Справа № 760/1526/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Українця В.В.

при секретарі Трофимчук К.О.

за участі:

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_4 про поділ майна.

Свої вимоги мотивує тим, що з 17 лютого 2001 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу у сторін спільних дітей немає.

За час шлюбу сторонами за спільні кошти була придбана на ім`я відповідача квартира АДРЕСА_1 .

24 березня 2005 року ОСОБА_4 отримав свідоцтво про право власності на зазначену квартиру.

Крім того, за час шлюбу ними був придбаний автомобіль марки «Honda Accord» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований за відповідачем. Зазначеним автомобілем без її згоди користується лише відповідач, позбавляючи її такого права.

Просила суд ухвалити рішення, яким поділити спільне майно та визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 та на 1/2 частину автомобіля марки «Honda Accord» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 22 січня 2018 року позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 14 березня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову повернуто заявнику.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 06 квітня 2018 року заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задоволено частково.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року заяву ОСОБА_4 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження залишено без задоволення.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 серпня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін.

Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити. Підтримали викладене у відповіді на відзив на позовну заяву (а.с. 139-142). Зазначили, що шлюб між сторонами розірвано 04 квітня 2018 року. ОСОБА_4 не надав доказів того, що він особисто отримав всі кошти у сумі 61900 гривень від продажу квартири АДРЕСА_2 та саме ці кошти він вніс в якості оплати квартири АДРЕСА_1 за договором від 24 січня 2002 року. Зазначили, що спірну квартиру та автомобіль вони з відповідачем придбали за спільні кошти. Доводи відповідача стосовно того, що саме ним отримано свідоцтво про право власності на квартиру не є доказом перебування квартири в особистій приватній власності ОСОБА_4 . Також, відповідачем не надано доказів на підтвердження придбання автомобіля за його особисті кошти. Відповідач отримав одноразову грошову допомогу при виході на пенсію у 2004 році, а договір купівлі-продажу автомобіля був укладений 01 серпня 2006 року. На укладення зазначеного договору позивач давала письмову згоду, про що в договорі є відповідний запис та її підпис.

Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині поділу автомобіля. Підтримали викладене у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив (а.с. 73-76, 166, 171). Зазначили, що до 11 січня 2001 року відповідач перебував у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 та їм належала квартира АДРЕСА_2 . 11 січня 2001 року між ним та ОСОБА_5 шлюб розірвано, а 17 лютого 2001 року він одружився з ОСОБА_3 . Він разом з ОСОБА_5 та ОСОБА_6 10 січня 2002 року продали квартиру, що належала їм на праві спільної сумісної власності та отримали 61900 гривень.

27 січня 2002 року між ним та АТХК «Київміськбуд» було укладено договір № 3 про дольову участь у будівництві, відповідно до якого у рахунок дольової участі замовник передає дольовику квартиру АДРЕСА_3 ) на суму 122755 гривень. Відповідно до довідки АТХК «Київміськбуд» від 22 липня 2003 року № 20/37 ОСОБА_7 про інвестував зазначену квартиру в сумі 122755 гривень в повному обсязі. Згідно свідоцтва про право власності від 24 березня 2005 року квартира АДРЕСА_1 дійсно належить ОСОБА_4 на прав приватної власності. Таким чином, зазначена квартира була придбана за його особисті кошти, є його приватною власністю та не підлягає поділу, як спільне майно подружжя.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, покази свідків, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 перебували у зареєстрованому шлюбі з 17 лютого 2001 року (а.с. 6).

З позову вбачається, що від шлюбу у сторін спільних дітей немає.

Шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 розірвано 04 квітня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 145).

За час шлюбу було придбано квартиру АДРЕСА_1 , що підтверджується № 3 про дольову участь у будівництві від 24 січня 2002 року, який оформлений на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 10).

Відповідно до акту прийому-передачі квартири інвестору від 15 березня 2005 року АТХК «Київміськбуд» побудував та передав, а інвестор ОСОБА_4 сплатив 100 % вартості та прийняв квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 11).

24 березня 2005 року на ім`я ОСОБА_4 видано свідоцтво про право власності на квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Крім того, сторонами за час шлюбу придбаний автомобіль марки «Honda Accord» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , який також зареєстрований на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 14).

Відповідач у судовому засіданні зазначив, що кошти на придбання спірної квартири він отримав від продажу іншої квартири, придбаної в шлюбі з ОСОБА_5 , а позивач грошей не давала.

Відповідач в обґрунтування своїх доводів посилається на покази свідка та письмові докази.

З договору купівлі-продажу квартири від 10 січня 2002 року вбачається, що ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 продали квартиру АДРЕСА_2 , продаж якої здійснено за 61900 гривень, що продавці одержали повністю від покупця до підписання цього договору (а.с. 83).

Відповідно до договору № 3 про дольову участь у будівництві від 24 січня 2002 року ОСОБА_4 приймає дольову участь у будівництві житла на суму 122755 гривень та у рахунок дольової участі АТХК «Київміськбуд» передає ОСОБА_4 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 84).

З довідки АТХК «Київміськбуд» від 22 липня 2003 року вбачається, що ОСОБА_4 проінвестував квартиру АДРЕСА_1 в сумі 122755 гривень в повному обсязі (а.с. 85).

Свідок ОСОБА_8 у суді показав, що він є братом відповідача та йому відомо, що ОСОБА_4 продав квартиру та за ці кошти купив квартиру АДРЕСА_1 без участі дружини ОСОБА_3 . Зазначена інформація йому відома зі слів ОСОБА_4 .

Вбачається, що вартість долі ОСОБА_4 від продажу квартири АДРЕСА_2 - 20633 гривні 33 копійки є значно меншою ніж вартість, за яку придбана квартира АДРЕСА_1 - 122755 гривень.

Позивач в обґрунтування своїх доводів посилається на покази свідків.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні показав, що він є сином позивача та відповідача знає приблизно з 1997 року. Його мати з відповідачем почали проживати разом десь з 1999 року та вирішили разом збирати кошти на квартиру. Проживаючи разом, вони на всьому економили та збирали кошти на, які потім виплачували за квартиру.

Свідок ОСОБА_10 у суді показала, що вона знайома з позивачем та відповідачем з 1999 року. Вона позичала ОСОБА_3 2000 доларів США на придбання спірної квартири у 2002 році без укладення письмового договору. Ці кошти їй поступово повертали. Позивач та відповідач разом приїжджали до неї з проханням позичити кошти на квартиру. Їй не відомо де вони взяли іншу частину коштів. Сторонам їх батьки допомагали продуктами.

Свідок ОСОБА_11 у судовому засіданні показала, що вона знайома з позивачем та відповідачем з 1999 року, вона працювала разом з ОСОБА_3 , а потім познайомилась і з ОСОБА_4 коли вони зустрічались та жили разом. Їй було відомо про те, що сторони, перебуваючи у шлюбі, придбали квартиру. Вона бачила, що сім`я проживає скромно. Позивач пояснювала це тим, що вони виплачують кошти за квартиру. Працювала з позивачем до 2010 року.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України).

Суд вважає, що не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні доводи відповідача про придбання спірної квартири за особисті кошти.

Відповідач не надав суду доказів на підтвердження того, що ним були отримані кошти від членів його попередньої сім`ї за продаж спільного майна. Також, фактично лише на поясненнях ґрунтуються доводи, що виплачене йому грошове забезпечення за час проходження служби з січня 2000 року по листопад 2005 року було витрачено на інвестування спірної квартири.

Свідок ОСОБА_8 показав, що про придбання спірної квартири за особисті кошти йому відомо лише зі слів свого брата - ОСОБА_4 .

Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, квартира АДРЕСА_1 підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

Крім того, позивач просить поділити в рівних частках придбаний під час шлюбу автомобіль марки «Honda Accord» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Відповідно до договору купівлі-продажу № 984 від 01 серпня 2006 року ОСОБА_4 придбав автомобіль марки «Honda Accord» державний реєстраційний номер НОМЕР_1 (а.с. 89).

Відповідач у судовому засіданні вимогу про поділ автомобіля визнав, зазначив, що він придбаний за спільні кошти разом з позивачем.

Суд вважає, що за таких обставин, придбаний під час шлюбу автомобіль також підлягає поділу між сторонами в рівних частках.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 8810 гривень.

Керуючись статтями 57, 60, 70 СК України, статтями 3, 4, 10, 13, 76-82, 89, 206, 223, 259, 263-265, 268, 272 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) про поділ майна задовольнити.

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) право власності на:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 70,70 кв. метрів, житловою площею 37,00 кв. метри;

-1/2 частину автомобіля марки «HONDA», модель «ACCORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

У порядку поділу майна визнати за ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) право власності на:

-1/2 частину квартири АДРЕСА_1 загальною площею 70,70 кв. метрів, житловою площею 37,00 кв. метри;

-1/2 частину автомобіля марки «HONDA», модель «ACCORD», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , 2006 року випуску, VIN: НОМЕР_2 .

Стягнути з ОСОБА_4 ( АДРЕСА_5 ) на користь ОСОБА_3 ( АДРЕСА_4 ) 8810 гривень судового збору.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: