Справа № 495/3293/17
№ провадження 6/495/137/2020
Ухвала

іменем україни

03 листопада 2020 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого судді - Заверюха В.О., при секретарі Червинській І.В.,

за участю:

зацікавленої особи ОСОБА_1 , представника зацікавленої особи ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Білгород-Дністровському заяву ОСОБА_3 , зацікавлені особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 , зацікавлені особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 звернувся до суду з заявою про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою.

Короткий зміст та обґрунтування заяви

Постановою Верховного суду України від 18.03.2020 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23.04.2018 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 21.11.2018 року скасовані.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

З ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто по 704 грн. 80 коп. з кожного, судових витрат за сплату судового збору за подання касаційної скарги.

За рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою, з ОСОБА_3 через Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції було стягнуто 5306 грн. 35 коп. та послуги банку; судовий збір за апеляційне оскарження у розмірі 1057 грн. 20 коп.; затрати на послуги адвоката за апеляційне оскарження рішення суду від 23.04.2018 року та касаційне оскарження рішення суду від 23.04.2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 21.11.2018 року та за даний позов у сумі 8000 грн. та судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп., загальна сума витрат складає 15 185 грн. 10 коп..

Посилаючись на зазначені обставини, заявник, в порядку повороту виконання рішення суду, просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на свою користь по 7592 грн. 55 коп. з кожного.

Рух справи у суді

Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 14.08.2019 року заява прийнята до провадження та призначено судове засідання.

26.08.2020 року до суду від заявника ОСОБА_3 надійшла заява про долучення до матеріалів справи доказів, просив заяву розглянути в його відсутність, заяву підтримує та просив задовольнити, відводів до складу суду не має.

10.09.2020 року до суду від зацікавлених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 надійшла заява про відкладення розгляду справи в звязку з запровадженим карантином.

28.09.2020 року на адресу суду від зацікавлених осіб ОСОБА_1 , ОСОБА_4 надійшло заперечення на заяву про поворот виконання рішення суду.

В судове засідання, призначена на 03.11.2020 року заявник ОСОБА_3 не зявився, повідомлявся, причини неявки суду не відомі.

В судовому засіданні зацікавлена особа ОСОБА_1 та представник зацікавленої особи ОСОБА_2 заперечували проти задоволення заяви про поворот виконання рішення суду, посилаючись на обставини, які зазначенні в запереченні та просили суд відмовити в задоволенні.

Відповідно до ст. 444 ЦПК України заява про поворот виконання рішення розглядається у судовому засіданні з повідомленням стягувача, проте його неявка не перешкоджає її розгляду.

Вивчивши заяву про поворот виконання рішення суду, матеріали цивільної справи, заперечення, вислухавши думку зацікавленої сторони та її представника, суд приходить до наступного висновку.

Фактичні обставини встановлені судом, позиція суду та нормативно-правове обґрунтування

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно положень ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Визначено порядок користування квартирою АДРЕСА_1 у відповідності до висновку №14/07 судової будівльно-технічної експертизи з врахуванням ідеальних часток співвласників по 1/4, 1/4 і 1/2 частки:

- ОСОБА_1 (1/4 частка), ОСОБА_4 (1/4 частка) виділено в особисте користування: 4 комора, площею 3,5 кв.м., 5 житлова, площею 13,9 кв.м, 6 лоджія, площею 4,8 кв.м, загальною площею 22,2 кв.м., житловою площею 13,9 кв.м., що більше ідеальної частки за загальною площею на 5,45 кв.м. або більше на 31 692 грн. в ринкових цінах.

- ОСОБА_3 (1/2 частки) виділено в особисте користування: 8 житлова, площею 11,3 кв.м., загальною площею 11,3 кв.м., житловою площею 11,3 кв.м., що менше ідеальної частки за загальною площею на 5,45 кв.м. або менше на 31 692 грн. в ринкових цінах.

Залишено в загальному користуванні співвласників ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 : 1 коридор, площею 10,5 кв.м., 2 - ванну, площею 3,5 кв.м., 3 - туалет площею 0,9 кв.м., 7 кухня, площею 10,3 кв.м., загальною площею 25,2 кв.м.

З ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , що зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН: НОМЕР_3 , що зареєстрований у АДРЕСА_2 судові витрати, а саме: за проведення експертизи у розмірі 4000 грн., за сплату судового збору у розмірі 640 грн..

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою без змін.

Постановою Верховного суду України від 18 березня 2020 року касаційна скарга ОСОБА_3 задоволена.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року та постанова апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року скасовані.

У задоволенні позову ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою відмовлено.

З ОСОБА_1 , ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 стягнуто по 704 грн. 80 коп. з кожного, судових витрат за сплату судового збору за подання касаційної скарги.

Посилаючись на зазначені обставини, заявник ОСОБА_3 в порядку повороту виконання рішення суду, просить стягнути грошові кошти з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 з кожного по 7592 грн. 55 коп., загальний розмір 15 185 грн. 10 коп., які складаються з:

-5306 грн. 35 коп. стягнуті з ОСОБА_3 на підставі рішення суду від 23 квітня 2018 року через Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та послуги банку 53 грн. 06 коп.;

-судовий збір за апеляційне оскарження у розмірі 1057 грн. 20 коп.;

-витрати на послуги адвоката за апеляційне оскарження рішення суду від 23.04.2018 року та касаційне оскарження рішення суду від 23.04.2018 року та постанови Одеського апеляційного суду від 21.11.2018 року та за даний позов у сумі 8000 грн.

-судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп..

Відповідно до положення ч.1 ст.18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Судове рішення, що набрало законної сили, є підставою для його виконання. Виконання судового рішення сприяє втіленню законів у життя та зміцненню їх авторитету. Рішення суду охороняє права, свободи та законні інтереси громадян, а також є завершальною стадією судового провадження.

Відповідно до вимог ч.9 ст.444 ЦПК України якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частини першої, третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Умовою для застосування повороту виконання рішення є скасування рішення про присудження чи зобов`язання вчинити певну дію або утриматися від її вчинення, яке стало підставою для видачі виконавчого документа, який повністю або частково виконаний.

Поворот виконання рішення - це цивільна процесуальна гарантія захисту майнових прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення та повернення стягувачем відповідачу (боржнику) всього одержаного за скасованим (зміненим) рішенням.

Крім того, поворот виконання рішення можливий за будь-якими справами, але за наявності таких умов: 1) щоб позивач отримав від відповідача в порядку виконання рішення майно чи гроші; 2) щоб виконане рішення було скасоване судом вищого рівня повністю чи змінене із задоволенням позовних вимог у меншому розмірі. В усіх інших випадках розгляд питань про повернення стягненого в порядку цивільного судочинства відбуватися не може».

Відповідно до ст.444 ЦПК України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони. До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним або приватним виконавцем. Якщо питання про поворот виконання рішення не було вирішено судом відповідно до частин першої - третьої цієї статті, заява відповідача про поворот виконання рішення розглядається судом, який розглядав справу як суд першої інстанції. Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи.

Згідно Рішення Конституційного Суду України від 02 листопада 2011 року № 13-рп/2011 інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав у разі отримання стягувачем за виконаним та у подальшому скасованим (зміненим) судовим рішенням неналежного, безпідставно стягненого майна (або виконаних дій), оскільки правова підстава для набуття майна (виконання дій) відпала.

Відповідно до статей 76, 81 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Згідно ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

У відповідності до ст.79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ст.80 ЦПК України).

Зазначені вище норми процесуального закону спрямовані на реалізацію статті 12 ЦПК України. Згідно з положеннями цієї статті судочинство у цивільних судах здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Щодо стягнення 5306 грн. 35 коп. стягнуті з ОСОБА_3 через Білгород-Дністровський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції та 53 грн. 06 коп., суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 позов ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою задоволено.

Постановою апеляційного суду Одеської області від 21 листопада 2018 року апеляційна скарга ОСОБА_3 залишена без задоволення.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою без змін.

17.12.2018 року ОСОБА_1 звернулась до суду про видачу виконавчого листа по справі №495/3293/17.

18.12.2018 року на виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 23 квітня 2018 року по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою, ОСОБА_1 отримала виконавчий лист щодо стягнення судових витрат, а саме: за проведення експертизи у розмірі 4000 грн., за сплату судового збору у розмірі 640 грн..

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 08.01.2019 року за заявою ОСОБА_1 відкрито виконавче провадження №58006724 про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 боргу у розмірі 4640 грн. 00 коп., крім того, з ОСОБА_3 стягнутий виконавчий збір у розмірі 464 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 202 грн. 35 коп..

08.02.2019 року боржником ОСОБА_3 був сплачений борг у розмірі 5306 грн. 35 коп., що підтверджується квитанцією АТ «Ощадбанк» №1 від 08.02.2019 року.

Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 14.02.2019 року виконавче провадження №58006724 відносно боржника ОСОБА_3 закінчено, борг у розмірі 4640 грн. 00 коп. стягнуто та переховано на користь стягувача ОСОБА_1 та на користь Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції стягнуті виконавчий збір у сумі 464 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 202 грн. 35 коп..

Тобто, сторонами виконавчого провадження були стягувач ОСОБА_1 та боржник ОСОБА_3 ..

В свою чергу заявник ОСОБА_3 вимагає поворот виконання рішення суду шляхом стягнення грошової суми 5306 грн. 35 коп. в солідарному порядку з ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , але в даному випадку за змістом норм закону поворот виконання скасованого рішення суду допускається тільки щодо ОСОБА_1 ..

Крім того, суд звертає увагу на те, що заявник ОСОБА_3 просить здійснити поворот виконання судового рішення шляхом стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_4 грошових коштів у розмір 5306 грн. 35 коп., проте суд зазначає, що 5306 грн. 35 коп. включає в себе борг перед ОСОБА_1 у розмірі 4640 грн. 00 коп., виконавчий збір у сумі 464 грн. 00 коп. та витрати виконавчого провадження у сумі 202 грн. 35 коп., які фактично сплачені не на рахунок ОСОБА_1 , а на рахунок Білгород-Дністровського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції за вчинені виконавчі дії.

Також грошові кошти у розмірі 53 грн. 06 коп. сплачені не на рахунок ОСОБА_1 , а взяті АТ «Ощадбанк» як комісія банку, що підтверджується доданою заявником квитанцією АТ «Ощадбанк» №1/КЗ від 08.02.2019 року, в якій вказано «призначення платежу» - комісія банку.

Щодо стягнення судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп..

Заявником ОСОБА_3 до заяви про поворот виконання рішення суду долучена квитанція про сплату 768 грн. 40 коп., яка є не чіткою та з цієї квитанції не не можливо ідентифікувати та достовірно встановити повні реквізити, зокрема, відомості щодо призначення платежу, номер рахунку, ПІБ отримувача платежу, а тому суд визнає вказану квитанцію недопустимим доказом.

Щодо стягнення судового збору за апеляційне оскарження у розмірі 1057 грн. 20 коп..

Поворот виконання - це спосіб захисту прав боржника, який полягає у поверненні йому стягувачем всього одержаного за скасованим рішенням.

Поворот виконання можливий, у разі якщо позивач одержав від відповідача в порядку виконання рішення майно або грошові кошти.

Дана вимога заявника ОСОБА_3 є не обґрунтованою, оскільки до заяви про поворот виконання рішення не надано документів, що підтверджують, що суму у розмірі 1057 грн. 20 коп., стягнуто на користь ОСОБА_1 , ОСОБА_4 та списано установою банку, а тому в задоволенні зазначених вимог слід відмовити.

Щодо вимог ОСОБА_3 про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що вони не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 ст. 137 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частини 1-3 статті 134 ЦПК України визначають, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно з ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Разом з цим, Договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст.1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт(акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Згідно матеріалів справи на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу заявником надано: ордер на надання правової допомоги та свідоцтво про право на заняття адвокатської діяльності, договір про надання правової допомоги та розрахунок адвокатських послуг (додаток до договору від 10.03.2019 року).

Враховуючи, що заявник не надав суду документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо), суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні про стягнення витрат пов`язаних із наданням правничої допомоги.

Висновки за результатами розгляду справи

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги положення ст.444 ЦПК України, суд вважає, що підстави для повороту виконання рішення суду відсутні, а тому у задоволенні заяви ОСОБА_3 , зацікавлені особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою слід відмовити.

Керуючись ст.ст.12, 76-80, 133, 134, 137, 141, 260, 444, 353 ЦПК України суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволені заяви ОСОБА_3 , зацікавлені особи ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про поворот виконання рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області по справі №495/3293/17 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_4 до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_5 про встановлення порядку користування квартирою відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом пятнадцяти днів з дня її проголошення.

Суддя Заверюха В.О.