Справа № 653/315/20
Провадження № 2/653/482/20
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

16 квітня 2020 року

Генічеський районний суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Берлімової Ю.Г.

за участю секретаря Волвенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Генічеськ цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості по заробітній платі,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості по заробітній платі, у якому просить суд, стягнути за відповідача, на його користь заборгованість по заробітній платі в сумі 29962 гривні 57 копійок, а також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 30 березня 2017 року по 03 лютого 2020 року в розмірі 196177 гривні 52 копійок, а всього 226140,09 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим що, відповідно запису в трудовій книжці ОСОБА_1 29 травня 2014 року його було прийнято на роботу в ПАТ «Пласт» на посаду оператора з газорозподільної станції 4 розряду. Наказом від 30 березня 2017 року його звільнено з посади за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В період його роботи на підприємстві відповідач систематично не виплачував йому заробітну плату і в день звільнення остаточний розрахунок не провів. Згідно довідки наданої йому ПАТ «Пласт» 12 січня 2018 року, заборгованість по заробітній платі на день його звільнення складає 29962 гривні 57 копійки. Середньомісячна заробітна плата, як зазначено в довідці, становить 5561 гривень 24 копійки, середньоденна - 383 грн. 53 коп. Вважає, що затримка розрахунку при звільненні за період з 30 березня 2017 року по 03 лютого 2020 року (день звернення до суду) становить тринадцять п`ять місяців і 4 дні. Розмір заробітної плати, яку має сплатити відповідач за увесь час затримки розрахунку по день звернення до суду становить 196177,52 грн. (5561,24 грн. х 35 місяців і 4 дні (194643,40 + 1534,12). Тому, з урахуванням заборгованості по заробітній платі просить стягнути з відповідача на його користь 226140 гривень 09 копійки.

Позивач в судовому засіданні був відсутній, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує.

Відповідач належним чином повідомлений про день, час та місце розгляду справи (про що в матеріалах є: - поштове повідомлення, згідно якого відповідачем отримано повістку 08 лютого 2020 року; підтвердження направлення повітки на електронну адресу)проте до судового засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, тому суд ухвалив слухати справу на підставі наявних у справі доказів, у відсутність відповідача, згідно ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази приходить до наступного.

Згідно записів у трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 , 29 травня 2014 року позивач був прийнятий на роботу в ПАТ «Пласт», на посаду оператора газорозподільної станції виробничо-диспетчерського відділу 4 розряду на умовах строкового трудового договору, з якої він, на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, звільнився за згодою сторін 30 березня 2017 року.

Згідно довідки виданої ПАТ «Пласт» 12 січня 2018 року, на день звільнення ОСОБА_1 , у ПАТ «Пласт» перед ним виникла заборгованість із заробітної плати, в розмірі 29962 грн. 57 коп. Розмір його середньомісячної заробітної плати за два останніх місяці - 5561,24 грн., середньоденної заробітної плати - 383,53 грн., кількість робочих днів - 29.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР працівник має право на оплату праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Частиною 1 статті 116 КЗпП України передбачено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок.

З викладеного вище вбачається, що відповідач, який в день звільнення позивача не здійснив виплату останньому заборгованої заробітної плати, порушив вимоги законодавства щодо своєчасної виплати нарахованої заробітної плати. На час розгляду справи, заборгованість по заробітній платі не виплачена позивачу.

Так, згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» суди установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст.117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Отже, в даному випадку саме з вини підприємства виникла ситуація по невиплаті заробітної плати, доказів, які б спростовували дані факти, відповідачем суду не надано.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості із заробітної плати підлягають задоволенню у повному розмірі.

Стосовно стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто в день звільнення, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вирішуючи питання про розмір середнього заробітку, який підлягає стягненню на користь позивача, суд виходить з того, що відповідно пункту 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» (далі - Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно з пунктом 8 цього Порядку, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, суд не погоджується з розрахунком позивача, виходячи з наступного.

По-перше, позивачем при проведенні розрахунку до періоду затримки було включено день звільнення, однак період затримки розрахунку має визначатися з наступного дня після звільнення позивача, тобто з 31 березня 2017 року, оскільки 30 березня 2017 року є днем звільнення позивача та останнім робочим днем, виплата за який увійшла в суму заборгованості по зарплаті.

По-друге, при розрахунку позивач множив середньомісячну заробітну плату на 35 місяців та 4 дні, однак розрахунок повинен проводиться шляхом множення середньоденної заробітної плати на кількість робочих днів.

Крім того, судом не приймається розмір середньоденної заробітної плати, вказаний у довідці відповідача від 12 січня 2018 року, оскільки він вирахуваний виходячи з того, що кількість робочих днів за два останні перед звільненням місяці, становила 29 днів, однак кількість робочих днів у даний період становила 43 дні. Доказів, які б підтверджували, що на підприємстві встановлений спеціальний, а не загальний графік роботи, доказів того, що позивач відпрацював саме 29 днів, сторонами не надано.

Таким чином, середньоденний розмір заробітної плати буде становити 258 грн. 66 коп. (середньомісячна заробітна плата за два місяці (5561,24 грн. х 2) поділена на кількість (43) робочих днів).

Отже, згідно пункту 8 Порядку, розрахунок повинен виглядати наступним чином: 258 гривень 66 копійок (середньоденна заробітна плата) х 708 робочих днів прострочення виплати заробітної плати (кількість робочих днів з 31 березня 2017 року по 03 лютого 2020 року), а тому загальна сума стягнення розміру заборгованості середнього заробітку за весь час затримки по 03 лютого 2020 року (у межах позовних вимог) повинна становити 183131,28 грн.

Як роз`яснено в п. 6 Постанови Пленуму Верховного суду України №13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати в сумі 5561 (п`яти тисяч п`ятисот шістдесяти однієї) гривні 24 копійок підлягає негайному виконанню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року N 3674-VI позивачі звільняються від сплати судового збору за подання позовів про стягнення заробітної плати, поновлення на роботі та за іншими вимогами, що випливають із трудових відносин.

Відповідно до статті 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Позов задоволено частково, а саме на 94,23 %, а тому з відповідача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 1980 грн. 71 коп. (94,23% від 2102,00 грн.).

На підставі викладеного, керуючись статтею 21 Закону України «Про оплату праці», статтями 115, 116, 117, 237-1 КЗпП України, статтями 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 268, 280-282, 352,354-355, 430 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Пласт» про стягнення заборгованості по заробітній платі- задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (, місцезнаходження: Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, будинок 48) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) заборгованість по заробітній платі в розмірі 29962 (двадцять дев`ять тисяч дев`ятсот шістдесят дві) гривні 57 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (, місцезнаходження: Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, будинок 48) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 31 березня 2017 року по 03 лютого 2020 року (включно) у розмірі 183131 (сто вісімдесят три тисячі сто тридцять одна) грн. 28 копійок з вирахуванням з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Пласт» (, місцезнаходження: Київська область, Миронівський район, місто Миронівка, вулиця Соборності, будинок 48) на користь держави судовий збір (отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), код банку отримувача (МФО): 899998, рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) у розмірі 1980 (одна тисяча дев`ятсот вісімдесят) гривень 71 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати в сумі 5561 (п`яти тисяч п`ятсот шістдесяти однієї) гривні 24 копійок, відпоєно до ст. 430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, форма і зміст якої, повинні відповідати вимогам ст. 285 ЦПК України.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви відповідача про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене до Херсонського апеляційного суду через Генічеський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до пункту 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки апеляційного оскарження, подання заяви про перегляд заочного рішення, продовжуються на строк дії такого карантину.

Повний текст рішення складено 17 квітня 2020 року.

Суддя Генічеського районного суду Ю. Г. Берлімова