РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.

за участю секретаря Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Прокуратура Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії та повернення грошових коштів,

встановив:

У жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), ОСОБА_2 , третя особа: Прокуратура Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії та повернення грошових коштів, просив зобов`язати ОСОБА_2 повернути йому неправомірно отримані кошти у сумі 7206,50 грн., що були перераховані ВДВС за виконавчим провадженням №40191044.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що за рішенням суду з нього на користь ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного судового рішення видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження. 19.07.2019 року ОСОБА_1 стало відомо про зняття у квітні 2019 року з його банківського рахунку грошових коштів у розмірі 7244,39 грн. Після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження позивач дізнався про протиправні дії державного виконавця Чугунової Г.В. , яка несвоєчасно направила виконавчий лист до ПФУ для виконання, неправомірно нарахувала заборгованість по аліментам та за заявою стягувача ОСОБА_2 без згоди позивача з його банківсько рахунку списала 7206,50 грн, які в подальшому перерахувала стягувачу аліментів ОСОБА_2 .

Також зазначив, що 24.10.2018 року він повідомляв державного виконавця про незаконне звільнення з роботи з 04.09.2018 року та відсутність заборгованості з аліментів станом на час звільнення, та ту обставину, що після поновлення на роботі підприємство буде зобов`язано виплатити заробітну плату за час вимушеного прогулу. Незаконне звільнення було істотною обставиною, що давала підстави для відстрочки або розстрочки сплати заборгованості, а відтак законних підстав для розкриття банківської таємниці, списання з банківського рахунку позивача вищезазначеної суми грошових коштів не було. Тому саме з вини відповідачів були порушені законні права та інтереси позивача, завдано йому шкоду на зазначену суму. Способом відновлення його прав та інтересів буде зобов`язання ОСОБА_2 повернути йому кошти.

Ухвалою суду від 11.12.2019 року відкрито провадження за справою та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

12.03.2020 року представник Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надав до суду відзив проти позову, відповідно до якого просив відмовити у задоволенні позову, зазначив, що кошти за розпорядженням державного виконавця були списані з банківського рахунку ОСОБА_1 в рамках виконання судового рішення за виконавчим провадженням, оскільки у позивача була наявна заборгованість по сплаті аліментів, дії державного виконавця відповідали вимогам Закону України "Про виконавче провадження", списані кошти були перераховані стягувачу ОСОБА_2 в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Також зазначив, що 03.07.2018 року Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який набрав чинності з 28.08.2018 року. Змінами до статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінами до статті 71 Закону передбачено, зокрема, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру. Тобто стягувачу не потрібно звертатися до суду для зміни розміру аліментів.

Ухвалою суду від 15.05.2020 року замінено відповідача Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Головного територіального управління юстиції у Херсонській області на його правонаступника Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса).

Ухвалою суду від 24.12.2020 року відмовлено ОСОБА_1 у прийнятті до розгляду заяви про збільшення позовних вимог та повернуто позивачу.

В судове засідання позивач не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав просив задовольнити.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явилася, належним чином повідомлена про розгляд справи, надала заяву, з якої вбачається, що при розгляді справи покладається на розсуд суду. Зазначила, що спірні кошти вона отримала правомірно в порядку виконання рішення суду про стягнення аліментів на утримання сина як погашення заборгованості по аліментам та використала їх на потреби сина.

В судовому засіданні представник відповідача - Дніпровського районного ВДВС м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) позовні вимоги не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог за необґрунтованістю. На підтвердження своєї позиції надав для дослідження матеріали виконавчого провадження. В останнє судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Представник третьої особи Прокуратури Херсонської області в судовому засіданні покладався на розсуд суду при вирішенні спору. Зазначив, що рішення за справою не впливає на права та інтереси третьої особи. В останнє судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про розгляд справи.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення представника відповідача Дніпровського районного ВДВС м.Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та матеріали виконавчого провадження, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів цивільної справи та матеріалів виконавчого провадження № 40191044 вбачається, що 11.10.2013 року до Дніпровського ВДВС м.Херсона надійшла заява ОСОБА_2 про прийняття на примусове виконання виконавчий лист №2-1208/11 Суворовського районного суду м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина.

