Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/1141/20
Провадження № 2/382/671/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Кисіль О.А.

при секретарі Твердохліб Г.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу державної виклонавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний реєстратор Годуніської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г. про зняття арешту з майна,

ВСТАНОВИВ:

До Яготинського районного суду Київської області подано позов ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу державної виклонавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний реєстратор Годуніської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г. про зняття арешту з майна. Позивачка свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом позивачка по справі являється власником житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Даний правовстановлюючий документ було зареєстровано 20 травня 1982 року в Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 5, інвентаризаційна справа № 1183. 19 травня 2020 року позивачці по справі рішенням Ятотинської міської ради Київської області було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,1561 га, із них: 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0561 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 . У липні 2020 року позивачка по справі з метою проведення державної реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки, а також проведення реєстрації права власності вищевказаного житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно звернулася до державного реєстратора Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г.. Так, під час перевірки державним реєстратором наданих позивачкою документів із відомостями в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останній стало відомо про те, що 16 липня 2004 року Яготинською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови виконавчої служби м. Яготин був накладений арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1 , відтак з огляду на дані обставини провести державну реєстрацію права власності позивачка не може. Оскільки про наявність будь-яких постанов державних виконавці позивачці відомо не було, остання через представника звернулася до Яготинського районного відділу ДВС із проханням надати відомості про підстави накладення арешту, а також із проханням про його скасування. 27 липня 2020 року Яготинський районний відділ ДВС листом за № 11159 повідомив про те, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 не відслідковуються, а матеріли виконавчих проваджень термін зберігання яких закінчився вже знищені, відтак правові підстави для зняття арешту державним виконавцем відсутні, а тому за вирішення даного питання позивачці рекомендовано звернутися до суду. Тобто, оскільки відповідне виконавче провадження було завершено та не відновлювалося, а матеріали виконавчого провадження були знищені (відповідно до змісту листа відповідача), це відповідно вказує на неможливість скасування арешту на майно позивачки в позасудовому порядку (шляхом звернення до відповідача із заявою/скаргою до відповідача про зобов`язання вчинити дії). Таким чином, зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження вже знищені (що унеможливлює скасування арешту шляхом звернення до державного виконавця), враховуючи ту обставину, що нині відсутня необхідність для збереження арешту на майно позивачки, та оскільки відповідний арешт майна позивачки порушують її права як власника відповідного майна, вважаємо, що існує наявна виключна необхідність скасування арешту на майно, яке належить позивачці. Отже, з огляду на дані обставини, з метою відновлення свого порушеного права позивачка вимушена звернутися до суду. Враховуючи викладене, просив зняти арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , зареєстрований на підставі постанови б/н виконавчої служби м. Яготин від 25.02.2004, реєстраційний номер обтяження: № 68573 від 16.07.2004 року реєстратором: Яготинська районна державна нотаріальна контора, архівний номер 6818739КІЕУ929, архівна дата 28.02.2004 року, дата виникнення 28.02.2004 року, № реєстру: , внутр. № 7301473D23F5222D4С38.

Представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони позивача та підтримала позовні вимоги. Представник позивача надала письмові пояснення, в яких зазначила, що згідно свідоцтва про право на спадгцину за заповітом позивачка по справі являється власником житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Даний правовстановлюючий документ було зареєстровано 20 травня 1982 року в Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 5, інвентаризаційна справа № 1183. 19 травня 2020 року позивачці по справі рішенням Яготинської міської ради Київської області було передано у приватну власність земельні ділянки загальною площею 0,1561 га, із них: 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0561 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 . У липні 2020 року позивачка по справі з метою проведення державної реєстрації права власності на вищевказані земельні ділянки, а також проведення реєстрації права власності вищевказаного житлового будинку в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно звернулася до державного реєстратора Годунівської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г.. Так, під час перевірки державним реєстратором наданих позивачкою документів із відомостями в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останній стало відомо про те, що 16 липня 2004 року Яготинською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови виконавчої служби м. Яготин був накладений арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1 , відтак з огляду на дані обставини провести державну реєстрацію права власності позивачка не може. Оскільки про наявність будь-яких постанов державних виконавці позивачці відомо не було, остання через представника звернулася до Яготинського районного відділу ДВС із проханням надати відомості про підстави накладення арешту, а також із проханням про його скасування.27 липня 2020 року Яготинський районний відділ ДВС листом за № 11159 повідомив про те, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 не відслідковуються, а матеріали виконавчих проваджень термін зберігання яких закінчився вже знищені, відтак правові підстави для зняття арешту державним виконавцем відсутні, а тому за вирішення даного питання позивачці рекомендовано звернутися до суду. Згідно п. 9.9. Наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби» від 25.12.2008 року (далі - Наказ), строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Відповідно до п. 9.10. цього Наказу, завершені виконавчі провадження включаються в акт про вилучення виконавчих проваджень для знищення (додаток 17), якщо передбачений для них строк зберігання закінчився до 1 січня року, в якому складений акт. Виконавчі провадження, строки зберігання яких закінчилися, підлягають знищенню після затвердження акта про вилучення виконавчих проваджень для знищення керівником органу державної виконавчої служби, підпис якого скріплюється печаткою. Тобто, оскільки відповідне виконавче провадження було завершено та не відновлювалося, а матеріали виконавчого провадження буди знищені (відповідно до змісту листа відповідача), це відповідно вказує на неможливість скасування арешту на майно позивачки в позасудовому порядку (шляхом звернення до відповідача із заявою/скаргою до відповідача про зобов`язання вчинити дії). Таким чином, зважаючи на те, що матеріали виконавчого провадження вже знищені (що унеможливлює скасування арешту шляхом звернення до державного виконавця), враховуючи ту обставину, що нині відсутня необхідність для збереження арешту на майно позивачки, та оскільки відповідний арешт майна позивачки порушують її права як власника відповідного майна, вважаємо, що існує наявна виключна необхідність скасування арешту на майно, яке належить позивачці.Посилаючист на ст. ст. 30, 38, 40, 50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV) зазначила, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012 року, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за № 1302/29432, у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результативиконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо). Враховуючи вищевикладене, враховуючи те, що матеріали виконавчого провадження є знищеними та у відділі примусового виконання не перебувають на виконанні будь-які виконавчі провадження щодо позивачки, накладений арешт порушує право власності позивачки, заявлені позивачкою вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи у його відсутність, та зазначив, що з Інформації єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна вбачається арешт будинку АДРЕСА_1 нотаріальною конторою за постановою б/н відділу ДВС Яготинського РУЮ від 25.02.2004 року. Попередні матеріали виконавчого провадження знищено, відповідно термін яких закінчився для зберігання, доступ до електричної системи ЄДРВП для більш ґрунтовного встановлення проведених примусових дій з 05.01.2017 року не є можливим.

Третя особа в судове засідання не з`явилася, направила до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечує.

Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 ЦПК України).

Перевіривши матеріали справи, та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Так, з копії паспорта (а.с. 10) вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована в АДРЕСА_1 .

З копії Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с. 11) вбачається, що ОСОБА_1 являється власником житлового будинку, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 . Даний правовстановлюючий документ було зареєстровано 20 травня 1982 року в Переяслав-Хмельницькому міжміському бюро технічної інвентаризації в реєстрову книгу за № 5, інвентаризаційна справа № 1183.

З копії Технічного паспорта на жилий будинок індивідуального житлового фонду (а.с. 12-14) вбачається, що ОСОБА_1 належить житловий будинок, з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого ммайна щодо суб`єкта (а.с. 15) вбачається, що 16 липня 2004 року Яготинською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови виконавчої служби м. Яготин був накладений арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1 .

З копії рішення Яготинської міської ради Київської області (а.с. 16) вбачається, що 19 травня 2020 року ОСОБА_1 передано у приватну власність земельні ділянки загальною плоіцею 0,1561 га, із них: 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 0,0561 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 .

