Справа № 700/911/20
Провадження № 2/700/447/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року смт.Лисянка

Лисянський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Яценко Г.М.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І.,

за участю відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Лисянка цивільну справу №700/911/20 (провадження №2/700/447/20) за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання.

Позовні вимоги обґрунтовані наступним. 06.07.2005 року між позивачем та ОСОБА_1 було розірвано шлюб. Від цього шлюбу сторони мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Син проживає з позивачем, перебуває на її утриманні та навчається у навчальному закладі у м.Києві. З вересня 2020 року ОСОБА_3 є студентом першого курсу тренерського факультету Національного університету фізичного виховання та спорту України, розташованого у м.Києві (денна форма навчання). Розмір плати за навчання на рік становить 18500 грн. Щорічна оплата за гуртожиток -10241 грн. Крім того, син несе витрати на проїзд до навчального закладу із с.Вотилівка, Лисянського району, Черкаської області до м.Києва, а також витрати на придбання харчування, навчальної літератури, одягу та інше. У зв`язку з цим син опинився у скрутному матеріальному становищі та потребує матеріальної допомоги. Враховуючи, що повнолітній син навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати, а тому не може забезпечити свої потреби, пов`язані з фізичним існуванням та навчанням.

Навчання сина в університеті завершиться 30.06.2024 року.

На даний час повнолітній син повністю знаходиться на утриманні позивача.

Батько дитини - ОСОБА_1 отримує пенсію та працює, має два земельних паї, які здає в оренду, отримуючи щорічно плату за них, а отже у нього є можливість надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на період його навчання на денній формі у вищому навчальному закладі.

Заробітної плати позивача, для оплати за навчання сина, проїзд до навчального закладу, на придбання продуктів харчування, одягу, сплати комунальних послуг та інших потреб дитини не вистачає.

Відповідач є батьком повнолітнього сина, однак ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а тому позивач вимушена звернутися до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки всіх видів (заробітку) доходу, щомісячно, від дня пред`явлення позову - 30.11.2020 року і до 30.06.2024 року, до закінчення сином денної форми навчання. Просить допустити рішення до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.

У судове засідання позивач не з`явилася, звернулася до суду із заявою, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує повністю.

Відповідач у судовому засіданні пояснив, що позов не визнає, з огляду на наступне. Він є інвалідом другої групи з дитинства, на його утриманні знаходиться пристаріла мати, яка є має травму перелом шийки бедра та потребує стороннього догляду та лікування. Тому просить стягнути з нього аліменти у сумі мінімального розміру відповідно до Закону №2037-VII, а саме 50% прожиткового мінімуму на одну дитину.

Вислухавши відповідача, розглянувши матеріали справи, суд дійшов висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було розірвано 06.07.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Лисянського районного управління юстиції у Черкаській області. Від цього шлюбу мають сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серія НОМЕР_1 від 12.12.2002 року).

Син проживає з позивачем, перебуває на її утриманні та навчається у навчальному закладі у м.Києві. З вересня 2020 року ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є студентом першого курсу тренерського факультету Національного університету фізичного виховання та спорту України, розташованого у м.Києві (денна форма навчання), що підтверджується довідкою декана тренерського факультету Національного університету фізичного виховання і спорту України від 18.09.2020 року №100.

Син проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та не надає дитині матеріальної допомоги.

Відповідно до ст.27 Конвенції про захист прав дитини, батько (- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно із ст.18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Частиною 1 ст.12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст.141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою.

Згідно ч. 2 ст.141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка,син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови,що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно ч.2 ст.199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року №3, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Сімейний кодекс України встановлює принцип рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідач у своїх запереченнях посилається, на той факт, що він є інвалідом другої групи та має на утриманні матір похилого віку, яка потребує лікування. В підтвердження своїх тверджень надав довідку МСЕК №096450, де вказано, що ОСОБА_1 є інвалідом другої групи з дитинства. Однак, відповідач не надав будь-яких доказів, щодо утримання матері похилого віку та необхідності її лікування. Більше того, у довідці МСЕК зазначено, що ОСОБА_1 може виконувати канцелярські роботи.

Разом з цим, статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Відповідно до ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, з урахуванням того, що син сторін ОСОБА_3 продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у Національному університеті фізичного виховання і спорту України, у розмірі 1/4 частки всіх видів (заробітку) доходу, щомісячно, від дня пред`явлення позову - 30.11.2020 року і до 30.06.2024 року, до закінчення сином денної форми навчання, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі.

Згідно ст.430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Суд бере до уваги положення п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів та вимоги ч.6 ст.141 ЦК України, в якій зазначено, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач є інвалідом другої групи та в силу п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору.

Таким чином, судові витрати необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 180-183, 191 СК України, ст.ст. 4, 12, 13, 263-265, 268, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер обліку картки платників податків: НОМЕР_3 , аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання в Національному університеті фізичного виховання і спорту України, у розмірі 1/4 частки всіх видів (заробітку) доходу, щомісячно, від дня пред`явлення позову - 30.11.2020 року і до 30.06.2024 року, до закінчення сином денної форми навчання.

Рішення про стягнення аліментів допустити до негайного виконання у межах одного місяця.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2020 року.

Суддя Г.М.Яценко