Єдиний унікальний номер 235/2169/20
Номер провадження 22-ц/804/2452/20
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 листопада 2020 року м. Бахмут Донецька область

Донецький апеляційний суд у складі:

головуючого судді Канурної О.Д.,

суддів: Космачевської Т.В., Мальованого Ю.М.

за участю секретаря судового засідання: Гуляєва М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль Олег Павлович на рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2020 року у цивільній справі № 235/2169/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про оскарження рішення виконкому та призначення опікуна (суддя першої інстанції ОСОБА_3 ), -

В С Т А Н О В И В:

У березні 2020 року позивач ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль Олег Павлович звернулася до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовною заявою до Виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, треті особи: Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 про оскарження рішення виконкому та призначення опікуна.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилалася на те, що вона у лютому 2020 року звернулась до відповідача із заявою про призначення її опікуном малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який набув статусу дитини, позбавленої батьківського піклування.

Пізніше, але також у лютому 2020 року із аналогічною заявою до відповідача звернулась і ОСОБА_2 .

05.02.2020 року за результатами голосування членів комісії з питань опіки та піклування за її заявою та за заявою ОСОБА_2 про призначення однієї із них опікуном малолітнього онука ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавлений батьківського піклування, виконавчий комітет Покровської міської ради Донецької області прийняв рішення на користь ОСОБА_2 про призначення її опікуном малолітнього онука.

17.02.2020 року позивачкою було подано скаргу на це рішення з тих підстав, що комісією під час прийняття рішення не були враховані наступні підстави, які найбільш всього відповідають і захищають моральні і матеріальні інтереси онука та відповідають його бажанню, і надають саме їй переваги у призначенні опікуном, а саме вона має переваги тому, що онук постійно і тривалий час мешкає разом із нею, що підтверджується наданою довідкою з місця проживання про склад сім`ї, якою також підтверджується, що малолітній ОСОБА_4 зареєстрований за цим адресом з самого свого народження - 2014 року.

ОСОБА_2 надала довідку з місця проживання, яка лише підтверджує що вона приймає участь у вихованні та спілкуванні з онуком за постійним місцем свого проживання і що онука бачили за тим адресом, що ніяк не підтверджує постійність його проживання з нею, але на засіданні комісії на цьому неодноразово наголошувалось, що є помилкою.

Місце постійного проживання малолітнього також встановлено із позивачкою рішеннями Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2019 року та 17.10.2019 року, які набули законної сили.

Відповідно до положень статті 64 ЦК України та статті 212 СК України вони обидві не мають фактів та обставин, які забороняють бути опікунами, але ОСОБА_2 не було надано до органу опіки та піклування документів, які б спростовували такі обставини, які передбачені ст. 212 СК України на її чоловіка ОСОБА_5 , який не є рідним дідом ОСОБА_4 , але проживає однією сім`єю з ОСОБА_2 і за висновком органу опіки буде проживати разом з малолітнім.

Особисті стосунки, які передбачені ч. 4 ст. 63 ЦК України і які надають їй переваги, підтверджуються результатами обстеження ОСОБА_4 спеціалістами Центру психосоціальної реабілітації Національного університету «Києво-Могилянської академії», лист № 02 від 22.01.2020 року.

Згідно цих результатів ОСОБА_6 чітко висловився про своє бажання жити разом із нею, також що дуже важливо, спеціалістом - психологом акцентовано увагу, що ОСОБА_4 відчуває тривогу при розлученні із нею, впродовж сесії висловлює бажання поділитися враженнями саме із нею, що підтверджує найбільший психоемоційний зв`язок саме із нею.

На питання у кого з бабусь краще почувається, відповів: «думаю, що у ОСОБА_7 ». Спеціалісти наприкінці рекомендували при визначенні місця проживання хлопчика (маючи на увазі призначення опікуна) врахувати факт тривалого проживання його саме із нею, підтверджуючи її доводи з вже визначеного постійного місця проживання малолітнього, що надає їй вказані вище переваги.

До органу опіки та піклування також надавались рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 26.11.2019 р., яким за її заявою, з причини невиконання батьківських обов`язків відносно малолітнього ОСОБА_4 були позбавлені батьківських прав його батько - ОСОБА_8 і його матір - ОСОБА_9 , яка є її рідною донькою, що підтверджує її серйозний настрій відносно цього питання, але комісією з опіки помилково це ставилося їй у провину, наче вона намагалась досягти цим якихось інших наслідків, ніж опікунство і захист інтересів онука. ОСОБА_2 взагалі з цього питання ніяких процесуальних дій не вчинила.

Надане також рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 17.10.2019 р. постановлено також за її заявою про позбавлення ОСОБА_9 права користування її квартирою, де вона проживає разом з онуком ОСОБА_10 . Цей факт також не було прийнято комісією з опіки серйозно, але їй ставилося у провину, що деколи мати зустрічається зі своїм сином, але не надано таку оцінку і не прийнято до уваги під час прийняття рішення, що ОСОБА_2 возить онука до батька, до місць позбавлення волі, де він відбуває покарання.

Органу опіки та піклування було також надано документи і наголошено про її намір після встановлення опіки над малолітнім онуком ОСОБА_4 . закінчити процес приватизації своєї квартири, яка належить їй зараз на підставі ордеру, під час якої вона вже намагалась стати спільним власником цієї квартири разом з онуком ОСОБА_11 , що відповідно до положень статті 55 ЦК України відповідає меті забезпечення особистих майнових прав та інтересів малолітньої особи, оскільки він набуває особистих прав власності на житло. До вирішення органом опіки та піклування питання опікунства вона позбавлена такої можливості у зв`язку з відсутністю в неї законних прав відносно малолітнього онука, а прийняте рішення позбавляє їй реалізувати таке право відносно малолітнього онука і як що такий висновок буде затверджено рішенням викон¬кому, онук не зможе стати власником цього житла. У ОСОБА_2 такого майна немає і вона не намагається вчинити будь-якого правочину, щодо передачі прав власності онуку на будь-яке житло.

Вказані вище обставини і загальні підстави які надають їй право бути опікуном і надають переваги в цьому питанні, були надані органу опіки і піклування виконавчого комітету Покровської міської ради, аргументовані як на основному засіданні письмовою заявою, так і на повторному засіданні 26.02.2020 р., але належна і правильна оцінка їм надана не була, що призвело до залишення в силі незаконного рішення, яке не було змінено і після його перегляду, що найбільш важливо, такий висновок прийнятий комісією, суперечить і порушує моральні та матеріальні інтереси малолітнього і постановлено всупереч його бажанню, всупереч цих особистих стосунків із нею і його психологічній прив`язаності до неї.

При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного.

06.03.2020 року адвокат Смаль О.П., який представляє її інтереси, звернувся із запитом до відповідача про надання висновків повторного голосування комісії.

Відповідь на запит була надана 20.03.2020 року в порушення строків, встановлених ст. 20, 24 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Одразу 20.03.2020 р. після отримання відповіді вона звернулась повторно із скаргою до відповідача на рішення комісії, яке оформлено у вигляді протоколу голосування за спірним питанням у відповідності до своїх прав, наданих ст. 79 ЦК України.

20.03.2020 року всупереч вказаним доводам, її скаргам, інтересам малолітньої дитини, відповідачем було прийнято рішення № 104 про призначення опікуном над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 і призначено опікуном ОСОБА_2 .

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_12 , просила суд першої інстанції визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області № 104 від 20.03.2020 року про призначення опікуна над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та призначити ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавлений батьківського піклування.

Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2020 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області, треті особи - Орган опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, ОСОБА_2 , про оскарження рішення виконкому та призначення опікуна відмовлено в повному обсязі.

Із вказаним рішенням суду не погодилася позивач - ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_12 , та подала апеляційну скаргу, яка разом з матеріалами справи надійшла до Донецького апеляційного суду.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач посилається на те, що з таким рішенням погодитись не може у зв`язку з тим, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи по суті, а саме у відповідності до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд був зобов`язаний під час надання оцінки доказам у справі ґрунтуватися на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні цих доказів і у відповідності до ч. 2 цієї статті жодні докази не повинні були мати для суду заздалегідь встановленої сили.

ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_12 , просить Донецький апеляційний суд скасувати рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2020 року і за результатами розгляду постановити нове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі; визнати незаконним і скасувати рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області № 104 від 20.03.2020 року «Про призначення опікуна над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » та призначити ОСОБА_1 опікуном над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який позбавлений батьківського піклування.

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 13 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у даній цивільній справі і надано відповідачу та третім особам по справі строк для надання відзиву на апеляційну скаргу в письмовій формі.

Копії ухвал про відкриття апеляційного провадження учасниками справи отримані (том № 1, а.с. 145,146,147,148,149); копія апеляційної скарги позивача відповідачем та третіми особами по справі отримана (том № 1, а.с. 145,148,149). До Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від представника Виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області (том № 1, а.с. 159-160). Також до Донецького апеляційного суду надійшов відзив на апеляційну скаргу від ОСОБА_2 (том № 1, а.с. 169-172).

Ухвалою Донецького апеляційного суду від 04 серпня 2020 року справу призначено до розгляду.