З копії листа від 07.07.2020 року (а.с. 17) вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до Яготинського районного відділу державної виклонавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) щодо надання їй копії постанови, якою було накладено арешт на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1 .

З копій Витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 18-20, 21-23) вбачається, що 10.04.2020 року проведено державну реєстрацію земельних ділянок площею 0,10 га - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, і площею 0,0561 га - для ведення особистого селянського господарства, що розташовані по АДРЕСА_1 .

З листа Яготинського районного відділу державної виклонавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 11159 від 24.07.2020 року (а.с. 24) вбачається, що виконавчі провадження відносно ОСОБА_1 не відслідковуються, а матеріли виконавчих проваджень термін зберігання яких закінчився вже знищені, відтак правові підстави для зняття арешту державним виконавцем відсутні, а тому за вирішення даного питання позивачці рекомендовано звернутися до суду.

З листа від 06.07.2020 року (а.с. 25) вбачається, що під час перевірки державним реєстратором наданих ОСОБА_1 документів із відомостями в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно останній стало відомо про те, що 16 липня 2004 року Яготинською районною державною нотаріальною конторою на підставі постанови виконавчої служби м. Яготин був накладений арешт на житловий будинок по АДРЕСА_1 власником якого є ОСОБА_1 .

У рішенні ЄСПЛ у справі «Uzan та інші проти Турції» (скарги № № 19620/05, 41487/05, 17613/08 и 19316/08) від 05.03.2019 року, Європейський Суд встановив, що заявники скаржилися на тривале застосування тимчасових заходів щодо їхнього майна та відмову ортанів влади скасувати ці заходи протягом кількох років, навіть з урахуванням того, що заявників не було визнано винними у кримінальному провадженні або відповідачами у цивільному провадженні. Європейський Суд прийшов до висновку, що влада не змогла встановити «справедливий баланс» між захистом суспільних інтересів та вимог захисту прав заявників на повагу їх власності. Таким чином, мало місце порушення статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на мирне володіння майном).

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснив, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні. Позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійснені лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Статтею 16 ЦК України встановлено, що власник має право вимагати відновлення свого порушеного права, в даному випадку - звільнення з-під арешту майна, яке належить йому на праві власності.

Між тим, ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо нього будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

У рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань.

Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивачів, внаслідок чого вони позбавлені змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд.

Відповідно до ч. ч. 1 - 2 ст. 38 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV) у разі закінчення виконавчого провадження згідно із статтею 37 цього Закону, крім направлення виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; повернення виконавчого документа стягувану згідно із статтею 40 цього Закону; повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, згідно із статтею 401 цього Закону, припиняється чинність арешту майна боржника, скасовуються інші здійснені державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв`язку з завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи ш,одо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Порядок зняття арешту визначений ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», згідно якої арешт з майна боржника може бути знятий за рішенням суду.

Згідно з ч. 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХІV), у випадках завершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Згідно ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону № 606-ХIV),у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника .

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 2, 4, 10, 12, 13, 76-81, 141, 258, 263, 265, 273, 274, 354 ЦПК України, ст. ст. 16, 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. ст. 38, 40, 59, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Конституції України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Яготинського районного відділу державної виклонавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: Державний реєстратор Годуніської сільської ради Яготинського району Київської області Сидоренко Я.Г. про зняття арешту з майна, задовольнити.

Зняти арешт з нерухомого майна, а саме з житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1 , який належить ОСОБА_1 , зареєстрований на підставі постанови б/н виконавчої служби м. Яготин від 25.02.2004 року, реєстраційний номер обтяження: № 68573 від 16.07.2004 року реєстратором: Яготинська районна державна нотаріальна контора, архівний номер 6818739КІЕУ929, архівна дата 28.02.2004, дата виникнення 28.02.2004 року, № реєстру: , внутр. № 7301473D23F5222D4С38.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подачі через Яготинський районний суд апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення повного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, після проголошення повного рішення 30.12.2020 року, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Кисіль О.А.