Справа № 676/5430/20
Номер провадження 2/676/2254/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

24 грудня 2020 року Кам`янець-Подільський міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої судді Швець О.Д.

з участю секретаря Чекашкіної О.Л.,

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янець-Подільському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи таким, що втратив право користування будинком АДРЕСА_1 . В обґрунтування своїх вимог вказує, що є власником будинку АДРЕСА_1 . Відповідач не є родичем, був зареєстрований в будинку на прохання знайомих для оформлення особистих документів, з умовою, що зніметься з реєстрації в найкоротший термін. Відповідач за вказаною адресою не проживає більше одного року, комунальні платежі та витрати на обслуговування житла не сплачує, речей належних відповідачу в будинку не має, але знятись з реєстрації не бажає, чим чинить позивачу перешкоди у володінні та розпорядженні своєю власністю, в отриманні субсидії на оплату комунальних послуг. Тому просить визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 .

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 18.11.2020 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 08.12.2020 року закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду.

В суді позивач позов підтримала, просить задовольнити.

Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений своєчасно належним чином. Відзив на позов від відповідача не надходив.

Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів.

Заслухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи у їх сукупності, суд встановив наступне.

Судом встановлено, що згідно договору довічного утримання серія ААІ №971534 від 06.05.1997 р. ОСОБА_1 належить житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Колибаївської сільської ради № 613 від 07.10.2020 р. в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_2 , та ОСОБА_3 .

Актом обстеження місця проживання ОСОБА_1 від 27.09.2018 р., від 01.02.2019 р., від 28.10.2019 р., 07.10.2020 р. встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 , починаючи з 14 березня 2014 року фактично не проживає гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_4 , ОСОБА_5 суду показали, що з часу реєстрації ОСОБА_2 не проживає в будинку ОСОБА_1 , його особистих речей в будинку немає. Реєстрація в будинку ОСОБА_1 ОСОБА_2 було необхідно для вирішення особистих питань.

Користування жилим приміщенням в будинках приватного житлового фонду регулюється главою 6 ЖК УРСР.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до частини першої статті 405 ЦК України, статті 156 ЖК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону.

Аналіз приведених норм закону дає підстави для висновку про те, що право користування жилим приміщенням, що належить громадянинові на праві власності, нарівні з власником виникає у членів сім`ї власника житла, які проживають разом з ним.

Судом встановлено, що позивач є власником спірного будинку, як власник цього майна надала право відповідачу користуватись ним. Відповідач більше одного року не проживає за місцем реєстрації без поважних причин, що підтверджено в судовому засіданні показами свідків та письмовими доказами.

Відповідно до абзацу 6 ст. 3 Закону України від 11.12.2003 р «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Оцінюючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач втратив право на користування будинком АДРЕСА_1 , оскільки не проживає за місцем реєстрації понад один рік без поважних причин. Поважність причин відсутності відповідача за вищезазначеною адресою судом не встановлено.

Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення.

У відповідності ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 128, 141, 263-265, 280 ЦПК України, ст.ст. 317, 321, 391, 405 ЦК України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що втратив право на користування житлом в будинку по АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 840 грн. 80 коп. судового збору.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце реєстрації АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданною протягом 30 днів з дня його проголошення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року.

Суддя Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Швець О.Д.