Справа № 175/2050/19
Провадження № 2/175/546/19
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
05 лютого 2020 року смт. Слобожанське
Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого - судді Новік Л.М.
за участю секретаря - Сапай О.Г.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Слобожанське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Дніпровської райдержадміністрації, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою що втратила право на житло, -
Позивач звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , треті особи: Центр надання адміністративних послуг Дніпровської райдержадміністрації, ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання особи такою, що втратила право на житло. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що ОСОБА_1 , є власником квартири АДРЕСА_1 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1996 року, виданого Державним племінним заводом "Чумаки" на підставі розпорядження № 131 від 06.1 1.1995 року та зареєстрованого в КП Новомосковська Міжміське бюро технічної інвентаризації за реєстраційним № 370-2. Зазначена квартира складається з одної житлової кімнати, загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 15,9кв.м. У зазначеній квартирі після її придбання були зареєстровані вона, та її син - ОСОБА_3 , що підтверджується копіями паспортів. З 2001 року вона була знята з реєстрації у належній їй квартирі, в якій залишався проживати її син. У 2009 році її син став зустрічатися з відповідачкою по справі ОСОБА_2 , яка попрохала її дозволити їй зареєструватися у належній їй квартирі, щоб мати змогу знайти роботу, при цьому зазначила, що тільки буде працевлаштована, зніметься з реєстрації за вказаною адресою. 25.12.2009 року відповідачка була зареєстрована за вказаною адресою, що підтверджується довідкою з місця проживання за № 393 від 24.05.2019року. Відповідачка по справі хоч і була зареєстрована у її квартирі, але мешкала там періодично, речей, які б належали їй у квартирі не було. А з лютого 2015 року за вказаною адресою, взагалі перестала з`являтися, оскільки припинила спілкування з її сином. Дані обставини підтверджуються актами обстеження житла. На теперішній час її син одружений з іншою жінкою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Таким чином, починаючи з лютого 2015 року по теперішній час, відповідачка не проживає за місцем своєї реєстрації, житлом не цікавиться, не сплачує комунальні послуги, які на сьогоднішній день є значними, речей, які б належали відповідачці, у квартирі немає і ніколи не було, місце її проживання на теперішній час їй взагалі не відоме, що підтверджується актами, складеними за місцем реєстрації. Вона та її син неодноразово прохали відповідачку знятися з реєстраційного обліку за вказаною адресою, вона обіцяла, але свої обіцянки не виконувала. Таким чином, відповідачка не проживає у належній їй квартирі з лютого 2015 року, тобто більш ніж чотири роки, не бажає добровільно знятися з реєстраційного обліку з зазначеного житла, чим порушує її права, як власника майна.
Просить суд усунути ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , з боку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
До початку відкритого судового засідання позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі не заперечувала проти заочного розгляду справи, просила справу розглянути без її участі.
У відкрите судове засідання відповідач не з`явилася з невідомої суду причини, хоча про час і місце судового засідання була повідомлена належним чином.
Інші учасники процесу в судове засідання не з`явилися.
У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Відповідно до ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зважаючи на що, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення.
Суд, вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.
Дослідивши письмові докази, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі свідоцтва про право власності на житло від 24.06.1996 року, виданого Державним племінним заводом «Чумаки» на підставі розпорядження №131 від 06.11.1995 року, право власності зареєстровано в реєстрову книгу за №307-2.
Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Чумаківської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 24.05.2019 року №393, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , як співмешканка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно Актів складених ЖКП «Комунальник» від 10.01.2017 року, від 15.01.2018 року, вбачається, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , але з 28 лютого 2015 року не проживає за місцем своєї реєстрації.
В розумінні вимог Житлового Кодексу України, відповідач являються членом сім`ї власника, та була зареєстрована в квартирі зі згоди позивача, оскільки протилежних доказів, що вона не була членами її сім`ї і зареєстровані без її відому позивачем суду не надані.
Згідно ст. 319 ЦК України власник майна володіє, користується, розпоряджається своїм майнам на власний розсуд.
Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, а частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Приписами ч.1 ст. 321 ЦК України встановлено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні.
У відповідності до ст.163 ЖК України у разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Згідно ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.
Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Вимогист.156 ЖК України передбачають, що члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Як встановлено в судовому засіданні відповідач не проживає за адресою: АДРЕСА_2 .
У відповідності до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Конституція України є нормами прямої дії,які мають найвищу силу.
Між тим, у відповідності до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Як випливає із зазначеної норми закону, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно при позбавлення права власності на житлове приміщення, позбавленні права користування житловим приміщенням, визнанні особи безвісно відсутньою, оголошенні фізичної особи померлою.
З огляду на те, що Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення статті 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що реєстрацією відповідача в належній позивачу на праві власності квартири порушуються законні права та інтереси позивача, тому зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 64, 72, 156 ЖК України, ст.317, 319,405 ЦК України, ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст. ст. 141, 206, 263-265, 280-283 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 , перешкоди у користуванні власністю - квартирою за адресою: АДРЕСА_2 , з боку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_2 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, яким повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, мають право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом 30 днів, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку.
Апеляційна скарга на рішення може бути подана безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Суддя Л.М. Новік