Провадження № 22-ц/802/259/20 Категорія: 37 Доповідач: Шевчук Л. Я.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Шевчук Л.Я.,

суддів - Данилюк В.А., Киці С.І.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_1 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся в суд із зазначеними позовними вимогами, які обґрунтовані тим, що 04.07.2017 року між позивачем та відповідачем був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів терміном до 04.07.2018 року. Умовами зазначеного договору передбачено суму страхового ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, у розмірі 200 000 грн.

Позивач також зазначав, що 22.03.2018 року з його вини сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої ОСОБА_2 отримав тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Про настання страхового випадку він того ж дня повідомив страхову компанію. В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_2 був заявлений цивільний позов до обвинуваченого ОСОБА_1 про відшкодування 20 465, 48 грн матеріальної шкоди та 50 000 грн моральної шкоди. ОСОБА_1 в добровільному порядку відшкодував потерпілому ОСОБА_2 заподіяну останньому матеріальну і моральну шкоду. Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 було звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням з потерпілим ОСОБА_2 .

Страхувальник ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Провідна» із відповідною заявою про виплату суми страхового відшкодування. Проте, страхова компанія відмовила йому у виплаті зазначених коштів.

Позивач вважає, що страхова компанія безпідставно відмовила йому у компенсації страхового відшкодування, а тому просив суд стягнути із страхової компанії в його користь компенсацію страхового відшкодування у розмірі 21488,75 грн.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із постановленим судовим рішенням, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким його позовні вимоги задовольнити.

Справа розглядається апеляційним судом в порядку спрощеного (письмового) позовного провадження без повідомлення учасників справи, як малозначна, відповідно до частини 6 статті 19, частини 1 статті 369 ЦПК України.

Апеляційну скаргу позивача слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що страхова компанія має сплатити суму страхового відшкодування саме потерпілій особі, а компенсація витрат позивачу у даному випадку можлива лише за умови узгодження суми страхового відшкодування із страховиком.

Такі висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи і зроблені з порушенням вимог закону.

Із матеріалів справи убачається, що 22 березня 2018 року з вини позивача ОСОБА_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої потерпілому ОСОБА_2 були заподіяні тілесні ушкодження, які згідно із висновком судово-медичної експертизи № 337 від 04.05.2018 року за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості (а .с. 9).

Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 13 серпня 2019 року ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням із потерпілим ОСОБА_2 . Кримінальне провадження відносно обвинуваченого ОСОБА_1 за частиною 1 статті 286 КК України закрито (а. с. 28-29).

Судом, крім того, встановлено, що на підставі полісу обов`язкового страхування № АК/6739844 цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_1 була застрахована у ПрАТ СК «Провідна». Страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю, становить 200 000 грн, за шкоду, заподіяну майну, - 100 000 грн (а. с. 8).

Згідно з довідкою Комунального закладу «Луцька міська клінічна лікарня» ОСОБА_2 перебував на лікуванні у період з 22.03.2018 року по 10.04.2018 року, вартість лікування складає 7 201 грн (а.с.13). Розмір витрат, понесених на лікування потерпілого ОСОБА_2 підтверджується також копіями квитанцій на придбання медичних препаратів (а.с.15-19).

В кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_2 та Луцькою міською клінічною лікарнею були пред`явлені цивільні позови до ОСОБА_1 про відшкодування збитків, завданих злочином (а.с.11-12). ОСОБА_1 відшкодував КЗ «Луцька міська клінічна лікарня» витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого ОСОБА_2 , а також відшкодував самому потерпілому ОСОБА_2 як матеріальну так і моральну шкоду.

30 серпня 2019 року позивач в даній справі - ОСОБА_1 звернувся із заявою до страхової компанії про компенсацію йому страхових виплат у розмірі 20 448, 75 грн (20 465, 48 грн матеріальної шкоди, 1 23, 27 грн моральної шкоди, 1000 грн - франшиза), відщкодованих ним потерпілому ОСОБА_2 (а.с.30 - 31).

ПрАТ СК «Провідна» своїм листом № 17-10/7233 від 15 жовтня 2019 року відмовила ОСОБА_1 у компенсації витрат, виплачених ним потерпілому, мотивуючи це тим, що страхувальником ОСОБА_1 всупереч вимогам статті 36.4 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» розмір таких виплат не погоджено із страховою компанією розмір і страхова компанія не надавала згоди на відшкодування ним витрат на лікування потерпілого ОСОБА_2 (а. с. 32).

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 509 ЦК зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу.

За загальним правилом відповідальність несе особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч.2 ст.1187 ЦК).

Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до статті 3 цього Закону метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Згідно зі статтею 5 зазначеного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Статтею 6 вказаного Закону визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Законом України від 01 липня 2004 року «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (зокрема, статтями 9, 22-31, 35, 36) передбачено, що настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Отже, сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок ДТП породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника - відшкодувати шкоду (особи, яка завдала шкоди, відшкодувати цю шкоду). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок щодо страхового відшкодування.

Таким чином, право потерпілого на відшкодування за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування в деліктному зобов`язанні.

Потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування, або шляхом звернення до страховика, в якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Крім того, потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди й цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого, не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, у розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Дана позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 754/1114/15-ц.

У матеріалах справи наявна заява позивача, яка підтверджує факт звернення останнього до страховика з проханням виплатити йому страхове відшкодування у розмірі 20 448, 75 грн в якості компенсації за збитки, відшкодовані ним безпосередньо потерпілому ОСОБА_2 , однак у задоволенні такої заяви відповідачем відмовлено з підстав неузгодження суми страхового відшкодування із ПрАТ СК «Провідна».

Порядок прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування страховиком та порядок його виплати визначено статтею 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Підстави для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) визначені у пункті 37.1 статті 37 цього Закону. Разом з тим, цією нормою не передбачено відмови у виплаті страхового відшкодування в разі неузгодження страховиком та страхувальником розміру страхового відшкодування.

Суд першої інстанції вказані норми закону не врахував, а тому дійшов помилкового висновку про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , не звернувши увагу на те, що страховик взагалі не сплатив суму страхового відшкодування, порушивши при цьому право страхувальника за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на захист своїх майнових інтересів.

На підставі наведеного суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що із-за порушення норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи рішення суду першої інстанції слід скасувати та постановити нове судове рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_1 в повному обсязі.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 14 лютого 2020 року, тобто дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 268, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 10 грудня 2019 року в даній справі скасувати та постановити нове судове рішення.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» про стягнення суми страхового відшкодування задовольнити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в користь ОСОБА_1 суму страхового відшкодування у розмірі 21 488,75 грн (двадцять одну тисячу чотириста вісімдесят вісім гривень).

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Провідна» в користь ОСОБА_1 судові витрати по справі в розмірі 1921 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді