РІШЕННЯ

іменем України

"22" грудня 2020 р. 145/1807/19

2/145/214/2020

Тиврівський районний суд Вінницької області в складі:

головуючого судді Ратушняка І. О.

при секретарі Тихій О.Н.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Тиврів справу за позовом ОСОБА_1 до Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати - ОСОБА_2 , яка проживала в житловому будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 9 вересня 2014 року він успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала його матері.

Для оформлення свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, який розташований по АДРЕСА_1 він звернувся до Тиврівської державної нотаріальної контори.

16.10.2019 року від нотаріуса Тиврівської державної нотаріальної контори він отримав постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дії для отримання свідоцтва про право власності на спадковий житловий будинок за вищевказаною адресою.

Державний нотаріус свою відмову мотивує тим, що відповідно свідоцтва №18 від 10.02.1991 року про право особистої власності на домоволодіння в АДРЕСА_1 належить колгоспному двору, голова якого - ОСОБА_2 .

Оформити своє спадкове права на житловий будинок з господарськими будівлями він не може, оскільки свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності лише ОСОБА_2 .

На день смерті матері вона перебувала за місцем його проживання, що підтверджено рішенням Тиврівського районного суду від 29.04.2014р. Заяву про відмову від спадщини до нотаріальної контори він не подавав, а отже фактично спадщину прийняв.

Просить визнати за ним права та обов`язки спадкодавця на житловий будинок літера А-Ічж та господарську будівлю літера Б-чн, що розташовані в АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить їх задоволити.

Представник відповідача Василівської сільської ради в судове засідання не з`явився, подав заяву, відповідно до якої просить справу розглянути у його відсутності, позов визнає.

Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч.1, ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.120 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.121 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) володіння, користування і розпорядження майном колгоспного двору здійснюється за згодою всіх членів двору.

Згідно ч.2 ст.123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Василівка Тиврівського району Вінницької області померла ОСОБА_2 , що стверджується свідоцтвом про смерть (а.с.4).

Позивач ОСОБА_1 - її спадкоємець за законом, спадщину прийняв, що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 09.09.2014 на земельну ділянку (а.с.6).

Відповідно до технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами в АДРЕСА_1 , до домоволодіння входять житловий будинок "А" з верандою "а", літня кухня та сарай "Б", погріб "п/Б", огорожа №1, ворота з хвірткою №2, хвіртка №3, рік спорудження усіх споруд - 1968.

ОСОБА_1 успадкував земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала його матері, що стверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 9 вересня 2014 року (а.с.6).

Відповідно до Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння № НОМЕР_1 , виданого виконкомом Василівської сільської ради Тиврівського району Вінницької області 10 лютого 1991 року, вказане домоволодіння належить колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_2 .

Зазначене свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння не є документом, що свідчить про перебування його у власності лише померлої ОСОБА_2 , так як вказує, що двір є колгоспним.

Про існування інших членів та їхні частки в свідоцтві не зазначено, будь-яких доказів позивачем, не надано, а тому неможливо встановити частки всіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних, що було передбачено ч.2 ст.123 ЦК УРСР

Суд вважає, що посилання позивача на викопіювання з плану землекористування Василівської сільської ради Тиврівського району з визначеним місцем розташування земельних ділянок ОСОБА_3 (а.с.50) та витяг з рішення 15 сесії 21 скликання від 15.12.1993 р. "Про передачу земельних ділянок у приватну власність громадян" (а.с.51-52), як на підтвердження вимог, є безпідставними, оскільки дані документи не дають змоги визначити розмір частки колгоспного двору, який може бути успадковано після смерті ОСОБА_2 .

Будь-яких доказів про склад колгоспного двору, кількість його членів, розмір їх часток суду не надано та в судовому засіданні не встановлено, а тому суд відмовляє у задоволенні позову про визнання за ОСОБА_3 в порядку спадкування права та обов`язків спадкодавця на житловий будинок літера А-Ічж та господарську будівлю літера Б-чн, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Керуючись ст.ст. 4, 7, 10, 12, 13, 18, 76, 81, 263-265, 268, 273 ЦПК України, ст.ст. 120, 121, 123 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 р.,

ухвалив:

В задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Вінницького апеляційного суду через Тиврівський районний суд протягом 30 днів з дня складання рішення в повному обсязі, тобто з 31 грудня 2020 року.

Учасник справи, якому повне судове рішення не буде вручено в день його складання або проголошення, має право на поновлення строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційну скаргу на рішення буде подана протягом 30 днів з дня отримання повної копії судового рішення.

Суддя І.О.Ратушняк