Справа № 296/9298/20
УХВАЛА

Іменем України

"09" листопада 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м.Житомира у складі судді Адамовича О.Й., розглянувши у письмовому провадженні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі судового наказу від 23.10.2018 за №295/13753/18, виданого Богунським районним судом міста Житомира про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання неповнолітньої дитини: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини доходу платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття, до набрання рішенням у справі про припинення стягнення аліментів законної сили.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 вказав, що у відповідності до судового наказу №295/13753/18 від 23.10.2018 року він сплачує аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 17.10.2018 року до досягнення дитиною повноліття. Наголошує, що 17.10.2018 року по 31.08.2020 року в добровільному порядку сплачував аліменти та їх розмір склав 141436,61 грн., оскільки судовий наказ не був пред`явлений до виконання. Зазначає, що з 27.06.2020 року син ОСОБА_4 навчається в Київському військовому ліцеї імені Івана Богуна, який розташований за адресою Київська область, смт. Боярка, вул. Хрещатик, 103, та місцем його реєстрації є АДРЕСА_1 , але фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 . У зв`язку з тим, що син проживає та навчається окремо від матері, яка отримує аліменти на його утримання, він з вересня 2020 припинив сплачувати аліменти. Разом з тим, у жовтні 2020 відповідачка звернулася до державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання судового наказу про стягнення аліментів та державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 22.10.2020 за №63354400. Також зазначає, що він має намір подати позов до ОСОБА_2 про припинення стягнення аліментів та до набрання рішенням суду законної сили просить у відповідності до п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України забезпечити позов шляхом зупинення стягнення аліментів на підставі судового наказу від 23.10.2018 року за №295/13753/18.

Згідно п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України до подання позовної заяви заява про забезпечення позову подається за правилами підсудності, встановленими цим Кодексом для відповідного позову, або до суду за місцезнаходженням предмета спору - якщо суд, до підсудності якого відноситься справа, визначити неможливо.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи, а тому розгляд заяви проводиться судом у письмовому провадженні.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву та додані матеріали, суд при вирішенні питання про забезпечення позову виходить з наступного.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно п. 3, п. 4 ч.1 ст. 151 заява про забезпечення позову повинна містити предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Пункт 7 ч. 1 ст. 151 ЦПК України визначає, що заява про забезпечення позову повинна містити інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має право з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй Постанові 17 жовтня 2018 року, справа № 183/5864/17-ц (провадження № 61-38692св18).

Вбачається, що заявник просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку.

Такий захід забезпечення позову передбачений п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України.

Разом з тим, зі змісту заяви вбачається, що заявник має намір подати позов не про оскарження судового наказу (виконавчого документа), а про припинення сплати аліментів, тобто має намір довести в судовому порядку наявність підстав, які виключають подальшу сплату ним аліментів, зокрема зміну місця проживання дитини.

Таким чином, підстав для застосування положень п. 6 ч. 1 ст. 150 ЦПК України в даному випадку не вбачається.

Крім того, ч. 10 ст. 150 ЦПК України передбачено, що вжиття заходів забезпечення позову, які за змістом є тотожними задоволенню заявлених позовних вимог, якщо при цьому спір не вирішується по суті, не допускається.

За наведених в заяві обставин, без надання доказів нецільового використання сплачених аліментів, не вбачається, що при застосуванні запропонованих заявником заходів буде забезпечено збалансованість інтересів сторін, а також інтерес дитини.

Також слід зазначити, що заява подана до подання позову, однак не містить правового обґрунтування майбутнього позову.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги наведені норми процесуального законодавства та роз`яснення Верховного Суду України та Верховного Суду, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.149, 150, 153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову до подання позовної заяви - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення та підписання.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її складення та підписання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О. Й. Адамович