Постановою від 14.10.2013 року державним виконавцем Дніпровського районного ВДВС м.Херсона Трохименко О.П. відкрито виконавче провадження № 40191044 з примусового виконання виконавчого листа №2-1208/11, виданого 17.05.2011 року Суворовським районним судом м. Херсона про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина.

14.10.2013 року копія зазначеної постанови направлена сторонам за справою.

23.10.2013 року боржник за ВП № 40191044 ОСОБА_1 своєю заявою повідомив Дніпровським ВДВС про місце роботи та просив направити виконавчий лист за місцем роботи.

Постановою від 25.10.2013 року державним виконавцем Трофименко О.П. виконавчий лист направлено до примусового виконання до Херсонського обласного авто учбового комбінату для утримання аліментів з заробітку (доходу) ОСОБА_1 з 01.11.2013 року у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та по 20 % заробітку на погашення заборгованості за один рік та 30 днів.

Постановою від 27.12.2014 року державним виконавцем Трофименко О.П. виконавчий лист направлено до примусового виконання до Херсонського обласного авто учбового комбінату для утримання аліментів з заробітку(доходу) ОСОБА_1 з 01.11.2013 року у розмірі 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, та по 20% заробітку на погашення заборгованості за один рік та 30 днів.

Копія зазначеної постанови 27.01.2015 року була направлена за місцем роботи боржника для виконання.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплат філією «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з 14.05.2014 року з його заробітної плати перераховані аліменти за період з 01.01.20014 року по 30 червня 2014 року у сумі 2290 грн.

Ухвалою Суворовського райсуду від 25.07.2014 року за цивільною справою № 668/9248/14-ц у задоволенні скарги ОСОБА_1 про визнання довідки від 14.05.2014 року такою, що суперечить вимогам законодавству, та дій державного виконавця Трохименко О.А. щодо визначення заборгованості по сплаті аліментів та скасування встановленої постановою від 27.10.2013 року заборгованості відмовлено. Встановлено, що дії державного виконавця стосовно періоду заборгованості по сплаті аліментів є правомірними.

Рішенням Дніпровського райсуду м. Херсона від 09.10.2014 року за цивільною справою № 666/4172/14-ц у задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконним рішення в частині заборгованості по сплаті аліментів ( постанови державного виконавця від 27.12.2013 року щодо заборгованості ОСОБА_1 за 1рік 30 днів); визнання незаконною дії щодо направлення листа державним виконавцем Трофименко О.П. вих. №8430 від 14.05.2014 року та відшкодування завданої моральної шкоди відмовлено.

Відповідно до звіту про здійснення відрахувань та виплати філією «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо ОСОБА_1 вбачається, що починаючи з 11.02.2015 року з його заробітної плати за період з 01.01.2015 року по 01.07.2015 року утримана сума аліментів становить 3250 грн.

Відповідно до звітів про здійснення відрахувань та виплати філією «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» щодо ОСОБА_1 вбачається, що виплата аліментів шляхом утримання з заробітної плати здійснюється у 2015, 2016, 2017 роках, у 2018 роках по вересень 2018 року включно.

05.12.2018 року ВДВС отримало від філії «Херсонський обласний автомобільно учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» до ВДВС лист- повідомлення про звільнення боржника з копією наказу про звільнення та звіту про здійснення відрахування та виплати аліментів з ОСОБА_1 з його заробітної плати по 30.09.2018 року.

27.12.2018 року державним виконавцем Чугуновою Г.О. відповідно до вимог ст.71 ЗУ «Про виконавче провадження» та п.5 розділу ХVI Інструкції з організації примусового виконання рішень внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників, оскільки станом на 27.12.2018 року у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів , сукупний розмір якої згідно з розрахунком від 27.12.2018 року за період з 04.09.2018 року по 27.12.2018 року становить 5645,70 грн, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці.

Відповідно до відповіді від 27.12.2018 року ПФУ в Херсонській області на запит державного виконавця надано інформацію щодо перебування ОСОБА_1 на обліку у Херсонському об`єднаному управлінні ПФУ як особи, що отримує пенсію.

