Справа № 700/1157/19 2/694/105/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

29.12.2020 року м. Звенигородка Звенигородський районний суд Черкаської області

у складі :головуючого судді Сакун Д.І.

з участю секретаря судового засідання Матвієнко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Звенигородка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя та зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя

в с т а н о в и л а:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом в якому просить визнати право власності на квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 та гараж АДРЕСА_2 за ОСОБА_1 припинивши право спільної сумісної власності на вказане майно. Визнати право власності на Легковий автомобіль ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 та будинок за адресою АДРЕСА_3 за ОСОБА_2 . Судові витрати стягнути з відповідача.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - актовий запис №13. 16.05.2019 року рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області вказаний шлюб розірвано. За час шлюбу подружжям набуто у власність наступне майно: квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , (вартість квартири 16850 грн.); Легковий автомобіль ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . 04.12.2017 року ОСОБА_1 збудовано та зареєстровано гараж розташований за адресою АДРЕСА_2 .На підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2018 року придбано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 . Спір про поділ майна виник щодо майна набутого подружжям за час спільного проживання у шлюбі. Так, під час купівлі житлового будинку за адресою АДРЕСА_3 , та будівництва гаража АДРЕСА_2 відповідач ніде не працював, участі в купівлі даного домоволодіння та будівництві гаража не приймав. Вказані об`єкти нерухомості придбано за рахунок кредитних коштів позивача. ОСОБА_2 участі в погашенні кредитних зобов`язань позивача не приймав. За таких обставин спів розмірність часток подружжя маєте бути змінена. Таким чином квартира розташована за адресою АДРЕСА_1 та гараж АДРЕСА_2 після розподілу майна мають належати ОСОБА_1 , а легковий автомобіль ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 та житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 ОСОБА_2 , а право спільної сумісної власності на них припинено.

13.02.2020 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява в якій він просить визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1455га. Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини легкового автомобіля ВАЗ 2109, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини гаража 2017 року побудови, який знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 . Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 868. 28 гривень та судові витрати по справі.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції Черкаської області зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - актовий запис №13. 16.05.2019 року рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області вказаний шлюб розірвано. За час шлюбу подружжям набуто у власність наступне майно: квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , (вартість квартири 16850 грн.); Легковий автомобіль ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 . 04.12.2017 року ОСОБА_1 збудовано та зареєстровано гараж розташований за адресою АДРЕСА_2 . На підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2018 року придбано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 . Він, як позивач за зустрічним позовом розглядає можливість внесення грошової компенсації на депозитний рахунок суду, якщо відповідач за зустрічним позовом погодиться. Грошову компенсацію ОСОБА_2 може внести за вартість 1/2 частки: автомобіля ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , що становить 9050 гривень (1/2 частки від 18100 гривень), гаража по АДРЕСА_5 , що становить 40118гривень (1/2 частки від 80235 гривень) та житлового будинку по АДРЕСА_3 , що становить 29235 гривень (1/2 частки від 58470 гривень). Разом сума грошової компенсації становить78 403 гривні. Якщо ОСОБА_1 погодиться на грошову компенсацію, то за ним потрібно буде визнати право особистої власності на автомобіль ВАЗ 2109 д.н.з. НОМЕР_1 , гараж по АДРЕСА_5 , житловий будинок по АДРЕСА_3 . Оскільки вартість майна, яке підлягає поділу складає 173655 гривень, а тому за 1/2 частку спільного майна ним підлягає сплаті судовий збір у розмірі 868 гривень 28 копійок.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Також вказали, що зустрічну позовну заяву підтримують та просять її задоволити. Також просять стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 868 грн.28 коп. та витрати на правничу допомогу в сумі 7000 (сім тисяч) гривень.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Відповідно до розпорядження в.о. голови Лисянського районного суду Черкаської області Н.В.Бесараб від 15.11.2019 року цивільну справу 700/1157/19 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя передано на розгляд до Звенигородського районного суду.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2019 року головуючою обрано суддю Звенигородського районного суду ОСОБА_9

Ухвалою судді ОСОБА_9 від 21.01.2020 року вищевказану цивільну справу прийнято до провадження та призначено підготовче судове засідання.

13.02.2020 року на адресу суду від ОСОБА_2 надійшла зустрічна позовна заява.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року було прийнято зустрічну позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 до розгляду та відкрито загальне позовне провадження також було об`єднано в одне провадження цивільну справу №700/1157/19 провадження №2/694/105/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя із цивільною справою №694/169/20 провадження №2/694/163/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна,що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Присвоїти об`єднаній справі № 700/1157/19 провадження №2/694/105/20.Призначено підготовче судове засідання на 22.09.2020 року.

Суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_9 07.09.2020 року було відраховано зі штату в зв`язку з виходом у відставку.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року обрано головуючу суддю Звенигородського районного суду Сакун Д.І.

Ухвалою судді Сакун Д.І. від 08.09.2020 року справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 05.10.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Зелений Д.А. тричі не з`явились, про час, дату та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат надав клопотання про чергове відкладення розгляду справи. Суд вважає дані клопотання необґрунтованими, непідтвердженими жодними доказами і такими, що спрямовані на затягування розгляду справи, відтак вони задоволенню не підлягають.

Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Суд, вивчивши матеріали справи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи.

17.07.2004р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було зареєстровано шлюб у відділі РАЦС Лисянського РУЮ, актовий запис №13.

Відповідно до рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 16.05.2019р. (справа № 700/81/19) шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.

Відповідно до договору купівлі-продажу від 06.12.2005 року укладеного між представниками ОСОБА_7 та ОСОБА_1 остання придбала у власність квартиру розташовану за адресою АДРЕСА_1 , (вартість квартири 16850 грн.);

За час шлюбу було придбано легковий автомобіль ВАЗ 2109, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане 21.09.2006 року на ім`я ОСОБА_2 (згідно звіту про оцінку транспортного засобу вартістю 18100 грн.);

04.12.2017 року ОСОБА_1 збудовано та зареєстровано гараж розташований за адресою АДРЕСА_2 (вартістю згідно звіту про оцінку майна 80235 грн.);

На підставі договору купівлі-продажу від 26.06.2018 року укладеного між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 придбано житловий будинок за адресою АДРЕСА_3 (вартістю 58470 грн.).

Відповідно до рішення Лисянського районного суду Черкаської області від 17.12.2018 (справа №700/976/18) договір купівлі-продажу житлового будинку від 26.06.2018 року укладений між ОСОБА_8 та ОСОБА_2 визнано дійсним.

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до вимог ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Щодо первісного позову ОСОБА_1 .

В судові засідання, призначені на 29.10.2020 р., 01.12.2020 року та на 29.12.2020 року позивач за первісним позовом ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 не з`явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялася, про що в матеріалах справи є рекомендовані повідомлення про вручення, з яких видно, що позивач та її представник судові повістки отримували особисто. В свою чергу в матеріалах справи є ряд клопотань представника позивача про відкладення розгляду справи, які є не обґрунтованими та нічим не підтверджені.

Відповідно до ст.ст.223, 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Згідно ст. 44 ЦПК України, учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Відповідно до ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Згідно ч. 3 ст. 257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, зокрема, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

Статтею 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 № 475/97-ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною.

Згідно положень, визначених у постанові Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення №11 від 17.10.2014, при здійсненні правосуддя судам слід брати до уваги те, що відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) кожен має право на судовий розгляд своєї справи упродовж розумного строку.

Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, серед іншого, розумність строків розгляду справи судом (п. 10 ч. 3 ст. 2 ЦПК України).

Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; поведінка органів державної влади (насамперед суду); характер процесу та його значення для заявника (справи Федіна проти України від 02.09.2010, Смірнова проти України від 08.11.2005, Матіка проти Румунії від 02.11.2006, Літоселітіс проти Греції від 05.02.2004 та інші).

Як зазначено вище, позивач та його представник в судові засідання не з`явлись, повідомлялись про розгляд справи, їх неявка має ознаки повторності, заява про розгляд справи у відсутності позивача та його представника до суду не надходила.

Згідно висновку Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 6-24063ск15, причини повторної неявки позивача до суду процесуального правового значення не мають, оскільки положення закону (ч. 3 ст. 169 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017) направлене на дотримання розумних строків розгляду справи і на недопущення зловживання своїми процесуальними правами та правами інших осіб, які з`являються до суду, ураховуючи, що позивач, який не з`являється в судове засідання, має право на використання передбаченого законом права на процесуальне представництво в суді.