В судове засідання Донецького апеляційного суду 04.11.2020 року представник відповідача - Виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області не з`явився, надіслав до суду письмову заяву про розгляд справи в його відсутність (том № 2, а.с. 167).

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1 , пояснення представника позивача - адвоката Смаль О.П., пояснення представника третьої особи - Органу опіки та піклування виконкому Покровської міської ради Донецької області, третю особу ОСОБА_2 , дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль Олег Павлович, задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Частиною 1 ст. 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно частини 2 вказаної вище статті, суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом першої інстанції при розгляді справи встановлено, що бути опікуном над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявили бажання обидві рідні бабусі: ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які відповідно надали до служби у справах дітей Покровської міської ради Донецької області заяви про призначення опіки над дитиною та повний пакет документів для постановки їх на облік опікунів, піклувальників, що підтвердило їх можливість бути опікуном відповідно до чинного законодавства.

Згідно витягу з протоколу № 3 засідання комісії з питань прав дитини від 05.02.2020 року вбачається, що присутні були ознайомлені з матеріалами справи, були заслухані ОСОБА_2 , ОСОБА_13 та її представник ОСОБА_12 , в обговоренні взяли участь всі присутні члени комісії, повторно розглянуті надані документи, вирішення питання про призначення опіки над дитиною було винесено на голосування, під час якого рішення про призначення ОСОБА_2 опікуном було прийнято більшістю голосів членів комісії, а саме за призначення опікуном ОСОБА_2 проголосували 10 членів комісії, за ОСОБА_1 - 2. Про це відповідно було прийнято рішення виконкому Покровської міської ради Донецької області від 20.03.2020 року № 104, яким призначено ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , опікуном над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Із матеріалів справи вбачається, що дитина проживала певний час, як з однією бабусею, так і з іншою. Із довідки з місця проживання № 588 від 13.02.2020 року, згідно якої ОСОБА_6 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 21.01.2014 року по теперішній час (том № 1, а.с. 28), В той же час згідно акту обстеження умов проживання від 04.02.2019 року, який був наданий позивачкою ОСОБА_1 в якості доказу до позовної заяви, вбачається, що ОСОБА_4 за вказаною адресою зареєстрований, але не проживає (том № 1, а.с. 36). Згідно довідці № 1032 від 23.09.2019 року (том № 1, а.с. 73) вбачається, що ОСОБА_4 проживав за адресою АДРЕСА_2 з лютого 2018 року по серпень 2019 року.

На підставі досліджених доказів суд першої інстанції встановив, що рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 20.03.2020 року № 104 «Про призначення опікуна над малолітнім ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 » було прийнято, враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини, яка діє виключно, виходячи з захисту прав та в інтересах дитини, обґрунтовано, законно. Відтак відсутні підстави для скасування оскаржуваного у цій справі рішення відповідача.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що не знайшли в судовому засіданні підтвердження доводи позивача ОСОБА_1 про те, що вона мала переваги щодо призначення її опікуном.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції не надано оцінки і не досліджено матеріалів, на підставі чого відповідачем - виконавчим комітетом Покровської міської ради Донецької області і комісією з опіки надано перевагу ОСОБА_2 перед позивачем ОСОБА_1 , є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частиною 1 ст. 12 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Згідно з частиною 2 вказаної вище статті, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Відповідно до частини 3 вказаної вище статті, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Як вбачається із частини 1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до частини 4 вказаної вище статті, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається із частини 1 статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Частиною 2 вказаної вище статті передбачено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Згідно з частиною 3 вказаної вище статті, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що найвищим інтересам дитини відповідає призначення опікуном саме ОСОБА_2 , під опікою якої дитина перебуває з 20.03.2020 року.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль О.П., про те, що судом першої інстанції не надано оцінки відсутності у комісії з опіки та виконкому на час прийняття рішення документів, які ОСОБА_2 повинна була надати відповідно до статті 212 СК України, а комісія не повинна була робити висновок, а виконавчий комітет приймати без цих документів рішення, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 212 СК України передбачено, що не можуть бути усиновлювачами особи, які: обмежені у дієздатності; визнані недієздатними; позбавлені батьківських прав, якщо ці права не були поновлені; були усиновлювачами (опікунами, піклувальниками, прийомними батьками, батьками - вихователями) іншої дитини, або усиновлення було скасовано або визнано недійсним (було припинено опіку, піклування чи діяльність прийомної сім`ї або дитячого будинку сімейного типу) з їхньої вини; перебувають на обліку або на лікуванні у психоневрологічному чи наркологічному диспансері; зловживають спиртними напоями або наркотичними засобами; не мають постійного місця проживання та постійного заробітку (доходу); страждають на хвороби, перелік яких затверджений центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я; є іноземцями, які не перебувають у шлюбі, крім випадків, коли іноземець є родичем дитини; були засуджені за кримінальні правопорушення проти життя і здоров`я, волі, честі та гідності, статевої свободи та статевої недоторканості особи, проти громадської безпеки, громадського порядку та моральності, у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, а також за кримінальні правопорушення, передбачені статтями 148, 150, 150 -1, 164, 166, 167, 169, 181, 187, 324, 442 Кримінального кодексу України, або мають непогашену або не зняту в установленому законом порядку судимість за вчинення інших кримінальних правопорушень; за станом здоров`я потребують постійного стороннього догляду; є особами без громадянства; перебувають у шлюбі з особою, яка відповідно до пунктів 3 - 6, 8 і 10 цієї статті не може бути усиновлювачем.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, крім осіб, зазначених у частині першій цієї статті, не можуть бути усиновлювачами інші особи, інтереси яких суперечать інтересам дитини.