Постановою Державного виконавця Дніпровського ВДВС м.Херсон від 02.01.2019 року за ВП №40191044 з тих підстав, що боржник перебуває на обліку у ПФУ, борг станом на 01.01.2019 року становить 2957,50 грн., звернуто стягнення на доходи боржника шляхом відрахування із доходів боржника у розмірі 50% до виплати загальної суми боргу 2957,50 грн, а в подальшому ј частку від усіх видів доходу.

Копія зазначеної постанови 02.01.2019 року з виконавчим листом направлена до УПФУ у м.Херсоні для виконання.

11.03.2019 року на адресу ВДВС від АТ «Таскомбанк» надійшло повідомлення на виконання вимог ЗУ « Про банки та банківську діяльність, ЗУ « Про виконавче провадження» , згідно якого банк зобов`язаний перевіряти наявність інформації про внесення відомостей про фізичну особу до Єдиного реєстру боржників, а у разі наявності такої інформації щодо даної особи в ЄРБ повідомляти відповідний ВДВС про відкриття рахунків в АТ «Таскомбанк» ОСОБА_1 за трьома рахунками від 16.07.2018 року.

Постановою державного виконавця Дніпровського ВДВС Чугунової Г.О. від 13.03.2019 року у зв`язку з наявністю заборгованості по аліментам, накладено арешт на грошові кошти на рахунках ОСОБА_1 у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору.

Копія зазначеної постанови про арешт коштів боржника була направлена до АТ «Таскомбанк».

20.03.2019 року постанова про арешт коштів була прийнята до виконання АТ «Таскомбанк».

22.03.2019 року стягувачем за ВП ОСОБА_2 подано заяву до ВДВС, якою вона просила суму заборгованості з аліментів у розмірі 7206,50 грн. врахувати при стягненні аліментів з ОСОБА_1

10.04.2019 року відповідно до платіжного доручення грошові кошти у сумі 7206,50 грн було списано з рахунка боржника на рахунок з обліку депозитних сум при примусовому стягненні виконавчого листа.

Розпорядженням державного виконавця від 17.05.2019 року зазначені кошти було перераховано на користь ОСОБА_2 .

Відповідно до повідомлення начальника Дніпровського ВДВС м.Херсона у ОСОБА_1 наявна заборгованість зі сплати аліментів на користь ОСОБА_2 за період з 01.01.2018 року по 01.05.2018 року у сумі 1277,28 грн., з 01.05.2018 року по 01.10.2018 року - 1278,26 грн., з 01.10.2018 року по 01.06.2019 року - 6379,50 грн.

16.08.2019 року ОСОБА_3 був ознайомлений з матеріалами виконавчого провадження.

Відповідно до заяви від 15.10.2019 року ОСОБА_1 просив надати йому розрахунок заборгованості з 01.10.2018 року по 01.10.2019 року

26.11.2019 року державний виконавець Беккер О.М. направила ОСОБА_1 розрахунок заборгованості по сплаті аліментів за період з травня 2014 року по жовтень 2019 року включно, з якого вбачається, що заборгованість по аліментам на жовтень 2019 року становить 2528,44 грн.

06.12.2019 року ОСОБА_4 був ознайомлений з матеріалами Виконавчого провадження.

01.09.2020 року у ВП №40191044 державним виконавцем Беккер О.М. складено розрахунок заборгованості по аліментам від 01.09.2020 року у ВП №40191044 за період з вересня 2012 року по серпень 2019 року.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 01.09.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 у ВП №40191044 станом на 01.09.2020 року складає 19161,91 грн.

На виконання вимоги державного виконавця, філія «Херсонський обласний автомобільно-учбовий комбінат» УДП «Укрінтеравтосервіс» та ГУ ПФУ в Херсонській області надали звіти по відрахуванням з по стягненню аліментів з боржника ОСОБА_1 .

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 01.10.2020 року визнано протиправними дії посадових осіб Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) щодо відмови у наданні інформації відправлення на адресу ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 р. по 01.06.2019 р. листів за виконавчим провадженням № 40191044. Зобов`язано Дніпровський районний відділ державної виконавчої служби у місті Херсоні Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) надати інформацію (вих.№, дата надсилання) відправлення на адресу ОСОБА_1 за період з 01.10.2018 р. по 01.06.2019 р. листів за виконавчим провадженням № 40191044.

Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 10.11.2020 року, заборгованість ОСОБА_1 у ВП №40191044 станом на 01.11.2020 року складає 20623,91 грн.

Предметом позову є зобов`язання вчинити певні дії на відшкодування завданої шкоди неправомірними діями державного виконавця, повернути грошові кошти.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Отже, завданням ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Частиною 2 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що виконавче провадження здійснюється, зокрема, з дотриманням принципів верховенства права; обов`язковості виконання рішень; законності; справедливості, неупередженості та об`єктивності.

Як визначено у ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно із п.1 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

03.07.2018 Верховною радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання, який набрав чинності з 28.08.2018 року.

Змінами до статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Змінами до статті 71 Закону передбачено, зокрема, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру. Тобто стягувачу не потрібно звертатися до суду для зміни розміру аліментів.

Відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів (пункт 8 частини другої статті 16 ЦК України).

Відповідно до вимог статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Вказана стаття регулює загальні підстави для відшкодування шкоди в рамках позадоговірних (деліктних) зобов`язань. Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що законом не покладається на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір.

Із наведеного вище вбачається, що шкода є другою неодмінною умовою цивільно-правової відповідальності. Під шкодою розуміють зменшення або втрату (загибель) певного особистого чи майнового блага. Залежно від об`єкта правопорушення розрізняють майнову або немайнову (моральну) шкоду.

Грошовий вираз майнової шкоди ще називають збитками

Згідно частини першої та третьої статті 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Вимогами ст.56 Конституції України проголошено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Відповідно до статті 1174 цього ж Кодексу шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Такі способи захисту цивільних прав характеризується чітко визначеним суб`єктом - заподіювачем шкоди, якими є відповідні державні органи чи їхні посадові і службові особи. Підставою для подання такого позову є прийняття незаконних рішень, незаконні дії чи бездіяльність зазначених органів, що призвели до заподіяння шкоди особі. Також відповідно до ст. ст. 1173 - 1175 ЦК така шкода відшкодовується незалежно від вини цих органів (осіб).

Таким чином, положення статті 1173-1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Втім, цими нормами не заперечується обов`язковість наявності інших елементів складу цивільного правопорушення, які є обов`язковими для доказування у спорах про стягнення шкоди.

Необхідною підставою для вішкодування такої шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач.

Судом встановлено, що стягнуті кошти, які позивач просить зобов`язати повернути, були списані з його банківського рахунку правомірно в рахунок погашення наявної заборгованості по аліментам за виконавчим провадженням №40191044 та перераховані стягувачу ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина. На час розгляду даної справи розрахунок заборгованості, відповідно до якого, державним виконавцем були списані зазначені кошти, не визнаний судом неправомірним як і дії та рішення державного виконавця щодо списання цих коштів з рахунку позивача та перерахунку стягувачу.

Приймаючи рішення, суд виходить із правомірності дій державного виконавця щодо списання коштів із банківського рахунку та перерахування на рахунок стягувача, при цьому державний виконавець діяв в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачені Законом України «Про виконавче провадження», Інструкцією з організації примусового виконання рішень, згідно постанови про арешт коштів боржника та на підставі платіжної вимоги щодо списання спірних коштів. Позивачем не доведено факт заподіяння йому шкоди. ОСОБА_2 отримала зазначені кошти правомірно як стягувач за виконавчим провадження, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити за необгрунтованістю.

Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Встановлені судом обставини спростовують доводи позивача з приводу завдання йому шкоди внаслідок неправомірних дій державного виконавця та безпідставного отримання коштів стягувачем за виконавчим провадженням.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76, 77, 78, 79, 81, 89, 158, 259, 263-265, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Херсон Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса), третя особа: Прокуратура Херсонської області про зобов`язання вчинити певні дії та повернення грошових коштів відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів безпосередньо до Херсонського апеляційного суду з дня проголошення рішення або з дня складання повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи за веб-адресою Херсонського міського суду Херсонської області: https://court.gov.ua/sud2125/.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або про прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: С.І.Майдан

Повний текст рішення суду виготовлений 24.12.2020 року.

Суддя: С.І.Майдан