Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/754/19

24 грудня 2020 року м.Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого судді: Міськевич О.Я.

секретаря судового засідання : Скоблей О.В.

представника позивача: ОСОБА_1

відповідача: ОСОБА_2

представника відповідача: ОСОБА_3

представник третьої особи: Струк Т.В.

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Надвірнянської РДА пропозбавлення батьківських прав, -

ВСТАНОВИВ:

Зміст позовних вимог:

ОСОБА_4 звернулася з позовом в суд до ОСОБА_2 ,третя особа: служба в справах дітей Надвірнянської РДА про позбавлення батьківських прав.

Свої вимоги мотивує тим, що вона з відповідачем ОСОБА_2 перебували в шлюбі, який 09 серпня 2010 року рішення Надвірнянського районного суду розірвано. Від шлюбу у них народився син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишились проживати з нею.Відповідач ОСОБА_7 з сім`єю не проживає, життям дітей не цікавиться, не телефонує, не виявляє жодного бажання спілкуватись з ними, не виконує батьківських обов`язків щодо виховання дітей. На утримання дітей надає тільки частково матеріальну допомогу, в розмірі присуджених аліментів -1860,00 грн. щомісячно і то нерегулярно. Для утримання дітей необхідні певні кошти для придбання необхідного одягу, продуктів харчування, лікування та інші непередбачені витрати.Дочка навчається в 6 класі Надвірнянської ЗОШ №2 І-ІІ ступенів. Додатково відвідує платні уроки англійської мови. Син навчається в ліцеї та професійній школі в Республіці Польща, навчання в якій вона оплачую по 200 злотих щомісячно (1400,00 гривень).Для навчання дітей в школі та ліцеї, на купівлю їм одягу, взуття, шкільного приладдя відповідач коштів не надає. Такі витрати вона несе самостійно. Присуджених аліментів для утримання двох дітей зовсім не вистачає.

Вона разом з дітьми проживає в приватному житловому будинку в м. Надвірна. Дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею та дітьми, їх бабусею склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей, їхньому повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей.

18 лютого 2019 року вона звернулася до служби у справах дітей Надвірнянської районної державної адміністрації з відповідною заявою про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 . Розглянувши її заяву враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини орган опіки та піклування Надвірнянської районної державної адміністрації дійшов висновку - вважати за доцільне позбавити батьківських прав ОСОБА_2 малолітньої дочки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

19.06.2019 року відповідач ОСОБА_2 надав відзив на позовну заяву, в якому заявлений позов не визнає в повному обсязі, заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки. Крім того, зазначив, що між ним та позивачем існує конфлікт, вони не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини. На даний час не існує заборгованості по сплаті аліментів, він сплачує аліменти в розмірі визначеному законом. Вважає, що підстав для позбавлення його батьківських прав не має, так як він не ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.Він хоче спілкуватися з дочкою. На засідання органу опіки та піклування його не викликали, а тому він не згідний з висновок органу опіки та піклування в особі Надвірнянської районної державної адміністрації від 20.03.2019 року, згідно якого було визнано задоцільне позбавити його батьківських прав відносно малолітньої дочки. Тому просить в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовити в повному обсязі.

Стислий виклад позиції сторін:

В судовому засіданні представник позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Крім того, пояснив, що відповідач ухиляється від виконання свої батьківських обов`язків, не надає додаткових коштів на утримання дітей, життям їх не цікавиться, не телефонує до них, не виявляє жодного бажання спілкуватись з ними. В даний час позивач з старшим сином змушена проживати і працювати на заробітках закордоном в Республіці Польша. Неповнолітння ОСОБА_8 залишилася проживати з бабусею. При потребі у дачі дозволу на виїзд за кордон дочки ОСОБА_8 відповідач відмовляє, при цьому шантажує позивача аліментами. Просить позов ОСОБА_4 задоволитита постановити рішення, яким позбавити батьківських прав ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , щодо малолітньої дочки: ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Заперечив проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітньої дочки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Також суду пояснив, що дійсно тривалий час не належним чином виконував батьківські обов`язки через ситуацію, яка склалася між ним та колишньою дружиною. В нього з матір"ю дітей і їх бабусею неприязні відносини, вони перешкоджають йому в спілкуванні з дітьми. Він намагався поговорити з дітьми, зустрітися, однак дочка не захотіла. По мірі можливості надає матеріальну допомогу, заборгованість по аліментах була, але він її погасив. В даний час він усвідомив свою поведінку, вибачається, що не спілкувався з дитиною, сподівається, що налагодить стосунки з дочкою, що вони почнуть частіше спілкуватися. Просить в позові ОСОБА_4 відмовити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги також не визнав. Вважає, що стороною позивача не надано достатніх доказів, які б свідчили про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків та ухилення ним від їх виконання. Також зазначив, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків коли їх поведінку змінити неможливо. Вважає, що відповідач усвідомив свою поведінку, має бажання для спілкуватися з дочкою, налагодить контакт з нею, категорично заперечує проти позбавлення його батьківських прав, хоче змінити свою поведінку по відношенін до дочки. Висновок який міститься в матеріалах справи має рекомендаційний характер, а тому не може бути безумовною підставою для задоволення позову та позбавлення одного із батьків батьківських прав. Крім того, на засіданні комісії відповідач був відсутній, немає доказів того що його було повідомлено про розгляд даного питання. Тому просить в позові ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав відмовити в повному обсязі.

Представник третьої особи органу опіки та піклування в судовомузасіданні пояснила, що 14.03.2019 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини розглянуто заяву ОСОБА_4 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітньої дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Мати дівчинки надала пакет документів, а також розповіла що нормальних стосунків з батьком дитини ОСОБА_2 не склалося. З 2010 року він з сім`єю не проживає, не виконує батьківських обов`язків щодо виховання дівчинки, не цікавиться її життям та здоров`ям, не провідує її, не спілкується з нею, не проводить дозвілля, не вітає дочку з днем народження, фінансово не забезпечує. Дівчинку повністю утримує вона сама. Працівники служби також по спілкувалися з дівчинкою. Зі слів ОСОБА_8 батько після розлучення з нею не спілкувався, не провідував її та матеріальної допомоги не надавав, тому вона хоче щоб ОСОБА_9 позбавили батьківських прав відносно неї. Про розгляд даного питання на засіданні комісії ОСОБА_2 був повідомлений належним чином, але на засідання не з`явився. Органом опіки та піклування прийнято висновок про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітної дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В подальшому представник в судове засідання не з`явився, однак від нього поступила заява, в якій просять справу слухати у відсутності їх представника, взяти до уваги Висновок органу опіки та піклування від 20.03.2019 року, позовні вимоги підтримують повністю.

Процесуальні дії у справі:

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.04.2019 р. провадження по даній справі відкрито та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.05.2019 р. по даній справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Службу у справах дітей Надвірнянської РДА (як представника органу опіки і піклування).

Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 03.09.2019 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Фактичні обставини, встановлені судом:

Судом встановлено, що сторони по справі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Надвірнянського районного суду від 09 серпня 2010 року розірвано (а.с.7).

Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей: син ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження(а.с.5-6).

Як вбачається з довідки КП «Надвірнянський житловик» від 21.01.2019 року за №212 та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання № 263, позивач разом з неповнолітніми дітьми проживає в АДРЕСА_1 . Мати виховує дітей самостійно, батько вихованням не займається, дітей не відвідує. (а.с.9-10).

З витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 24.12.2018 року вбачається, що за заявою ОСОБА_4 внесено відомості про вчинення ОСОБА_2 порушення передбаченого ч.1 ст. 164 КК України, а саме ухилення від сплати аліментів на утримання дітей (а.с. 11).

Згідно висновку про доцільність позбавлення батьківських прав від 20.03.2019 року за № 04-32/10 вбачається, що орган опіки та піклування Надвірнянської РДА прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_6 (а.с. 8).

З письмових документів долучених відповідачем вбачається, що станом 29.12.2018 року ОСОБА_2 не має заборгованості по аліментах, що підтверджується розрахунком із сплати аліментів виданого головним державним виконавцем (а.с. 39).

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_10 суду пояснила, що вона є матір"ю позивача ОСОБА_4 .. ЇЇ дочка перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 .. В шлюбі в дочки народилося двоє дітей: син ОСОБА_11 , 2001 року народження та дочка ОСОБА_8 , 2007 року народження. В 2010 році шлюб було розірвано, діти залишилися проживати з її дочкою ОСОБА_4 .. З того часу ОСОБА_2 не цікавився долею дітей, їх навчанням, вихованням, станом здоров"я, не приходив до них, затримував виплату аліментів. Оскільки дітей треба матеріально утримувати, її дочка поїхала на заробітки до Польші, а внучка ОСОБА_8 залишилася проживати з нею. ОСОБА_2 не виконує свої батьківські обов"язки, не проявляє любові до дітей, добровільно не надає допомоги, тільки за їх зверненням, під час спілкування з ним постійно виникали негативні емоції.

В судовому засіданні неповнолітння ОСОБА_6 суду пояснила, що вона навчається в 6 класі Надвірнянської ЗОШ №2. Її батько ОСОБА_2 після розлучення з мамою до них не проходив, не дзвонив до неї, не питався як в неї справи. Протягом останнього часу батько дзвонив до неї декілька раз, але були уроки і вона не могла говорити. Вона просила дати їй дозвіл на виїзд за кордон, щоб вона мала можливість вчитися, але він їй в цьому відмовив. Вона не заперечує, щоб її батька позбавили батьківських прав відносно неї.

Норми права, які застосував суд:

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Стаття 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), ратифікованої Україною згідно з постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, зобов`язує держави-учасниці забезпечувати, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Відповідно до частини першої, другої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами.

Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини (частина друга статті 15 Закону України «Про охорону дитинства»).

Відповідно до ст.165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.

Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Тлумачення наведених положень статті 164 СК України свідчить, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58).

Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків.

Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків.

При вирішенні судом питання щодо позбавлення батьківських прав визначальним є ставлення батька до дитини, бажання спілкуватися і брати участь у її вихованні.

Судом, не встановилено обставин, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, остаточно і свідомо самоусунуся від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, яка залишилася проживати з матір`ю.

Та обставина, що на час розгляду справи матеріальним забезпеченням дитини, її вихованням і розвитком займається мати, не свідчить безумовно про те, що батько дитини не бажає брати участь у її утриманні і вихованні, тобто свідомо умисно нехтує батьківськими обов`язками. СК України розрізняє обов`язки батька з виховання (стаття 150 СК України) та обов`язки батька з матеріального утримання (аліментні зобов`язання, передбачені статтями 180, 181, 185 СК України).

Крім того, в судовому засідання встановлено, що ОСОБА_2 допускав заборгованість про сплаті аліментів, однак в подальшому повністю була погашена.

Однією з підстав для позбавлення батьківських прав відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України є ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини, а не з її утримання.

Відповідно до ч.5 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає до суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Із висновку від 20.03.2019 року за № 04-32/10 "Про доцільність позбавлення батьківських прав" відносно неповнолітньої ОСОБА_6 , слідує, що орган опіки та піклування Надвірнянської РДА прийняв рішення про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_2 відносно його дочки ОСОБА_6 (а.с.8).

Частиною 6 ст.19 СК України визначено, що суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Так, даний висновок надається на підставі засідань комісії органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення батьківських прав, який проводить відповідну перевірку щодо підстав для надання відповідного висновку. Для підготовки цього висновку комісія спілкується з обома батьками, вивчає наявність підстав для позбавлення батьківських прав.

Суд, не бере до уваги наданий висновок органу опіки та піклування Надвірнянської районної ради, вважає його однобічним, так як за переконанням суду, наданий висновок ґрунтується лише на доводах однієї сторони - позивача, матері дитини, наданих нею документів та думку неповнолітньої, яка проживає з матір"ю. При цьому, викладені в ньому факти нічим не підтверджені, базуються лише на тому, що дочка відповідача проживає з матір`ю. В свою чергу, відповідач з цього приводу не був заслуханий, не вбачається, які міри приймалися для з`ясування доводів батька дитини. Крім того, вказаний висновок має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду, який оцінює всі надані докази в сукупності.

Суд, також враховує і ту обставину, що із вказаного висновку не є зрозумілим, яким чином позбавлення батьківських прав відповідача сприятиме захисту прав та інтересів дитини.

Верховний Суд наголошує, що самі по собі неприязні стосунки між батьками та недосягнення ними згоди щодо порядку і способу участі у вихованні дитини не можуть бути підставою для позбавлення батьківських прав. Саме по собі небажання дитини спілкуватися з одним із батьків не свідчить про ухилення від виконання батьківських обов`язків і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Крім того, оскільки батьківські права засновані на спорідненості батьків з дитиною, тому погіршення особистих стосунків батька і дитини чи батьків самої дитини може мати тимчасовий характер і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Небажання дитини спілкуватися з одним із батьків, що призводить до зменшення чи повного припинення їх побачень, саме по собі не свідчить про ухилення матір`ю (батьком) від виконання батьківських обов`язків, так як ці обставини зумовлені не її (його) волею.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відповідач не бажає спілкуватися з дочкою та брати участь у її вихованні, натомість встановлено, що між сторонами існує конфлікт, що негативно вплинуло на його взаємовідносини з дочкою, яка залишилася проживати з матір"ю.

Отже, небажання дитини спілкуватися з батьком не свідчить про ухилення ним від виконання батьківських обов`язків і не є підставою для позбавлення батьківських прав.

Аналогічний висновок міститься в Постанові ВС/КЦС № 331/5427/17 від 24.04.2019.

Під час розгляду справи судом, позивач не надала належних та допустимих доказів, які б свідчили про свідоме ухилення ОСОБА_2 від виконання батьківських обов`язків, які були б законною підставою для позбавлення його батьківських прав.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ним Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч 1. ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Метою судового доказування є всебічне, повне, об`єктивне з`ясування всіх обставин, що мають істотне значення для правильного розгляду і вирішення справи. Обов`язок забезпечити в ході провадження повноту доказового матеріалу, що дозволяє встановити істину у справі в цивільному процесі, покладений на сторони, інших юридично заінтересованих у вирішенні справи осіб та суд.

У зазначеній нормі закріплюється головний елемент змагального початку цивільного процесу: кожній заінтересованій особі слід довести факти, які обґрунтовують її юридичну позицію.

Обов`язки сторін з доказування розподіляються таким чином: позивач повинен доказати факти, що свідчать про існування правовідносин, з приводу яких виник спір, і про порушення відповідачем прав і законних інтересів позивача; відповідач же повинен доказати ті факти, на які він посилається, обґрунтовуючи свої заперечення проти позову.

Доводи позивача про те що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов"язків та не надає дозволу на виїзд за кордон дочки не підтверджені належними та допустимими доказами.

Разом з тим, в судовому засіданні відповідач визнав факт неналежного виконання ним батьківських обов"язків, так як не спілкувався з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не в повній мірі дбав про її фізичний та духовний розвиток, не сприяв засвоєння нею загальновизнанних норм моралі та не виявляв інтересу до її внутрішнього світу, однак категорично заперечив проти позбавлення його батьківських прав, так як він змінить своє ставлення до виконання батьківських обов"язків.

Висновки суду:

Враховуючи ті обставини, що відповідач бажає повноцінно приймати участь у вихованні дочки, забезпеченні її розвитку, заперечив щодо позбавлення батьківських прав, бажає виправити свою поведінку та змінити ставлення до виконання батьківських обов`язків, а також враховуючи, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, з врахуванням інтересів дитини, суд дійшов висновку про те, що відповідачу слід надати можливість виправити свою винну поведінку.

Таким чином, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову, а відповідача слід попередити про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням відповідачем батьківських обов`язків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України у зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем, слід покласти на позивача.

На підставі ст. СК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 280-282, 289 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , третя особа: служба в справах дітей Надвірнянської РДА про позбавлення батьківських прав - відмовити.

Попередити ОСОБА_2 про необхідність змінити ставлення до виховання дитини ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 і покласти на Службу у справах дітей Надвірнянської райдержадміністрації, як представника органу опіки та піклування контроль за виконанням ОСОБА_2 батьківських обов`язків стосовно ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жителька АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , житель АДРЕСА_2 .

Третя особа: служба в справах дітей Надвірнянської РДА , представник органу опіки та піклування , адреса м.Надвірна, м-н Шевченка, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

Суддя Міськевич О.Я.

Повний текст рішення

виготовлено 31.12.2020 року.