Провадження № 2/537/683/2020
Справа № 537/2146/18
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.11.2020 року Крюківський районний суд міста Кременчука Полтавської області у складі головуючого судді Дядечко І.І., за участі секретаря судового засідання Кошеленко Я.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участі третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, відповідно до вимог якого з уточненнями просить суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 14 797 грн 22 коп. та судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що на підставі рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області відповідач зобов`язаний виплачувати аліменти на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів свого заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до рішення суду було видано виконавчий лист №1615/3786/2012 від 06.02.2018 про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку (доходу), до досягнення дитиною повноліття. Станом на 01.05.2018 відповідно до довідки-розрахунку Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ у Полтавській області заборгованість по сплаті аліментів відповідачем становить 53 439 грн 21 коп. Відповідач не сплачує аліменти з 2015 року і злісно ухиляється від їх сплати. Відповідно до чинного законодавства при виникненні заборгованості, з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За її розрахунками за період з лютого 2015 року по квітень 2018 року, станом на 01.05.2018, сума неустойки, яку відповідач зобов`язаний сплатити на її користь складає 16 242 грн 77 коп. Враховуючи викладене вважає, що з відповідача на її користь підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів.

В подальшому позивачем до суду подано заяву про зменшення розміру позовних вимог, яку позивач обґрунтовує тим, що відповідач надав до Крюківського ВДВС м. Кременчука ГТУЮ в Полтавській області квитанції про часткову сплату аліментів, внаслідок чого сума пені, яку відповідач зобов`язаний сплатити зменшується, і остаточно просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 14 797 грн 22 коп. та судового збору в сумі 704 грн. 80 коп.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 15.06.2018 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

21.08.2018 позивачем зменшено позовні вимоги, в зв`язку з частковою сплатою відповідачем аліментів.

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.11.2018 задоволено клопотання представника відповідача про витребування доказів, Витребувано із Центрального відділу поштового зв`язку № 2 докази, а саме: копії квитанцій, корінців тощо, які підтвердять оплату аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 за період з 01.01.2016 по 31.12.2017.

Позивач ОСОБА_1 до судового засідання не з`явилась, подала до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує та просить розглядати справу без її участі.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволені позовних вимог відмовити в зв`язку з їх необґрунтованістю та безпідставністю, суду пояснив, що 10.10.2012 Крюківським районним судом м. Кременчука між ним та ОСОБА_1 було розірвано шлюб та визначено місце проживання їх спільного сина з ОСОБА_1 та стягнуто з нього аліменти на утримання сина. Після набрання рішенням законної сили, він сплачував аліменти на утримання дитини добровільно. В період з 2014 по 2016 вони з ОСОБА_1 примирились та проживали разом, вели спільне господарство та виховували дитину, не реєструючи офіційно шлюб. Починаючи з 2016 року їх особисті відносини припинились і він знову почав перераховувати аліменти на утримання дитини поштовими переказами. Не зважаючи на офіційне добровільне виконання рішення суду про сплату аліментів, він як батько, приймав і намагається зараз приймати участь в житті їх спільного сина. Ним надавались додаткові кошти на утримання сина, придбавався одяг, продукти харчування, оплачувались додаткові гуртки, придбавались ліки у випадках такої необхідності. Крім того, син Михайло багато часу проводив з ним, навіть в той період, коли ОСОБА_1 звернулась з примусовим стягненням аліментів до державної виконавчої служби, їх спільний син проживав фактично з ним та був на його утриманні. Також зазначив, що ним, як боржником була повністю погашена заборгованість по аліментам в сумі 48 412 грн 17 коп, а також оплачений поточний платіж по аліментам за жовтень 2018 року в сумі 2 160 грн. Факт оплати ним заборгованості по аліментах не є фактом визнання боргу.

В останнє судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник третьої особи Крюківського відділу державної виконавчої служби у м.Кременчуці Північно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву згідно якої просить справу розглядати без його участі.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося.

Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Суд, заслухавши відповідача, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов до таких висновків.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області 04.07.2008, сторони є батьками малолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 10.10.2012, яке набрало законної сили 21.10.2012, місце проживання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначено з матір`ю ОСОБА_1 , стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2012.

На підставі вказаного рішення суду, Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 06.02.2018 видано виконавчий лист №1615/3786/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , розмірі ј частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 02.08.2012 та вказаний лист перебуває на виконанні в Крюківському ВДВС міста Кременчук Головного територіального управління юстиції у Полтавській області, що зокрема підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження №55725971 від 09.02.2018.

Відповідно до довідки - розрахунку складеної державним виконавцем Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Яременко О.О. від 17.08.2018, згідно виконавчого листа №1615/3786/2012, виданого Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області 06.02.2018, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі ј частини усіх видів заробітку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 02.08.2012, борг станом на 01.08.2018 складає 48 685 грн 71 коп., при цьому, згідно даної довідки - розрахунку, стягнення аліментів не проводилось взагалі з лютого 2015 року по липень 2017 року включно, з вересня 2017 року по жовтень 2017 року включно, з грудня 2017 року по березень 2018 року включно та з травня 2018 року по червень 2018 року включно.

Як достовірно встановлено в судовому засіданні та зокрема підтверджується копією квитанції №12, відповідачем ОСОБА_2 12.10.2018 погашено заборгованість по аліментам, в сумі 48 412 грн 71 коп.

Згідно ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Згідно ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

У разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти.

Передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у вигляді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

Дані висновки суду узгоджуються з правовою позицією, що викладена в постанові Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Як вбачається з наведеного позивачем у позовній заяві розрахунку розміру неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, розмір неустойки (пені) за період з лютого 2015 року по 31 липня 2018 року, станом на 01 серпня 2018 року, складає 14 797 грн 22 коп..

При наданні розрахунку заборгованості, позивач посилається на Постанову Верховного Суду України від 01 липня 2015 року №6-94цс15, Постанову Верховного Суду України від 03 лютого 2016 року №6-91477цс15, Постанову Верховного Суду України від 16 березня 2016 року №6-300цс16, Постанову Верховного Суду України від 01 червня 2016 року №6-535цс16, та проводить розрахунок неустойки (пені) за один місяць наступним чином: заборгованість за аліментами за місць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів в місяці, в якому виникала заборгованість. Загальна сума неустойки (пені визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Між тим, Велика Палата Верховного Суду у справі № 333/6020/16-ц відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Отже, вирішуючи вказаний спір, суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня їх фактичної сплати чи до дня ухвалення судом рішення, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок, суд дійшов висновку про його невідповідність Закону та правовій позиції Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц.

За викладених обставин, суд вважає за необхідне провести розрахунок суми пені за прострочення сплати аліментів з урахуванням наведених вище положень законодавства та з урахуванням правової позиції Верховного Суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16-ц, за формулою: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (12.10.2018) та помножити та 1 відсоток.

місяцьнараховановиплаченозаборгованість зі сплати аліментівкількість днів простроченняпеня
Лютий 2015708,710,00708,7113219 362,06
Березень 20159020,1 635,80
Квітень 20151 0100,12 726
Травень 20151 0100,12 412, 90
Червень 20151 0100,12 109,90
Липень 20151 083,750,001 083,8,20
Серпень 20151 083,750,001 083,2,24
Вересень 20151 083,750,001 083,7,11
Жовтень 20151 128,250,001 128,9,97
Листопад 20151 128,250,001 128,1,50
Грудень 20151 128,250,001 128,1,74
Всього за період з 01.02.2015 по 31.12.2015 включно 130 617,42
Січень 20161 155,750,001 155,7598411 372,58
Лютий 20161 155,750,001 155,7595511 037,41
Березень 20161 155,750,001 155,7592410 679,13
Квітень 20161 182,500,001 182,5089410 571,55
Травень 20161 182,500,001 182,5086310 204,98
Червень 20161 182,500,001 182,508339 850,23
Липень 20161 212,250,001 212,258029 722,25
Серпень 20161 212,250,001 212,257719 346,45
Вересень 20161 212,250,001 212,257418 982,77
Жовтень 20161 304,500,001 304,507409 261,95
Листопад 20161 304,500,001 304,506808 870,60
Грудень 20161 304,500,001 304,506498 466,21
Всього за період з 01.01.2016 по 31.12.2016 включно 118 366,11
Січень 20171 4780, 134,04
Лютий 20171 4780, 720,20
Березень 20171 4780, 262,02
Квітень 20171 5850, 384,65
Травень 20171 5850, 893,30
Червень 20171 5850, 417,80
Липень 20171 728,500,001 728,504377 553,55
Серпень 20171 728,501 728,500,0000,00
Вересень 20171 728,50271, 478,32
Жовтень 20171 18890,6 517,05
Листопад 20890,0000,00
Грудень 20890,0000,00
Всього за період з 01.01.2017 по 31.12.2017 включно 69 360,93
Січень 20182057,501622435,502841 236,82
Лютий 20182057,500,002057,502565 267,20
Березень 20182057,500,002057,502254629,38
Квітень 20182057,502057,500,0000,00
Травень 20182057,5042, 304,60
Червень 20182057,500,002057,501342 757,05
Липень 20182057,502057,500,0000,00
Всього за період з 01.01.2018 по 31.07.2018 включно 17 195,05
Всього за період з 01.02.2015 по 31.07.2018 включно 335 539.51

З наведеного вбачається, що загальна сума пені за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.02.2015 року по 31.07.2018 року включно складає: 335 539,51 грн.

При цьому суд звертає увагу, що згідно ч. 1 ст. 196 СК України у разі застосування до особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, заходів, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", максимальний розмір пені повинен дорівнювати різниці між сумою заборгованості та розміром застосованих заходів примусового виконання, передбачених частиною чотирнадцятою статті 71 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідачем на обґрунтування заперечень проти позову надано квитанції, відповідно до яких на рахунок позивачки в 2013 році перераховано 4000 грн, в серпні 2017 року перераховано 2000 грн., в листопаді 2017 року перераховано 5400 грн, квітні 2018 року перераховано 2100 грн, в липні 2018 року перераховано 2100 грн

Вказані квитанції суд до уваги не приймає, оскільки як вбачається з довідки - розрахунку складеної державним виконавцем Крюківського ВДВС міста Кременчук ГТУЮ у Полтавській області Яременко О.О. від 17.08.2018, кошти, які були перераховані позивачці, відповідно до вказаних вище квитанцій, включені до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів.

Доводи позивача про те, що він добровільно надавав та надає матеріальну допомогу на утримання дитини, суд також не приймає до уваги, оскільки надання такої допомоги є його правом, як платника аліментів, та не звільняє від обов`язку по сплаті аліментів. Сплачені суми аліментів, можуть бути зараховані в рахунок погашення заборгованості по аліментам за його заявою або за домовленістю між ним і позивачем. Однак він не скористався своїм правом щодо оскарження дій державного виконавця з приводу нарахування заборгованості.

Відповідачем належних доказів неможливості сплачувати аліменти із об`єктивних, незалежних від нього причин, суду не надано, як і не надано доказів, які б свідчили про те, що заборгованість по сплаті аліментів виникла не з його вини.

Враховуючи викладене, а також те, що як встановлено судом, з вини ОСОБА_2 , який зобов`язаний сплачувати аліменти за рішенням суду, виникла заборгованість по сплаті аліментів, а також те, що суд при ухваленні рішення не може виходити за межі позовних вимог, то суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати аліментів є законними та обґрунтованими і підлягають задоволенню, а саме з відповідача підлягає стягненню пеня за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за період з 01.02.2015 по 31.07.2018 включно у розмірі 14 797 грн 22 коп.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов підлягає задоволенню, то з відповідача, відповідно до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача необхідно стягнути сплачений судовий збір.

Керуючись ст.ст. ст.ст. 10, 11, 12, 258, 259, 263 - 268 ЦПК України, ст. ст. 20, 196 СК України, суд,-

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Крюківський відділ державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно - східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання малолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за період з 01.02.2015 по 31.07.2018 включно у розмірі 14 797 грн 22 коп.(чотирнадцять тисяч сімсот дев`яносто сім грн 22 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) сплачений судовий збір в сумі 704 грн 80 коп. (сімсот чотири грн 80 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Полтавського апеляційного суду через Крюківський районний суд м. Кременчука Полтавської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Роз`яснити сторонам, що відповідно до п. 3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: І.І.Дядечко