Справа № 645/6374/19
Провадження № 2-др/645/25/20
24 грудня 2020 року Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Мартинової О.М.,
секретар судових засідань Букач М.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові заяву представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 645/6374/19, -
Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 62 299 (шістдесят дві тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн. 53 (п`ятдесят три) коп., а також стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп.

14 грудня 2020 року від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , надійшла заява про додаткове рішення по зазначеній цивільній справі. Заяву обґрунтовує тим, що представником позивача до початку судових дебатів разом з відповіддю на відзив було подано до суду заяву щодо судових витрат в порядку ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Після закінчення розгляду справи ОСОБА_1 отримано відповідні належні докази, які свідчать про розмір понесених нею судових витрат по справі, які складають 39416 грн. 66 коп.

Згідно із ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

В судове засідання представник позивача та позивач не з`явилися,про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. На електрону адресу суду від представника позивача надійшла заява про розгляд заяви про ухвалення додаткового рішення без участі позивача та його представника.

Відповідач та її представник в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили.

Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного.

Судом встановлено, що рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 08 грудня 2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів задоволені. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 62 299 (шістдесят дві тисячі двісті дев`яносто дев`ять) грн. 53 (п`ятдесят три) коп. та стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 (сорок) коп..

Згідно положень ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено.

Положеннями статті 59 Конституції України визначено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків встановлених законом.

За змістом ч. 1 п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин (складу та розміру витрат) суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат».

Згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Як зазначено Великою Палатою ВС у постанові по справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020 року, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою.

Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Розмір витрат має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Згідно з частиною першою та третьою статті 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі.

До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

При цьому договір про надання правової допомоги повинен містити детальний опис правових послуг, що надаються, та їх вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо.

Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

Враховуючи те, що законодавством України щодо діяльності адвоката не встановлено відповідних вимог до розрахункового документа, який повинен надати адвокат при сплаті клієнтом послуг, а також не встановлено форму такого документа, адвокат може видати клієнту на його вимогу складений в довільній формі документ (квитанція, довідка, тощо), який буде підтверджувати факт отримання коштів від клієнта.

На підтвердження факту понесених судових витрат представником позивача ОСОБА_2 до матеріалів справи було надано копію Договору № 1/08-19 від 05 серпня 2019 року про надання правової (правничої) допомоги, детальний опис витрат на правову (правничу) допомогу від 14 грудня 2020 року у справі № 645/6374/19 за Договором № 1/08-19 від 05.08.2019 року, Акт наданої правової (правничої) допомоги від 11 грудня 2020 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 1/08-19 від 05.08.2019 року, копії квитанцій від 13.12.2020 року про сплату відповідних сум, копії виписки з особового рахунку АБ «Антона Новакова» від 14.12.2020 року.

Крім того, представником позивача ОСОБА_2 до матеріалів справи надано ордер на надання правничої (правової) допомоги від 28 листопада 2019 року.

Як убачається із матеріалів справи, 05 серпня 2019 року між Адвокатським бюро «Антона Новакова» в особі керуючого адвоката Новакова Антона Івановича, який діє на підставі Статуту та Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 1373 від 20.12.2005 року, і ОСОБА_1 укладено договір № 1/08-19, відповідно до умов якого клієнт доручає, а Адвокат приймає на себе зобов`язання в порядку надання правової (правничої) допомоги захищати права і законні інтереси та здійснювати представницькі повноваження клієнта у відповідності до положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» в обсязі та на умовах, встановлених цим договором.

Відповідно до п. 4.1 Договору розмір гонорару за надання правової (правничої) допомоги за цим Договором визнається сторонами виходячи з фактично витраченого Адвокатом часу на надання правової (правничої) допомоги за цим Договором Клієнту, виходячи з погоджених у цьому Договорі критеріїв.

Згідно п. 4.2 Договору, обсяг та зміст наданої Клієнту правової (правничої) допомоги за цим Договором, а також розмір гонорару визнається в акті наданої правової (правничої) допомоги, які формуються Адвокатом по мирі надання правової (правничої) допомоги та направляються на адресу Клієнта засобами почтового, комунікаційного зв`язку або вручається Клієнту чи уповноваженій особі Клієнта під розписку.

З абзацу 3 п. 4.2 Договору вбачається, що розмір гонорару за надання правової (правничої) допомоги визначається залежно від витраченого Адвокатом часу на її надання за цим Договором з розрахунку: вартість 1 години наданої правовою допомоги становить 1000 грн. та розраховуються з наступних, погоджених з Клієнтом критеріїв.

З наданого детального опису витрат на правову (правничу) допомогу від 14 грудня 2020 року, вбачається, що у відповідності до умов розділів 1,2 Договору про надання правової (правничої) допомоги № 1/08-19 від 05.08.2019 року позивачу Адвокатом надано професійну правову (правничу) допомогу у Фрунзенському районному суді м. Харкова в межах судової справи № 645/6374/19. Всього витрачено часу в кількості 39 годин 25 хвилин робочого часу, що складає розмір гонорару за надану правову допомогу за Договором в сумі 39416,66 грн.