Донецькому апеляційному суду органом опіки та піклування Покровської міської ради Донецької області надані документи на 33 аркушах, які відповідно до статті 212 СК України були у наявності у відповідача на час прийняття рішення виконавчим комітетом Покровської міської Донецької області № 104 від 20.03.2020 року (том № 1, а.с. 212 - 245).

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль О.П., про те, що судом першої інстанції в порушення норм матеріального права неправильно застосовані норми Правил опіки та піклування, які затверджені Наказом Державного комітету України в справах сім`ї та молоді, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства освіти України, Міністерства праці та соціальної політики України від 26 травня 1999 року № 34/166/131/88, є безпідставними, виходячи з наступного.

Пунктом 1.1 вказаних вище Правил передбачено, що органами, які приймають рішення опіки і піклування, є районні, районні в містах Києві та Севастополі державні адміністрації, виконавчі комітети міських, районних у містах, сільських, селищних рад.

Як вбачається із пункту 1.4 вказаних вище Правил, безпосереднє ведення справ щодо опіки і піклування покладається у межах їх компетенції на відповідні відділи й управління місцевої державної адміністрації районів, районів міст Києва і Севастополя, виконавчих комітетів міських чи районних у містах рад.

Згідно з пунктом 1.7 вказаних вище Правил, органи опіки та піклування відповідно до покладених на них завдань та розподілу повноважень між структурними підрозділами відповідних управлінь і відділів місцевої державної адміністрації вирішують питання про встановлення і припинення опіки та піклування.

Частиною 3 статті 60 ЦПК України передбачено, що суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіку та піклування.

Як вбачається із частини 1 статті 61 ЦК України, орган опіки та піклування встановлює опіку над малолітньою особою та піклування над неповнолітньою особою, крім випадків, встановлених частинами першою та другою статті 60 цього Кодексу.

Тобто вимоги позивача до суду про призначення її опікуном є безпідставними, оскільки не ґрунтуються на законі, через те, що в компетенцію органів опіки та піклування входить призначення опікуна і тільки у випаду, передбаченому ч. 3 статті 60 ЦПК України суд має право встановити опіку.

Судом першої інстанції встановлено, що малолітній ОСОБА_6 проживав певний час, як з однією бабусею, так і з іншою.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що на офіційній сторінці Покровської міської ради не було викладено ні проекту рішення, ні прийнятого рішення, а в засобах масової інформації було викладено відео повного засідання виконавчого комітету від 20.03.2020 року, де не було на голосування поставлено проекту рішення стосовно опікунства взагалі, проекти рішень були поставлені «пакетом» лише з питань встановлення статусу дітям, які постраждали від воєнних дій, є безпідставними, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 1 Закону України «Про доступ до публічної інформації» (із змінами і доповненнями) передбачено, що публічна інформація - це відображена та задокументована будь-якими засобами та на будь-яких носіях інформація, що була отримана або створена в процесі виконання суб`єктами владних повноважень своїх обов`язків, передбачених чинним законодавством, або яка знаходиться у володінні суб`єктів владних повноважень, інших розпорядників публічної інформації, визначених цим Законом.

Як вбачається із частини 2 вказаної вище статті, публічна інформаціє є відкритою, крім випадків, встановлених законом.

Пунктом 1 частини 1 ст. 13 Закону України «Про доступ до публічної інформації» передбачено, що розпорядниками інформації для цілей цього Закону визнаються суб`єкти владних повноважень - органи державної влади, інші державні органи, органи місцевого самоврядування, органи влади Автономної Республіки Крим, інші суб`єкти, що здійснюють владні управлінські функції відповідно до законодавства та рішення яких є обов`язковими для виконання.

