Справа №718/1522/20
Провадження №2/718/405/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

04.11.2020 року Кіцманський районний суд Чернівецької області

у складі: головуючого - судді Нерушка Т.І.

секретаря - Пентелюк І.І.

за участі: представника позивача - Андроника Б.В.

відповідача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого виступає адвокат Андроник Богдан Васильович, до ОСОБА_5 , в інтересах якого виступає законний представник ОСОБА_2 , третьої особи - Органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , від імені якого діє адвокат Андроник Б.В., звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що позивач є одноосібним власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_1 . Згідно Акта обстеження від 13.07.2020р. № 25 та довідки про реєстрацію місця проживання від 13.07.2020р. № 246, виданих Ошихлібською сільською радою, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з дня народження по даний час по АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку місця проживання 05.07.2018р. без відмітки в паспорті. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 2013 року на території Ошихлібської сільської ради не проживають, місце проживання невідоме. По відношенню до господарства, де зареєстроване місце проживання ОСОБА_5 , та участі в утриманні даного господарства ні ОСОБА_5 (зокрема у зв`язку із віком) ні його мати ОСОБА_2 не приймають, тобто не проводять з власником поточних ремонтів, не приймають участі по оплаті житлово-комунальних послуг, не обробляють приналежну до господарства земельну ділянку. Згідно довідки про склад сім`ї від 24.07.2020р. № 550, Неполоковецькою селищною радою Кіцманського району Чернівецької області, до складу сім`ї ОСОБА_4 ОСОБА_5 - не входить.

Посилаючись на ст.ст.319, 321, 383, 391 ЦК України, ст.ст.150, 156 ЖК України, просив взнати малолітнього ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим будинком в АДРЕСА_1 .

Представник позивача Андроник Б.В. підтримав заявлені вимоги з наведених підстав, вказуючи також, що реєстрація малолітнього ОСОБА_5 біля належного позивачу будинку перешкоджає позивачу в оформленні субсидії та у відчуженні будинку.

Відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3 заперечували проти задоволення позову тим, що дитина народилась в с.Ошихліби і була зареєстрована біля матері за зазначеною адресою. Дитину немає куди прописати. Заперечень щодо реєстрації дитини у колишнього власника ОСОБА_6 не було. Із батьком дитини була домовленість про реєстрацію дитини біля матері. В силу віку дитина не може чинити перешкоди у користуванні.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Право на житло є конституційним правом людини, яке гарантується Основним Законом України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, а тому позбавлення цього права, в тому числі шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житлом, можливо лише на підставі закону, мати легітимну мету та відповідати пропорційності втручання.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Як передбачено ст.156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

До членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім`ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як передбачено частинами 1, 4, 6 статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Фізична особа може мати кілька місць проживання.

Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з місцем її реєстрації. Право користування житлом у дитини виникає на підставі факту її народження.

Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає (ч.2 ст.3 Сімейного кодексу України).

Відповідно до ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем.

Верховний Суд при розгляді справи № 368/750/16-ц у постанові від 27.11.2019р. вказував, що, оскільки підстава, на якій місце проживання малолітньої дитина реєструвалося у спірному будинку у судовому порядку не оспорювалася, вважається, що вона за фактом народження набула права користування житлом на законних підставах.

Оскільки малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт її не проживання у спірному будинку не є безумовною підставою для позбавлення дитини права користування цим житлом.

Маючи право проживати за зареєстрованим місцем проживання, за місцем проживання будь-кого з батьків, дитина може реалізувати його лише за досягнення певного віку.

Не впливає на поважність причин не проживання дитини і наявність у того з батьків з ким вона фактично проживає права власності на житло, оскільки наявність майнових прав у батьків дитини не може бути підставою для втрати її особистих житлових прав. Визначальним в цьому є забезпечення найкращих інтересів дитини.

У постанові від 27.12.2018р. у справі № 759/19394/15-ц Верховний Суд зазначив, що скасовуючи рішення місцевого суду та відмовляючи в задоволенні позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, суд апеляційної інстанції правильно виходив з того, що малолітня дитина не може самостійно обирати місце свого проживання, тому факт його не проживання у спірній квартирі не є безумовною підставою для позбавлення його права користування цим житлом.

Стаття 29 ЦК України не пов`язує місце проживання особи з її реєстрацією. Аргументи про те, що малолітня дитина не проживає в належній позивачу квартирі та зареєстрований у ній лише формально, то він вважається таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, не заслуговують на увагу. Через свій вік малолітня дитина не може самостійно обирати місце проживання, тому факт її непроживання у спірній квартирі обумовлений поважними причинами і не є підставою для позбавлення дитини права користування житлом.

У постанові 09.09.2020р. у справі № 755/16152/16-ц Верховний Суд зазначив наступне, що належних та допустимих доказів на підтвердження того, що малолітні діти набули право власності або право постійного користування іншим житлом, позивачем не надано, хоча це є його процесуальним обов`язком.

Не сплата дитиною коштів за користування житлово-комунальними послугами, також не може бути підставою для визнання її такою, що втратила право користування спірним жилим приміщенням, оскільки заявник (за доведеності понесення ним таких витрат одноособово) не позбавлений можливості ставити питання про їх відшкодування до законних представників (батьків) малолітньої дитини.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 04.10.2019р. є власником житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 . Право власності зареєстровано 04.10.2019р.

Відповідно до змісту довідки № 246 від 13.07.2020р., виданої Ошихлібською сільською радою, ОСОБА_5 , 2015р.н., зареєстрований в АДРЕСА_1 . Однак, з 2013 року по даний час ОСОБА_5 на території села не проживає, місце проживання невідоме.

Згідно Акта обстеження від 13.07.2020р. за № 25, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований з народження по даний час по АДРЕСА_1 . Мати ОСОБА_2 знята з реєстраційного обліку місця проживання 05.07.2018р. (на підставі постанови апеляційного суду Чернівецької області від 31.01.2018р.) без відмітки в паспорті. ОСОБА_2 та ОСОБА_5 з 2013 року на території Ошихлібської сільської ради не проживають, місце проживання невідоме.

Постановою апеляційного суду Чернівецької області від 31.01.2018р. у справі № 718/1644/17 (реєстр.номер 72006948) усунено перешкоди ОСОБА_7 у користуванні житловим будинком по АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 такою, що втратила право користування вказаним житлом.

Відповідно до змісту довідки про склад сім`ї від 24.07.2020р. № 550, Неполоковецькою селищною радою, ОСОБА_4 проживає в АДРЕСА_2 , і до складу його сім`ї входять мати ОСОБА_8 , 1940р.н., та син ОСОБА_9 , 1993р.н.

Враховуючи, що під час розгляду справи судом було встановлено, що малолітній ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з народження зареєстрований в АДРЕСА_1 , підстава, на якій місце його проживання реєструвалося у спірному будинку у судовому порядку не оспорювалася, і судом не було встановлено, що він набув право власності або право постійного користування іншим житлом, підстав для задоволення позову не вбачається.

Враховуючи викладене, ст.ст. 150, 156 Житлового кодексу України, ст.ст. 16, 29, 242, 317, 319, 321, 383, 391, 405 ЦК України, керуючись ст.ст. 3, 4, 5, 6, 7, 10, 11, 12, 13, 17, 18, 76-81, 223, 259, 263, 264, 265 268, 352, 354 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позову ОСОБА_4 , від імені та в інтересах якого виступає адвокат Андроник Богдан Васильович, до ОСОБА_5 , в інтересах якого виступає законний представник ОСОБА_2 , третьої особи - Органу опіки та піклування Кіцманської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року.

Суддя: Т.І.Нерушка