РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді Першко О.О.,

секретар судового засідання Прокопчук Л.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 (надалі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (надалі - відповідач), в якому просить стягнути з відповідача на її користь безпідставно одержані кошти у розмірі 28 264 грн. Позовну заяву мотивує тим, що 01 червня 2016 року між нею та відповідачем виникла усна домовленість про виготовлення останнім для неї міжкімнатних дверей та сходів. Згідно даної домовленості того ж дня нею було передано відповідачу аванс в розмірі 700 доларів США та 500 грн. 00 коп., що підтверджується відповідною розпискою. В подальшому через 5 днів нею було передано відповідачу ще додаткові кошти в розмірі 400 доларів США в присутності свідків. Відповідно до усної домовленості відповідач зобов`язаний був виготовити міжкімнатні двері та сходи терміном до чотирьох місяців, а саме до 01 жовтня 2016 року. Однак до даного часу відповідач усних домовленосте не виконав, її вимоги ігнорує. Отже, відповідач отримав грошові кошти без достатньої правової підстави, оскільки підстава, на якій вони були набуті згодом відпала.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з мотивів у ньому наведених, просив його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав так вказав, що дійсно між ним та позивачем була усна домовленість про виготовлення ним для позивача міжкімнатних дверей та сходів. Ним було отримано від позивача 700 доларів США та 500 грн., інших коштів від позивача він не отримував. Через певний час ним були виготовлені вказані вироби, які він завіз позивачу, однак вона їх відмовилася приймати через порушення термінів їх виготовлення та їх не відповідність. Однак свої зобов`язання перед позивачем він виконав. В подальшому він отримав від позивача претензію.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази вважає, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01 червня 2016 року між сторонами укладено усний договір, відповідно до умов якого ОСОБА_3 доручила, а ОСОБА_2 зобов`язався виконати роботи по виготовленню дверей міжкімнатних та сходів на другий поверх, що не заперечується відповідачем.

При цьому, на виготовлення дверей міжкімнатних та сходів на другий поверх ОСОБА_3 передано ОСОБА_2 аванс в розмірі 700 доларів США та 500 грн. 00 коп., що підтверджується розпискою ОСОБА_2 від 01 червня 2016 року.

09 листопада 2016 року ОСОБА_3 змінила прізвище на ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 09 листопада 2016 року серії НОМЕР_1 .

У зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо виготовлення дверей міжкімнатних та сходів на другий поверх 10 травня 2019 року ОСОБА_3 на адресу відповідача направила претензію, в якій вказала, що відповідно до умов розписки від 01 червня 2016 року та усного про виконання робіт 01 червня 2016 року ОСОБА_2 (надалі виконавець) отримав кошти в сумі 700 доларів США від неї (надалі замовник), в якості авансу для виконання умов усної угоди. Також в подальшому виконавцю було передано ще кошти в розмірі 400 доларів США в присутності свідків. Згідно домовленості сторін замовник своє зобов`язання виконав та надав кошти виконавцю. Відповідно до умов усної домовленості позичальник в свою чергу зобов`язувався виконати роботи по виготовленню міжкімнатних дверей та сходів на протязі чотирьох місяців за адресою: АДРЕСА_1 , однак станом на дату дійсної претензії виконавець свої зобов`язання не виконав, та відмовляється виконувати. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 849 Цивільного Кодексу України зазначено, що якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Враховуючи викладене та керуючись ст.ст. 525, 526, 849 Цивільного Кодексу України, позивач просила розглянути дійсну претензію та сплатити їй протягом 10-ти днів від дати отримання даної претензії суму загального боргу 29 650 грн. 00 коп.

Направлення вказаної претензії відповідачу підтверджується копією квитанції РД АТ «УКРПОШТА», копією накладної, копією опису вкладення та факт її отримання не заперечується відповідачем.

Однак, на час розгляду справи у суді відповідач свої зобов`язання по виготовленню дверей міжкімнатних та сходів на другий поверх не виконав, позивачу кошти не повернув. Протилежного суду не доведено. Доводи відповідача про те, що він виготовив вказані вироби, які завіз позивачу, однак вона їх відмовилася приймати через порушення термінів їх виготовлення та їх не відповідність не були підтверджені жодними доказами.

Згідно ч.1 ст.651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.3 ст.651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим.

Згідно ч.1 ст.837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно ч.2 ст.837 ЦК України договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові.

Згідно ч.2 ст.849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків.

Згідно ч.4 ст.849 ЦК України замовник має право у будь-який час до закінчення роботи відмовитися від договору підряду, виплативши підрядникові плату за виконану частину роботи та відшкодувавши йому збитки, завдані розірванням договору.

Отже, договір підряду може бути розірваний в результаті односторонньої відмови від нього у повному обсязі, тобто в результаті вчинення замовником одностороннього правочину, який тягне припинення зобов`язань його сторін.

Статтею ст.12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

При цьому кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Позивач, як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, відповідно до ст.81 ЦПК України.

В даному випадку ОСОБА_3 , направивши претензію ОСОБА_2 , в односторонньому порядку відмовилася від укладеного між ними договору через порушення останнім строку виготовлення виробів, ОСОБА_2 був повідомлений про цю відмову, так як вказану претензію отримав. Доказів вчасного виготовлення міжкімнатних дверей та сходів, та взагалі доказів їх виготовлення відповідач суду не подав.

Відтак, позивач як замовник скористалася власним безумовним правом, передбаченим частиною 2 статті 849 ЦК України, щодо розірвання договору на виготовлення міжкімнатних дверей та сходів в односторонньому порядку, а до суду звернулася з позовною вимогою про повернення авансу як безпідставно набутого майна.

Відповідно до частини 2 статті 570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона є авансом. Однак, з припиненням дії договору підряду така грошова сума втрачає ознаки авансу та стає майном (грошовими коштами), набутими підрядником без достатньої правової підстави.

Відповідно до частини 1 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Відтак, зазначена норма застосовується за наявності сукупності таких умов: набуття (збереження) майна (майном також є грошові кошти) однією особою за рахунок іншої; відсутність для цього підстав; або коли така підстава згодом відпала. Випадок, коли зобов`язання було припинено на вимогу однієї із сторін відповідно до закону чи умов договору належить до таких підстав.

За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин положення частини 2 статті 849 ЦК України в сукупності з приписами статті 1212 ЦК України та задовольнити позов частково стягнувши з відповідача на користь позивача 19 855 грн. 01 коп., що за курсом НБУ станом на час ухвалення судового рішення становить 700 доларів США (28,3643 грн. за 1 долар США) та 500 грн. 00 коп., а загалом 20 355 грн. 01 коп. безпідставно отриманих коштів.

Доказів сплати відповідачу додаткових коштів в розмірі 400 доларів США позивач суду не надала, а відповідач заперечує отримання цих коштів.

Оскільки позов підлягає задоволенню частково, відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним судові витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у розмірі 553 грн. 38 коп. (20 355 грн. 01 коп. х 840 грн. 80 коп. /28 264 грн. 00 коп.).

Керуючись статями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р I Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутих грошових коштів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 20 355 (двадцять тисяч триста п`ятдесят п`ять) грн. 01 коп. безпідставно набутих коштів.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 553 (п`ятсот п`ятдесят три) грн. 38 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо в Рівненський апеляційний суд або через Рівненський міський суд Рівненської області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 10 листопада 2020 року.

Суддя О.О. Першко