Провадження № 22-ц/810/835/20
ЛУГАНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

10 листопада 2020 року м. Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: Луганської В.М. (суддя-доповідач), Карташова О.Ю., Коновалової В.А.,

вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу,

в с т а н о в и в:

Ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

Не погодившись з вказаною ухвалою ОСОБА_1 звернувся до суду з апеляційною скаргою.

Апеляційна скарга ОСОБА_1 не може бути прийнята до розгляду апеляційним судом з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 352 ЦПК України учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

Оскарження ухвал суду, які не передбачені статтею 353 цього Кодексу окремо від рішення суду не допускається.

Частиною першою статті 353 ЦПК України передбачено вичерпний перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала, як відкриття провадження у справі.

Тобто, ухвала суду про відкриття провадження у справі не підлягає оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду.

Скаржник оскаржує ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року про відкриття провадження у справі, яка не оскаржується окремо від рішення суду.

Пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У постанові від 29 травня 2019 року у справі № 219/10010/17 (провадження № 14-190цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила, що встановлення у процесуальному законі переліку ухвал суду першої інстанції, що можуть бути оскаржені окремо від рішення суду стосовно суті спору, та відтермінування реалізації права на апеляційне оскарження з питань, які не перешкоджають подальшому провадженню у справі, до подання апеляційної скарги на рішення суду щодо суті спору є розумним обмеженням, що має на меті забезпечити розгляд справи впродовж розумного строку та запобігти зловживанням процесуальними правами, які можуть призводити до невиправданих зволікань під час такого розгляду. Тому означена мета є легітимною.

Обмеження права на апеляційне оскарження окремо від рішення суду щодо суті спору ухвал, не вказаних у частині першій статті 353 ЦПК України, є передбачуваним, оскільки чітко регламентоване процесуальним законом. Звертаючись з апеляційною скаргою на ухвалу суду, що за законом не може бути окремо оскаржена в апеляційному порядку, учасник справи може спрогнозувати юридичні наслідки такого оскарження, визначені у частині пункті 4 частини п`ятої статті 357 ЦПК України.

З матеріалів справи вбачається, що скаржник неодноразово оскаржував ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року. Так, ухвалою Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року апеляційну скаргу скаржника на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року визнано неподаною та повернуто скаржнику. Постановою Верховного Суду від 12 лютого 2020 року ухвалу Луганського апеляційного суду від 30 жовтня 2019 року залишено без змін.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 24 березня 2020 року відмовлено скаржнику у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 01 липня 2020 року повернуто апеляційну скаргу скаржника на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року.

Ухвалою Луганського апеляційного суду від 21 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року повернуто скаржнику.

Не погодившись з ухвалою Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року скаржник знову звернувся 29 жовтня 2020 року до суду з апеляційною скаргою. Вище викладене, свідчить про зловживання процесуальними правами ОСОБА_1 щодо оскарження вищевказаної ухвали суду першої інстанції.

Пунктом 4 частини 5 статті 357 ЦПК України передбачено, що апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду.

У зв`язку з викладеним, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню скаржнику.

Керуючись ст. ст. 352, 353, ст. 357 ЦПК України, апеляційний суд

у х в а л и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 08 травня 2019 року про відкриття провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу повернути скаржнику.

Копію ухвали про повернення апеляційної скарги надіслати учасникам справи у порядку, визначеному ст. 272 ЦПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Судді: