Справа № 496/4606/18
Провадження № 2/496/781/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2020 року м. Біляївка

Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Пендюри Л.О.

за участю секретаря Богдан Ю.В.

представників сторін ОСОБА_1 та ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Біляївка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить визначити порядок користування ним та відповідачкою квартирою АДРЕСА_1 та визнати за ним право власності на автомобіль «Тойота», 1997 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 з виплатою Ѕ частини грошової компенсації відповідачці.

Свої вимоги мотивує тим, що йому та відповідачці на праві власності належить на Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 . Він з відповідачкою не може дійти до згоди щодо порядку користування квартирою в добровільному порядку. Крім цього, просить поділити автомобіль «Тойота», 1997 р.в., реєстраційний номер НОМЕР_1 вартістю 80000 грн. з виплатою Ѕ частини грошової компенсації відповідачці.

Відповідачка подала до суду відзив на позовну заяву, в якому просила в позові відмовити, посилаючись на те, що вона не заперечує проти отримання 40000 грн. за автомобіль, який є їх спільною сумісною власністю, а щодо визначення порядку користування квартирою просила суд врахувати, що з нею проживають троє дітей, які мають право користування житлом як батька так і матері, а також врахувати, що спірна квартира має реконструкції та самочинне будівництво, яке не підлягає поділу.

Представник позивача у судовому засіданні на позовних вимогах наполягав та просив суд виділити позивачу кімнату площею 15,9 кв. м. за 2 варіантом запропонованим експертом, а також визнати за позивачем право власності на автомобіль «Тойота», зі сплатою відповідачці Ѕ вартості автомобіля.

Представник відповідачки у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. При цьому пояснив, що позивач не сплачує комунальні платежі, в квартирі не проживає, аліменти на утримання дітей не сплачує, у відповідачки троє дітей, які проживають у вказаній квартирі, а тому просила виділити відповідачці більшу кімнату площею 15,9 кв. м., а щодо визнання права власності за позивачем на автомобіль зі сплатою Ѕ вартості його частини заперечувала, оскільки позивачем та його представником не пропонувалась сплата коштів.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенні, виходячи з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Ч. 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

У судовому засіданні встановлено, що сторонам на праві спільної часткової власності належить по Ѕ частині квартири АДРЕСА_1 , загальною площею 46 кв. м. про що свідчить рішення Біляївського районного суду Одеської області від 24 травня 2017 року та витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 137941196 від 17.09.2018 року (а.с.13, 14).

З технічного паспорту на квартиру, виготовленого 01.10.2018 року ПП «Одеське бюро технічної інвентаризації» Біляївського району Одеської області на ім`я ОСОБА_3 , вбачається, що квартира АДРЕСА_1 розташована на 1 поверсі 2 поверхового будинку має загальну площу 88.8 кв.м., та складається з 3 кімнат житловою площею 42.3 кв.м. у тому числі: 1-а кімната 10.2 кв.м., 2-а кімната 16.2 кв.м., 3-а кімната 15.9 кв.м., кухня площею 7.5 кв.м., санвузол 12.4 кв.м., вбиральня 2.9 кв.м., веранда 5.1 кв.м., коридор 6.7 кв.м., погріб 11.9 кв.м. Самочинно збудовані або переобладнані приміщення літ. А приміщення 1-6 площею 16,2 кв. м.; приміщення 1-7 площею 5,1 кв. м.; приміщення 1-8 площею 12,4 кв. м. погріб 1 площею 11.9 кв. м.. (а.с.15-16).

Згідно ч. 2 ст. 376 ЦК України особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього, а тому самочинно збудовані та реконструйовані приміщення не підлягають поділу між сторонами.

Згідно висновку експерта судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи № 117/2019 від 24.09.2019 року встановлено, що ринкова вартість квартири АДРЕСА_1 , на момент складання даного висновку, становить: 618 552 грн., що еквівалентно

25 426 $ США. Курс НБУ на дату оцінки 1 $ США = 24,3272 грн.

Виходячи з проведеного дослідження, враховуючи

- п.2.3. «Інструкції стосовно проведення розподілу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна», затвердженої Наказом Міністерства по питанням житлово- комунального хазяйства України від 18.06.2007 під №55, із змінами, де зазначено, що: «Не підлягають поділу об`єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об`єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об`єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону»;

-об`ємно - планувальне рішення приміщень квартири АДРЕСА_2 (на які наявне право власності), при якому відсутня технічна можливість кожному із співвласників влаштувати ізольовані та забезпечені окремими виходами, як мінімум однокімнатні житлові квартири, які б за своїми показниками (об`ємно - планувальним рішенням, складом приміщень, площею, забезпеченістю інженерним обладнанням) відповідали чинним вимогам нормативних документів,

експерт прийшов до висновку про те, що не надається можливим з технічної точки зору розділити в натурі квартиру АДРЕСА_1 між співвласниками у відповідності до їх ідеальних часток, а саме: по 1/2 частині кожному.

Виходячи з проведеного дослідження, враховуючи вищенаведені вимоги нормативно - технічних актів, експерт прийшов до висновку про те, що не надається можливим з технічної точки зору визначити порядок користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між співвласниками у відповідності до їх ідеальних часток, а саме: по 1/2 частині кожному, в зв`язку з тим, що неможливо кожному із співвласників виділити в користування житлову площу (на яку наявне право власності), пропорційно часткам.

Однак, експерт пропонує один можливий варіант порядку користування приміщеннями вищевказаної квартири (на які наявне право власності) між співвласниками, із значним відхиленням (більше 10% від житлової площі, яка припадає в квартирі на частку співвласниками), відповідно до факту порядку користування. При запропонованому варіанті порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 між співвласниками, в спільне користування, експерт пропонує виділити наступні приміщення:

-приміщення №1 - коридор, площею 6,7 м2,

-приміщення №4 - кухня, площею 7,5 м2,

-приміщення №5 - санвузол, площею 2,9 м2.

-лоджія, площею 2,7 м2 (площа лоджії до реконструкції).

Площа приміщень квартири АДРЕСА_2 , запропонованих виділити в спільне користування співвласників, при запропонованому варіанті порядку користування, складає - 19,8 м2.

Співвласнику АДРЕСА_3 при запропонованому варіанті порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , пропонується виділити наступне приміщення:

- приміщення №2 - житлове, площею 10,2 м2.

Площа приміщення квартири АДРЕСА_2 , яке запропоновано виділити співвласнику №1 складає - 10,20 м2, що менше на 2,9 м2 площі, яка належить відповідно до ідеальної частки, що складає 39/100 частин.

Співвласнику АДРЕСА_2 при запропонованому варіанті порядку користування приміщеннями квартири АДРЕСА_1 , пропонується виділити наступне приміщення:

- приміщення №3 - житлове, площею 15,9 м2.

Площа приміщення квартири АДРЕСА_2 , яке запропоновано виділити співвласнику №2 складає - 15,9 м2, що більше на 2,9 м2 площі, яка належить відповідно до ідеальної частки, що складає 61/100 частин.

Інженерні комунікації (водопостачання, каналізація, електропостачання та опалення) досліджуваної квартири АДРЕСА_1 при запропонованому варіанті порядку користування, залишаються в спільному користуванні співвласників.

З розпорядження Біляївської РДА №777/РА-2018 від 16.11.2018 року вбачається, що місце проживання неповнолітньої ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітніх: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 визначено з матір`ю ОСОБА_4 , яка мешкає за адресою АДРЕСА_4 (а.с. 29).

Враховуючи те, що з відповідачкою проживає троє неповнолітніх дітей, а тому суд вважає можливим виділити відповідачці більшу кімнату площею 15,9 кв.м. в квартирі АДРЕСА_1 , а позивачу площею 10,2 кв. м. в цій же квартирі.

Приміщення: коридор площею 6,7 кв. м., кухню площею 7,5 кв. м. санвузол площею 2,9 кв. м., лоджію площею 2,7 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1 поділу не підлягає, а тому їх необхідно залишити в загальному користуванні сторін.

Згідно ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

З технічного паспорту НОМЕР_2 виданого РЕВ 8-го МРВ УДАІ ГУМВС України в Одеській області вбачається, що на ім`я позивача 14.08.2007 року зареєстровано автомобіль

«Тойота Каріна Е», 1997 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , тобто вказаний автомобіль є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки був придбаний під час шлюбу.

З висновку експерта №132КДТЗ від 15.0-8.2019 року вбачається, що ринкова вартість автомобіля «Toyota Carina E» реєстраційний номер НОМЕР_1 станом на 12.08.2019 року складає 88851 грн. 59 коп. (а.с. 59-63)

Враховуючи те, що позивач не сплатив Ѕ частину вартості вказаного автомобіля відповідачці і на питання її представника щодо порядку сплати пояснити нічого не міг, у зв`язку з чим представник відповідачки заперечує проти припинення її права власності на вказаний автомобіль, а тому суд не вбачає підстав для визнання за позивачем права власності на вказаний автомобіль.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, а п. 2 ч. 3 вказаної статті передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір у розмірі 2393 грн. за дві позовні вимоги, не майнового характеру та майнової про визнання права власності на Ѕ частину автомобіля вартістю 88851 грн. 59 коп., за проведення автотоварознавчої експертизи у розмірі 1015 грн. та судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи у розмірі 7000 грн.

Суд вважає, що з відповідачки підлягають стягненню витрати пов`язані зі сплатою позивачем судового збору у розмірі 704 грн. 80 коп. за вимоги немайнового характеру, щодо порядку користування квартирою та витрати пов`язані з проведенням судової будівельно-технічної та оціночно-будівельної експертизи у розмірі 7000 грн., судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп. за визнання права власності на Ѕ частину автомобіля за відповідачкою оскільки позовні вимоги в цій частині задоволені, в позовних вимогах позивачу про визнання права власності на автомобіль було відмовлено, а тому судовий збір за вимогу майнового характеру та за проведення за проведення автотоварознавчої експертизи необхідно покласти на позивача.

Керуючись ст. ст. 60, 63, 65, 68 -71 Сімейного кодексу України, ст. ст. 368, 369, 372, 376 ЦК України, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 176, 259, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя задовольнити частково.

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , що виданий 13 травня 1997 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) виділити у користування житлову кімнату площею 10,2 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , що виданий 09 вересня 2003 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) виділити у користування житлову кімнату площею 15,9 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1 .

Приміщення: коридор площею 6,7 кв. м., кухню площею 7,5 кв. м. санвузол площею 2,9 кв. м., лоджію площею 2,7 кв. м. в квартирі АДРЕСА_1 залишити в загальному користуванні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Визнати за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , що виданий 13 травня 1997 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) та ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , що виданий 09 вересня 2003 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) по Ѕ частині за кожним право власності на автомобіль Toyota Carina Е, 1997 року випуску, кузов НОМЕР_7 державний номер НОМЕР_1 .

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна подружжя відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , паспорт серії НОМЕР_5 , що виданий 09 вересня 2003 року Ренійським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_6 ) на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , паспорт серії НОМЕР_3 , що виданий 13 травня 1997 року Біляївським РВ УМВС України в Одеській області, що зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 ) судові витрати у розмірі 8409 грн. 60 коп.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення до Одеського апеляційного суду через Біляївський районний суд Одеської області.

Суддя Л.О. Пендюра

Повне судове рішення складено 07.12.2020 року