Справа №:2-4502/2011
Провадження №: 6/755/535/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" квітня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Гончарук В.П.

з секретарем Гриценко О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , звернулося до Дніпровського району м. Києва з заявою про заміну стягувача, по справі № 2-4502/2011 за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП факторинг Україна"до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором.

В судове засідання сторони не з`явились, що не перешкоджає розгляду питання по суті.

За змістом ч. 3 ст. 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, вивчивши матеріали даної приходить до наступного.

За змістом ч.1 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2012 року, позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП факторинг Україна"до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу за кредитним договором - задоволено, стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОТП факторинг Україна 1 487 746,02 грн. заборгованості по кредитному договору, суму сплаченого державного мита в розмірі 1700 грн. та суму сплаченого збору на інформаційно -технічне забезпечення судового розгляду в розмірі 120 грн., всього стягнувши 1 489 566 (один мільйон чотириста вісімдесят дев"ять тисяч п"ятсот шістдесят шість) грн. 02коп.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2013 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 289 566,02 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 04 грудня 2013 року, рішення Апеляційного суду м. Києва від 13 червня 2013 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про солідарне стягнення кредитної заборгованості ОСОБА_1 та ОСОБА_2 скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду Апеляційної інстанції.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 23 січня 2014 року, рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19.11.2012 року скасовано та ухвалено нове, яким стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 289 566,02 грн. В решті позовних вимог відмовлено.

Даний виконавчий лист був предявлений до виконання до Ірпінського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції Київськкої області.

21 грудня 2019 року ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва видано дублікат виконавчого листа № 2-4502/11 від 05.03.2015 року виданого Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 солідарно на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в сумі 1 289 566,02 грн.

Заявник звертаючись з даною заявою до суду зазначає наступне, що 31 жовтня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено Договір факторингу № 1-10/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №МL-019/046/2008 від 24.06.2008, який було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 , перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія».

За змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У зв`язку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», статті 442 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону від 2 червня 2016 року № 1404-VIII) у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Виходячи зі змісту статей 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» заміна кредитора у зобов`язанні можлива з підстав відступлення вимоги (цесія), правонаступництва (смерть фізичної особи, припинення юридичної особи) тощо й до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, у тому числі бути стороною виконавчого провадження шляхом подання ним та розгляду судом заяви про заміну стягувача.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 листопада 2013 року (справа № 6-122 цс 13).

Однак, як вбачається з матеріалів справи Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не було надано суду підтверджуючих належним чином доказів того, що за умовами договору від 31 жовтня 2019 року, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги за договором.

При цьому, в матеріалах справи наявні копії документів про предачу майнових прав за кредитними зобовязаннями, а саме: Додаток №1 до Договору Факторингу №1-10/2019 від 31 жовтня 2019 року Реєстр боржників; Додаток №2 до Договору Факторингу №1-10/2019 від 31 жовтня 2019 року Акт прийому-передачі документаціх боржників; Додаток №3 до Договору Факторингу №1-10/2019 від 31 жовтня 2019 року Акт приймання-передачі Реєстру Боржників та Додаток №4 до Договору Факторингу №1-10/2019 від 31 жовтня 2019 року Повідомлення про відступлення прав вимог, однак інформація, щодо переходу права грошової вимоги за кредитним договором №МL-019/046/2008 від 24.06.2008, який було укладено між ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_1 в даних документах відсутня, а тому відсутні докази відступлення права вимоги від стягувача Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відносно боржників.

Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні (ст. 517 ЦК).

Однак, Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» не долучено належні документи, акт прийому-передачі документів від первісного кредитора до нового кредитора з копіями всіх документів, які передано новому кредитору відносно конкретного боржника, а саме: кредитний договір, додаткові угоди до нього, копії постанови про відкриття виконавчого провадження, копію виконавчого листа інше, що мали підтвердити підстави виникнення у боржника зобов`язань цивільно-правового характеру перед новим кредитором.

Згідно ст. 79 Цивільно процесуального кодексу України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до ст. 80 Цивільно процесуального кодексу України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно з ч. 5 ст. 81 Цивільно процесуального кодексу України, учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи (ст. 80 ЦПК).

В статті 89 Цивільно процесуального кодексу України зазначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

За умовами ч. 1, 2 Цивільно процесуального кодексу України, письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього.

Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача.

На підставі викладеного, керуючись ст. 512, 514 ЦК України, ст. 442 ЦПК України, ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Довіра та Гарантія», за участю заінтересованих осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про заміну стягувача - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: