Справа № 489/758/20
Номер провадження 2/489/1412/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16 квітня 2020 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі судді Кокорєва Вячеслава Валентиновича, розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в залі судових засідань № 10 Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (далі позивач) до ОСОБА_2 (далі відповідач), треті особи - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Південна товарна біржа про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна

встановив

У лютому 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 09.11.1994 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_1 , який було укладено на Південній товарній біржі. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, після його смерті відкрилася спадщина у вигляді зазначеної квартири. На теперішній час позивач позбавлений можливості прийняти спадщину після смерті свого батька, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 24.02.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Після надходження до суду копії спадкової справи, ухвалою суду від 26.03.2020 до участі у справі в якості третіх осіб залучено ОСОБА_6 , ОСОБА_4 .

Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило.

Відповідач відзиву та третя особа Південна товарна біржа письмових пояснень на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювався судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресами останнього відомого місця реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади.

Представник третіх осіб ОСОБА_7 та ОСОБА_4 подала заяву про те, що не заперечує проти задоволення позовних вимог.

У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 09.11.1994 між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна № НОМЕР_1 , відповідно до якого ОСОБА_5 купив квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Договір оформлено на Південній товарній біржі та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.11.1994 за реєстровим №18867.

З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 28.02.2020 № 483 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_5 на підставі договору купівлі-продажу від 09.11.1994 та зареєстровано в БТІ 17.11.1994.

У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстрі прав власності на нерухоме майна вищевказана квартира не зареєстрована.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії № НОМЕР_2 від 28.01.2020, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталася до приватного нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки правовстановлюючий документ на нерухоме майно не відповідає законодавству.

Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину.

Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 09.11.1994, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу квартири, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу).

Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню.

У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною.

З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, договір виконано повністю, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись статтями4,19,141,263-265 ЦПК України, суд

вирішив

Позовні вимоги ОСОБА_8 про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним - задовольнити.

Визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна № 840 від 09.11.1994, укладений на Південній товарній біржі та зареєстрований в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 17.11.1994 за реєстровим № 18867, відповідно до якого ОСОБА_2 продав, а ОСОБА_5 купив квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_2 ;

Відповідач: ОСОБА_9 , останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_3 ;

Третя особа: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: ОСОБА_4 , адреса: АДРЕСА_1 .

Третя особа: Південна товарна біржа, місцезнаходження: м. Миколаїв, вул. Наваринська, 3, кв. 69.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення (підписання) або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення підписано 16.04.2020.

Суддя В. В. Кокорєв