Справа № 930/1958/20
Провадження № 2/930/738/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.12.2020 року Немирівський районний суд

Вінницької області

у складі: головуючого судді - Науменка С.М.

за участю: секретаря судового засідання Андрущак Л.П.

учасників справи: позивача ОСОБА_1

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Немирів, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , звернувся до Немирівського районного суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, в якому просить, визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування належним мені, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Мотивуючи позов тим, що вона перебувала із відповідачем ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі, проживали у її будинку, який належить їй на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2015 року, та знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

18.03.2020 року шлюб між сторонами було розірвано.

З 13.07.2019 позивачка з відповідачем не проживають разом, відповідач проживає окремо.

Оскільки відповідач не має ніяких прав до житлового будинку, ані як власник, ані як квартиронаймач, а тому добровільно обравши інше місце постійного проживання відповідач втратив право користування належним позивачці житловим будинком.

У позові позивачка вказує на те, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у її житловому будинку, вона має ряд незручностей та додаткових фінансових витрат по утриманню житлового будинку, а саме: не має можливості оформити субсидію на оплату комунальних послуг, що змушує її нести додаткові витрати та вільно розпоряджатися належним їй житловим будинком.

З метою досудового врегулювання спору позивачка звернулася до Чуківської сільської ради Немирівського району Вінницької області із заявою про зняття з реєстрації місця проживання ОСОБА_2 , однак їй було відмовлено.

В зв`язку з такими обставинами позивачка змушена за вирішенням вказаного питання звернутись до суду.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити.

Відповідач до зали судового засідання повторно не з`явився про причини неявки суду не повідомив, хоча вчасно та належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Суд заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, приходить до нступних висновків.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 07 липня 2015 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, позичці ОСОБА_1 на праві приватної власності належить житловий будинок, який знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 6-7), відповідно до довідки № 159 від 02.04.2020 наданої Чуківською сільською радою Немирівського району Вінницької області у вказаному житловому будинку, окрім ОСОБА_1 (голови двору), зареєстровані ще: ОСОБА_3 (чоловік, не проживає з 13.07.2019) та діти ОСОБА_4 , ОСОБА_5 (а.с. 13), рішенням Немирівського районного суду Вінницької області від 18.03.2020 у справі № 930/3059/19, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»; земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених ЗК України.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідност. 41 Конституції Україникожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю; право приватної власності є непорушним.

Відповідно дост. 15 ЦК Україникожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно дост. 150 ЖК УРСРгромадянин, який має у приватній власності будинок (квартиру), має право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд та має право звернутися в суд про виселення.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК УРСР, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно із ст. 72 ЖК УРСР, суд визнає особу такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни.

Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Оскільки відповідач ОСОБА_2 за адресою: адресою АДРЕСА_1 не проживає більше шести місяців, вказаний житловий будинок, належить позивачці свідоцтва про право на спадщину за законом, суд приходить до переконання, що вимоги позовної заяви підлягають до задоволення.

Згідно ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно задоволеним позовним вимогам.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 76-82, 89, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування належним ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 на праві приватної власності житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , судові витрати по сплаті судового збору в сумі 840,80 грн.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку передбаченому ст.ст.351-356 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Дата складення повного судового рішення 25.12.2020.

Суддя: С.М. Науменко