Крім того матеріали справи містять акт наданої правової (правничої) допомоги від 11 грудня 2020 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги № 1/08-19 від 05.08.2019 року, відповідно до якого Адвокат здає, а Клієнт приймає правову (правничу)допомогу надану Адвокатом у відповідності до Договору про надання правової (правничої)допомоги № 1/08-19 від 05.08.2020 року. У відповідності до умов розділів 1,2 Договору Клієнту Адвокатом надано правову (правничу) допомогу у Фрунзенському районному суді м. Харкова в межах судової справи № 645/6374/19. Загальний час витрачений за надання правової допомоги складає 39 год. 25 хвилин. Розмір винагороди Адвоката за надану правову (правничу) допомогу у відповідності до положень розділу 4 Договору становить в сумі 39416,66 грн. Разом з тим зазначено, що у Клієнта відсутні будь-які зауваження до наданої Адвокатом правової (правничої) допомоги. Даний Акт власноруч підписаний сторонами Договору.

На підтвердження сплати позивачем за правову допомогу надано копії квитанцій від 13.12.2020 року, в яких платником зазначена ОСОБА_1 , отримувач Адвокатське Бюро «Антона Новакова», призначення платежу: оплата згідно договору « 1/08-19 від 05.08.2019 року, загальна сума складає 39416,66 грн. (4999,00 грн. х 7 квитанцій + 4423,66 грн.)

Крім того, представником позивача надано Виписку з особового рахунку АБ «Антона Новакова» від 14.12.2020 року, відповідно до якого вбачається, що ОСОБА_1 здійснила 14.12.2020 року 8 перерахувань на загальну суму 39416,66 грн. за оплату згідно договору « 1/08-19 від 05.08.2019 року.

Таким чином, ОСОБА_1 сплатила обумовлений гонорар Адвокату в повному обсязі.

Оскільки задоволенні позовні вимог позивача в повному обсязі, понесені нею витрати пов`язані з наданням правничої допомоги мають бути стягнуті з відповідача по справі.

За таких обставин, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму у розмірі 39416,66 грн. за надану правову (правничу) допомогу.

Відповідно до частини 3 статті 2 ЦПК України, основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, змагальність сторін та диспозитивність.

Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частинами 5-6 статті 137 ЦПК України визначено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до ст. 137 ч.4-6 ЦПК України позивач не заявляв клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, з підстав не співмірності витрат та не виконав обов`язку доведення не співмірності витрат.

У застосуванні критерію співмірності витрат на оплату послуг адвоката суд користується досить широким розсудом, який, тим не менш, повинен ґрунтуватися на критеріях, визначених у частинах 4-5 статті 137 ЦПК України. Ці критерії суд застосовує за наявності наданих стороною, - яка вказує на неспівмірність витрат, - доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обгрунтувань, у тому числі розрахунків, які свідчили б про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката до справи, позивач не надав.

Відсутність клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, від іншої сторони виключає можливість суду самостійно (без указаного клопотання) зменшувати розмір витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Таку позицію викладено в постановах Верховного Суду від 29.03.2018 р. у справі № 907/357/16, від 18.12.2018 р. у справі № 910/4881/18, від 08.04.2019 р. у справі № 922/619/18.

Крім того, Верховний Суд у вказаному правовому висновку щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу, викладеному в Постанові об`єднаної палати Верховного Суду в складі КГС від 03.10.2019 року в справі № 922/445/19 зазначив наступне: "зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи".

Клопотання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу від відповідача чи його представника до суду не надійшло.

З урахуванням викладених вище обставин, суд вважає, що заява представника позивача про постановлення додаткового рішення підлягає задоволенню.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Таким чином, судом встановлено, що представником позивача надано до суду належні докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у заявленому розмірі, зокрема, докази щодо обсягу наданих послуг та виконаних робіт, переліку складових наданих послуг, акт виконаних робіт, у зв`язку із чим, суд дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність витрат на правничу допомогу по даній справі в розмірі 39416,66 грн., які підлягають стягненню з відповідача по справі.

Керуючись ст.ст. 133, 137, 141, 142 ЦПК України, суд,

вирішив:

Заяву позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі № 645/6374/19 - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової карти платника податків НОМЕР_2 ) витрати на оплату професійної правової (правничої) допомоги у розмірі 39416 (тридцять дев`ять тисяч чотириста шістнадцять) грн. 66 коп.

Додаткове рішення може бути оскаржено позивачем, третьою особою в апеляційному порядку. Апеляційна скарга на додаткове рішення може бути подана через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини додаткового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється від дня складення повного судового рішення. Додаткове рішення набирає законної сили, якщо протягом вказаних строків не подані заява про перегляд додаткового рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Повний текст додаткового рішення виготовлений 29 грудня 2020 року.

Суддя -