П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 грудня 2020 року місто Київ

справа № 754/15115/19

провадження №22-ц/824/13982/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М.

сторони:

позивач - ОСОБА_1

відповідач - ОСОБА_2

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 8 вересня 2020 року, ухвалене у складі судді Галась І.А.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів,

В С Т А Н О В И В:

У жовтня 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23 листопада 2011 року між нею та відповідачем ОСОБА_2 було розірвано шлюб. Від цього шлюбу народилась донька - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після розірвання шлюбу дитина проживає разом з нею. Донька навчається у сьомому класі Русанівського ліцею Дніпровського району міста Києва.

Зазначала, що наразі колишній чоловік працює програмістом в компанії Luxoft в Республіці Польща (м. Вроцлав), також він здобув ступінь аспіранта в Національному Університеті ім. Тараса Шевченка за спеціальністю кібернетика, та вважає, що це є підставою вважати, що його фінансове становище є, як мінімум задовільним.

Вказує, що відповідач почав виплачувати аліментні платежі лише після рішення Деснянського районного суду м. Києва від 23 листопада 2011 року. Відповідач виплачує всього 2 000 гривень в місяць на утримання дитини, однак ця сума не покриває солідарних зобов`язань по утриманню дитини, покладених на відповідача відповідно до чинного Сімейного кодексу України.

Вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_5 , у шлюбі народися син ОСОБА_6 .

Вона забезпечує їх спільну дитину всім необхідним, але її дохід не дозволяє покрити цілком витрати, що здійснюються нею на утримання доньки та її особисті витрати, тому вона вимушена відмовлятися від деяких особистих побутових потреб, що у жодному разі не є задовільним. Вважає, що оскільки у разі, якби відповідач надавав матеріальну допомогу на утримання спільної дитини, їй би не довелось би суттєво обмежувати свої особисті побутові потреби.

ЇЇ витрати на утримання доньки складають близько 20000- 26000 грн. на місяць.

Посилаючись на зазначені обставини, просила суд стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на утримання його неповнолітньої доньки, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій сумі, в розмірі 12 000 гривень щомісячно до досягнення донькою вісімнадцяти років.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 8 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивачка ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити позовні вимоги. В апеляційній скарзі посилається на порушення та неправильне застосування норм як матеріального, так і процесуального права, неповно з`ясування та не доведення обставин справи, що мають значення, що призвело до ухвалення неправосудного рішення, а висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, посилається на те, що через неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, суд дійшов помилкового висновку про те, що позивачем не доведено зміни будь-якої з обставин, визначеної у ст.192 СК України, а висновки суду, викладені в оскаржуваному рішенні, не відповідають обставинам справи. Суд першої інстанції при ухваленні рішення не застосував закон, який підлягав застосуванню, а саме ст.ст. 182, 171, 179 СК України, судом не врахована думка дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу представник відповідача адвокат Морозов О.В. посилається на те, що оскаржуване рішення ухвалено об`єктивно, з урахуванням всіх обставин справи та на підставі всіх доказів, наданих позивачкою, та з урахуванням заперечень відповідача. Просить у задоволенні апеляційної скарги відмовити..

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 жовтня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 23 листопада 2020 року у складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом установлено, що рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 23 листопада 2011 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у Відділі реєстрації актів громадянського стану Голосіївського районного управління юстиції за актовим записом № 656, розірвано.

Цим рішенням стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі Ѕ частини від встановленого прожиткового мінімуму на території України на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 17 жовтня 2011 року і до повноліття дитини.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем перед судом не доведено, а як наслідок судом не встановлено обставин зміни матеріального чи сімейного стану відповідача, що дало б підстави стверджувати про можливість збільшення розміру аліментів. Так само судом не встановлено обставин поліпшення стану здоров`я відповідача чи погіршення стану здоров`я позивача, що в силу закону також могло слугувати (у разі встановлення) підставою для збільшення розміру аліментів. Оскільки позивачем не доведено, що від дня ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів змінились сімейне становище та матеріальний стан платника або одержувача аліментів, виникли інші обставини, що відіграють суттєву роль в житті позивача, відповідача чи їх дитини, і що є підставою для збільшення розміру аліментів, відсутні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки він узгоджується з матеріалами справи та нормами чинного законодавства, якими регулюються спірні правовідносини.

За змістом ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Установлено, що відповідач сплачує аліменти на користь позивачка на утримання їх спільної доньки ОСОБА_4 у розмірі 2000 грн. щомісяця, незважаючи на те, що рішенням суду аліменти визначені у розмірі Ѕ частини від встановленого прожиткового мінімуму на території України на дитину відповідного віку.

Позивачкою ОСОБА_1 не надано жодних доказів, які б свідчили про те, що її матеріальний стан та матеріальний стан відповідача змінився, або виникли інші обставини, з якими закон пов`язує можливість збільшення аліментів. Позивачем не доведено, а судом не встановлено, що витрати платника аліментів суттєво збільшилися, що його витрати перевищують його заробіток ( ст.182 СК України), щоб давало підстави вважати, що його матеріальний стан суттєво покращився.

Сам по собі факт роботи відповідача в іншій країні, а також наявність у відповідача наукового ступеню, на що посилається позивачка ОСОБА_1 в позовній заяві, без доведення зміни матеріального стану, не може бути підставою для збільшення розміру сплачуваних відповідачем аліментів.

Позивачем не доведено, що розмір необхідних витрат для гармонійного забезпечення розвитку дитини складає 20000-26000 грн. щомісяця, а з урахуванням того, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання своїх дітей, позивачем не доведено, що 4000 грн. на місяць (мати і батько по 2000 грн.) недостатнього для такого розвитку неповнолітньої ОСОБА_4 .

Витрати, про які зазначає позивачка, та на підтвердження яких нею надані чеки, остання здійснює на власний розсуд. Крім того, позивачка не позбавлена можливості у визначених законом випадках, зокрема, у разі розвитку здібностей дитини, вимагати участі батька у додаткових витратах.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції не застосовано закон, який підлягав застосуванню, є безпідставними. Доводи позивача про те, що при розгляді цієї справи не була вислухана думка дитини, не ґрунтуються на вимогах закону.

Предметом спору у цій справі є зміна розміру аліментів.

Відповідно до ч.2 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майно.

Жоден із випадків, коли думка дитини має бути вислухана, не стосується предмета спору у цій справі.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не впливають на їх правильність.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, що відповідно до ст.375 ЦПК України є підставою для залишення апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 8 вересня 2020 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус