов`язкове зазначення у заяві мети встановлення юридичного факту, оскільки мета дає можливість зробити висновок, чи дійсно цей факт є юридичним і чи тягне він правові наслідки. У заяві необхідно також вказати причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, та навести докази його існування. Встановлення судом певного факту в порядку непозовного провадження можливо лише тоді, коли це не призведе до виникнення спору про право, тобто коли цей факт не торкнеться прав інших осіб. У тому разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту пов`язане з вирішенням спору про право, суд відмовляє в прийнятті заяви до розгляду в окремому провадженні, а якщо це буде виявлено під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду і роз`яснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

Зі змісту заяви вбачається спір про право, оскільки заявник фактично просить визнати за ним право власності на рухоме та нерухоме майно.

Згідно з ч. 4 ст. 315 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду.

Оскільки заявник звернувся до суду із заявою в порядку окремого провадження, і зі змісту заяви вбачається спір про право, суд вважає за необхідне, на підставі ч. 4 ст. 315 ЦПК України у відкритті провадження по справі відмовити.

Керуючись ст. 315 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження по цивільній справі за заявою ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ), заінтересована особа Посольство Республіки Білорусь про встановлення факту, що має юридичне значення - відмовити.

Роз`яснити заявнику його право на звернення до суду з позовною заявою на загальних підставах.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвалу про відмову у відкритті провадження у справі та заяву із всіма доданими до неї документами повернути заявнику.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції може бути подана протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали до Київського апеляційного суду.

Суддя Кириленко Т.В.