За вищевикладених обставин суд вважає, що відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позов підлягає залишенню без розгляду у зв`язку з повторною неявкою позивача в судове засідання, яким не надано будь-яких заяв і доказів на підтвердження підстав неявки, відповідно яких суд міг би з`ясувати поважність причин такої неявки, та відсутність заяви про розгляд справи без позивача.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 .

За змістом ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Ст.81 цього Кодексу визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В п.23,24 Постанови Пленуму Верховного Суду Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя , вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60 , 69 СК України ), ч. 3 ст. 368 ЦК ), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо.

При визначенні майна, яке підлягає поділу, необхідно з`ясовувати, коли саме сторони припинили ведення спільного господарства, обсяг спільного майна, нажитого на час припинення ведення спільного господарства, джерела придбання цього майна, наявність боргів подружжя за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

За нормами ст.376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав", до завершення будівництва (створення) майна, а якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, то до моменту прийняття його до експлуатації, або якщо право власності на таке нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, то до моменту державної реєстрації право власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва не виникає (ст.331 ЦК України ). У зв`язку із цим до виникнення права власності на таке майно право власності існує лише на матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення) майна. Отже, законом не передбачено можливість визнання права власності на новостворене майно та об`єкт незавершеного будівництва в судовому порядку, якщо право власності на таке майно не було зареєстроване раніше в установленому законодавством порядку.

Згідно із п. 22 Постанови ВС України №11 від 21.12.2007 р Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими ст.ст.69-72СК та ст.372 ЦК України . Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи.

Відповідно до вимог ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Такі ж положення містить й норма статті 368 ЦК України.

Згідно зі ст. ст. 69 , 70 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно ч.2,3 ст. 70 СК України, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.

За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування.

За змістом ст.71 СК України , майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини , чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст.79 ЦПК України , достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. А в силу вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази , які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи , які входять до предмета доказування.

Виходячи із приписів ст.60 СК України , факт реєстрації шлюбу в державних органах РАЦС тягне за собою встановлення презумпції виникнення спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям під час дії зареєстрованого шлюбу. Дана презумпція може бути спростована законом або договором.

Згідно ст.120 ЗК України, у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Судом достовірно встановлено, що сторони, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, набули рухоме та нерухоме майно, що підтверджено належними доказами по справі.

Відтак зустрічний позов ОСОБА_2 підлягає задоволенню

Розподіл судових витрат між сторонами.

Суд вирішує порядок розподілу судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, проте оскільки первісний позов залишено без розгляду то витрати позивачки ОСОБА_1 по сплаті судового збору з ОСОБА_2 стягненню не підлягають.

Щодо судових витрат за зустрічним позовом, то вказані витрати підлягають стягненню з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 . Так з ОСОБА_1 слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору та за надання правничої допомоги, які підтверджені належними доказами.

На підставі наведеного, ст. ст. 60 , 69- 71 СК України , ст.ст. 368-372,376 ЦК України , ст.120 ЗК України , керуючись ст.ст. 141 , 263-265, 280 ЦПК України , суд ,

ухвалив:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - залишити без розгляду.

Зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя задоволити в повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини квартири АДРЕСА_4 .

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_3 , який розташований на земельній ділянці площею 0,1455га.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини легкового автомобіля ВАЗ 2109, 1992 року випуску, д.н.з. НОМЕР_1 . Визнати за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частини гаража 2017 року побудови, який знаходиться за адресою АДРЕСА_5 , право власності на який зареєстровано за ОСОБА_1 .

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , РНОКПП НОМЕР_4 , тел. НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_7 , РНОКПП НОМЕР_6 , тел. НОМЕР_7 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 868. 28 гривень та судові витрати по справі в сумі 7000 (сім тисяч) гривень..

Заочне рішення суду може бути переглянуто Звенигородським районним судом за письмовою заявою відповідача поданою протягом тридцяти днів з дня отримання копії рішення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 29.12.2020.

Суддя Д.І.Сакун