справа №176/2339/19
провадження №2/176/55/20
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

11 лютого 2020 р. Жовтоводський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Гусейнова К.А.,

секретаря с/з Бабенко Г.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жовті Води цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

01 жовтня 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 та стягнути з відповідача судові витрати.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилалась на те, що вона є власником квартири за адресою: АДРЕСА_2 . Відповідач по справі, ОСОБА_2 , зареєстрована, але фактично в ній не проживає з 30.09.2017 року, витрат по утриманню квартири не несе, реєстрація останньої мала лише формальний характер. На даний час реєстрація місця проживання відповідача в квартирі створює для неї перешкоди у користуванні майном. Так, вона вимушена нести додаткові витрати зі сплати комунальних послуг, які вираховуються в залежності від зареєстрованих осіб. Оскільки відповідач довгий час не проживає в квартирі, а її реєстрація мала лише формальний характер, то всі витрати по утриманню квартири позивач несе самостійно. Також, реєстрація місця проживання відповідача унеможливлює отримання житлової субсидії, адже при її розрахунку враховується сукупний дохід та кількість зареєстрованих осіб.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , повідомлена належним чином про день, час та місце розгляду справи, не з`явилась, подала до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області заяву про розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити та не заперечує проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_2 , яка викликалась шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України у судове засідання не з`явилась, відзиву щодо позову не надала.

Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про слухання справи у спосіб, передбачений законом, та з огляду на те, що відповідач не подала відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280, 281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів.

Суд повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що відповідно до Договору дарування частини квартири, зареєстрованого в реєстрі за №2041 від 26.10.2015 року, посвідченого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори Морозюком В.О., ОСОБА_3 є власницею 18/25 частин квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.9).

Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 26.10.2015 року, виданого державним нотаріусом Жовтоводської державної нотаріальної контори вбачається, що ОСОБА_3 є власником 18/25 частин квартири за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.12).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї №1/3-4114, виданої Відділом ведення реєстру територіальної громади виконавчого комітету Жовтоводської міської ради, у квартирі за адресою: АДРЕСА_2 , окрім позивачки ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстровані проживаючими ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с.13).

З акту про не проживання особи за місцем реєстрації, засвідченого свідками ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 вбачається, що за адресою: АДРЕСА_2 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 фактично не проживає з 30 вересня 2017 року (а.с.14).

Відповідно до інформаційної довідки №196346758 від 15.01.2020 року договір дарування квартири за адресою: АДРЕСА_2 зареєстрований в реєстрі 26.10.2015 року, власником 18/25 частини даної квартири є ОСОБА_3 Іншим власником 7/25 квартири є Держава в особі ОСОБА_11 (а.с.73-74).

Згідно з свідоцтвом про шлюб від 23.01.2019 року, виданого Жовтоводським міським відділом ДРАЦС ГТЮУ у Дніпропетровській області, актовий запис №219, ОСОБА_3 після реєстрації шлюбу з ОСОБА_12 змінила прізвище на ОСОБА_13 (а.с.8).

Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Відповідно до ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

У відповідності до ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

За змістом ст. 72 ЖК України дозволяється в судовому порядку визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки.

Із роз`яснень, викладених в п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 року №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» слідує, що відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Позивач, ставлячи питання про визнання відповідача ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 посилається на те, що відповідачі в спірній квартирі не мешкає, а вона, в свою чергу, змушена оплачувати комунальні послуги за особу, яка фактично не проживає і не користується житлом, також позивач позбавлена можливості оформити субсидію, оскільки при її обчисленні враховуються доходи всіх зареєстрованих на житловій площі осіб.

Оскільки відповідач, не проживає і не користується даним житловим приміщенням, не виявила наміру проживати у квартирі вчиненням відповідних дій, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а ОСОБА_2 слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_1 .

При цьому, суд враховує, що обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали відповідачу в користуванні квартирою, та/або що з цього питання відповідач зверталася до суду або до правоохоронних органів (до звернення позивачів до суду із даним позовом) судом не встановлено. Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили, що відповідно до пунктів 1-7 ст.71 ЖК України за відповідачем зберігається спірне жиле приміщення понад одного року.

Відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Також, на користь позивачки з відповідача має бути стягнуто судовий збір у розмірі 768,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 12, 13, 131, 141, 247, 263-265, 273, 280-282, 287, 288, 354-355 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , такою, що втратила право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , судові витрати у розмірі 768 грн. 40 коп.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України апеляційна скарга подається до або через суд першої інстанції, а матеріали справи надсилаються судом за правилами, що діяли до набрання чинності діючої редакції ЦПК України.

Суддя Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області К.А. Гусейнов