Відповідно до ч. 3 ст.15 вказаного вище Закону (в редакції на час виникнення спірних правовідносин), проекти нормативно-правових актів, рішень органів місцевого самоврядування, розроблені відповідними розпорядниками, оприлюднюються ними не пізніш як за 20 робочих днів до дати їх розгляду з метою прийняття.

Згідно ч. 1 ст. 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (із змінами і доповненнями) передбачено, що рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Як вбачається із частини 3 вказаного вище Закону, рішення ради приймаються відкритим поіменним голосуванням, окрім випадків, передбачених пунктами 4 і 16 статті 26, пунктами 1, 29 і 31 статті 43 та статтями 55, 56 цього Закону, в яких рішення приймаються таємним голосуванням. Результати поіменного голосування підлягають обов`язковому оприлюдненню та наданню за запитом відповідно до Закону України «Про доступ до публічної інформації». На офіційному веб-сайті ради розміщуються в день голосування і зберігаються протягом необмеженого строку всі результати поіменних голосувань. Результати поіменного голосування є невід`ємною частиною протоколу сесії ради.

Із матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 була присутня на засіданні комісії з питань захисту прав дитини від 05.02.2020 року, обґрунтовувала свою позицію щодо бажання бути опікуном, їй було відомо про результати голосування та прийняте рішення, що підтверджується запитом адвоката Смаль О.П., який також був присутній на засіданні комісії та представляв інтереси ОСОБА_1 . Позивачці ОСОБА_1 був наданий висновок комісії від 05.02.2020 року; 17.02.2020 року вона скористалась своїм правом та оскаржила висновок комісії, їй було повідомлено, що рішення стосовно малолітнього ОСОБА_4 буде прийнято на черговому засіданні виконкому Покровської міської ради Донецької області, копія рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 20.03.2020 року № 104 позивачці була надана.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для визнання незаконним та скасування рішення виконавчого комітету Покровської міської ради Донецької області від 20.03.2020 року № 104 з підстав не оприлюднення проекту рішення та рішення після його прийняття на офіційному сайті.

Верховний Суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах «Проніна проти України» (пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом першої інстанції безпідставно піддано сумніву важливий доказ, який було отримано за ініціативою органу опіки та піклування та комісії з опіки виконкому Покровської міської ради, а саме результати обстеження малолітнього ОСОБА_4 центром психосоціальної реабілітації Національного університету «Києво-Могилянської академії» № 02 від 22.01.2020 року, є безпідставними, оскільки результатами обстеження спеціалістами Центру психосоціальної реабілітації Національного університету «Києво-Могилянської академії» не визначено бажання малолітньої дитини жити виключно з якоюсь однією із бабусь. Із висновків за результатами спостереження вбачається, що хлопчику важко визначитися з вибором, оскільки він має прихильність до обох бабусь та дідуся. Як вбачається із рекомендацій, для нормалізації емоційного стану дитини вкрай важливим є досягнення порозуміння між потенційними опікунами та збереженні можливості нормального спілкування хлопчика з бабусями та дідусем, незалежно від місця його проживання (том № 1, а.с. 29 -30).

Доводи апеляційної скарги позивачки ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль О.П. про те, що з метою аргументації переваги ОСОБА_1 у питанні встановлення опіки над малолітнім онуком ОСОБА_4 перед іншим претендентом була вивчена можливість приватизації квартири, де проживає ОСОБА_1 і де зареєстрований ОСОБА_4 і де він постійно проживав, є безпідставними, оскільки із пояснень в судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 вбачається, що вона також має житло і де є проживати онуку.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що посилання позивача на те, що вона має намір приватизувати частину квартири на онука ОСОБА_4 не може бути перешкодою для встановлення над малолітнім опіки іншою особою.

Доводи апеляційної скарги позивачки про те, що судом надано неправильну оцінку порушенням, які були допущені відповідачем під час прийняття рішення, яке оскаржується, які впливають на його недійсність, є безпідставними, оскільки суд першої інстанції повно та всебічно розглянув справу, правильно встановив обставини справи та відповідні їм правовідносини, наданим доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами матеріального і процесуального права дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог позивача.

На підставі викладеного вище, апеляційний суд вважає, що підстав для скасування рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2020 року і задоволення апеляційної скарги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль Олег Павлович немає.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Смаль Олег Павлович, залишити без задоволення, рішення Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 11 червня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді:

Повний текст постанови складений 06 листопада 2020 року

Суддя: О.Д.Канурна