Справа № 310/387/19
РІШЕННЯ

Іменем України

10 лютого 2020 року м.Бердянськ

Бердянський міськрайонний суд Запорізької області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.,

при секретарі Рибалка Н.М.,

за участю представника позивача Калаянова В.М.

представника відповідача-1 адвоката Ємельяненко І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу в порядку спрощеного провадження за позовною заявою Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 617306 гривень 33 копійки

В С Т А Н О В И В :

Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулося в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 617306 гривень 33 копійки.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №3187 від 11.10.2007 року .

На підставі Рамкової угоди між Позивачем та ОСОБА_2 укладено Договір про надання траншу № 90.1358/3187 від 11.10.2007 року, відповідно до якого Банк - позивач надає позичальнику ОСОБА_2 кредит в сумі 28 000 USD із сплатою 10 % річних, строком на 180 місяців, а ОСОБА_2 зобов`язувалася повністю повернути кредит позивачу та погашати заборгованість по кредиту, відповідно до умов даного договору.

Відповідно до положень та умов Рамкової угоди №3187 від 11.10.2007 року, а також договору про надання траншу Позивач здійснив кредитування ОСОБА_2 , яка отримала кредит в сумі 28 000 USD із сплатою 10 % річних, строком на 180 місяців.

З метою забезпечення виконання зобов`язання позичальника ОСОБА_2 по кредитному договору, між банком і ОСОБА_3 укладено договір поруки №3187-ДП1 від 11.10.2007 року, між банком і ОСОБА_4 укладено договір поруки №3187-ДП2 від 11.10.2007 року, відповідно до яких поручителі взяли на себе зобов`язання відповідати перед банком у тому ж обсязі, на тих же умовах та в ті ж строки, що і позичальник. Однак, всупереч умов рамкової угоди, а саме п.3.1. договору ОСОБА_2 кредит не погашає та не сплачує відсотки. АТ «ПроКредит Банк» не мав змоги надіслати відповідачам претензії щодо досудового врегулювання спору, оскільки відповідачі мешкають в зоні проведення АТО.

З метою забезпечення виконання відповідачем ОСОБА_2 зобов`язань, які виникають з умов рамкової угоди, договору траншу та інших договорів про надання траншу, графіків повернення кредиту і сплати відсотків, які є невід`ємною частиною рамкової угоди, 11 жовтня 2007 року між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 3187-ДП2 та між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 укладено договір поруки № 3187-ДП1.

Відповідно до умов зазначеного договору поруки у разі порушення ОСОБА_2 зобов`язання, забезпеченого порукою, відповідачі відповідають перед АТ «ПроКредит Банк» як солідарні боржники.

Всупереч умовам рамкової угоди, договору про надання траншу від 11 жовтня 2007 року № 3187, вимог законодавства ОСОБА_2 не забезпечила своєчасного погашення кредиту, внаслідок чого утворилася заборгованість.

Станом на 15 січня 2019 року у ОСОБА_2 за договором траншу утворилась заборгованість в сумі 617 306,33 грн. за офіційним курсом НБУ долара США до гривні, де борг за капіталом складав 447 377, 78 грн., борг зі сплати відсотків - 130 179, 49 грн., проценти за неправомірне користування кредитом - 39 749, 06 грн.

У зв`язку з тим, що відповідачі порушили взяті на себе зобов`язання, позивач просить стягнути з відповідачів солідарно заборгованість по кредиту та процентах за несвоєчасне виконання зобов`язання станом на 15.01.2019 року в розмірі 617 306, 33 грн., що складається з сум: капітал - 447 377, 78 грн., проценти - 130 178,49 грн. проценти за неправомірне користування кредитом - 39 749, 06 грн.

Представник позивача АТ «ПроКредит Банк» Калаянов В.М. позов підтримав у повному обсязі, просить суд його задовольнити.

Представник відповідача за дорученням адвокат Ємельяненко І.В. позов не визнав, в задоволенні позову просить відмовити та застосувати наслідки спливу позовної давності з тих підстав, що ОСОБА_2 протягом чималого часу була найманим працівником позивача, 04.06.2014 року звільнилася та відповідно до п.3.1. Договору про надання траншу №90.1358/3137 від 11.10.2007 року зобов`язана була здійснити повне дострокове погашення кредиту протягом 14 календарних днів з дати заяви про звільнення, тобто зобов`язання погасити заборгованість у повному обсязі виникла у відповідача ОСОБА_2 04.06.2014 року та було прострочене 19.06.2014 року, саме з цього дня почав спливати строк позовної давності, що становить 3 роки, який сплив 19.06.2014 року, а позовна заява була подана до суду лише 21.01.2019 року.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у судове засідання не з`явилися вдруге, про причини неявки до суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності та відзив не надавали, хоча повідомлені у установленому порядку про місце та час розгляду справи, у судове засідання викликалися через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України.

Вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). У випадках, встановлених актами цивільного законодавства або договором, підставою виникнення цивільних прав та обов`язків може бути настання або ненастання певної події (частина шоста статті 11 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 (позика) глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (згідно із частиною другою статті 1054 ЦК України).

Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 ЦК України. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 ЦК України, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України (частина перша статті 1050 ЦК України).

Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України).

Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором (частина друга статті 1049 ЦК України).

За користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства (стаття 536 ЦК України).

Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики (частина перша статті 1048 ЦК України).

Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (частина перша статті 526 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (частина перша статті 610 ЦК України).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (частина друга статті 625 ЦК України).

11.10.2007 року між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_2 було укладено Рамкову угоду №3187.

В цей же день, 11.10.2007 року між АТ «ПроКредит Банк та відповідачем ОСОБА_2 було укладено Договір про надання траншу №90.1358/3187, згідно умов якого Банк надав ОСОБА_2 кредит у розмірі 28000,00 доларів США з розрахунку 10,0% річних на строк 180 місяців, с цільовим призначенням - задоволення особистих неспоживчих потреб та придбання у власність квартири за номером АДРЕСА_1 (а.с.6). Додатком 1 до договору траншу №90.1358/3187 є графік повернення кредиту та сплати відсотків, відповідно до якого початок повернення 21.11.2007 рік, кінець повернення 22.11.2021 рік ( а.с.7).

Того ж дня в забезпечення виконання грошових зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання траншу №90.1358/3187, між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №3187-ДП 1, згідно п.2.3. якого ОСОБА_3 , як поручитель взяла на себе солідарну відповідальність разом з позичальником перед банком по грошовим зобов`язанням ОСОБА_2 на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги ( а.с.30).

Того ж дня в забезпечення виконання грошових зобов`язань ОСОБА_2 за договором про надання траншу №90.1358/3187, між АТ «ПроКредит Банк» та ОСОБА_3 був укладений договір поруки №3187-ДП 1, згідно п.2.3. якого ОСОБА_4 , як поручитель взяв на себе солідарну відповідальність разом з позичальником перед банком по грошовим зобов`язанням ОСОБА_2 на всю суму заборгованості, встановлену на момент подання позовної вимоги ( а.с.31).

Відповідно до п.4.1. Договору поруки №3187-ДП1 від 11.10.2007 року та Договору поруки № 3187-ДП2 від 11.10.2007 року, сторони цього Договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та припиняє свою дію з моменту припинення забезпеченого ними зобов`язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього Договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості Позичальника по Кредитному Договору (а.с.30-31).

Згідно до умов Договору № 1 від 16.01.2009 року були внесені зміни до договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2009 року та п.1.1. Договору траншу викладено в новій редакції, згідно якого кредит у розмірі 28000,00 доларів США з розрахунку 8,0% річних на строк 180 місяців, який підписаний ОСОБА_2 пунктом 1.2 вказаного Договору передбачено викласти графік повернення кредиту і сплати процентів, що є Додатком №1 до Договору траншу у редакції, вказаній у додатку № 1 до цього Договору (а.с.9). До вказаного Договору складений графік повернення кредиту та сплати процентів від 16.01.2009 року, яким встановлено початок строку 21.11.2007 року, кінець строку 11.10.2022 рік ( а.с.10-11).

Згідно до умов Договору №2 від 01.03.2010 року були внесені зміни до договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2009 року та п.1.1. Договору траншу викладено в новій редакції, згідно якого кредит у розмірі 28000,00 доларів США з розрахунку 10,0% річних на строк 180 місяців, який підписаний ОСОБА_2 (а.с.12). До вказаного Договору складений графік повернення кредиту та сплати процентів від 01.03.2010 року, яким встановлено початок строку 21.11.2007 року, кінець строку 21.09.2022 рік ( а.с.13-14).

Згідно до умов Договору №3 від 28.02.2014 року були внесені зміни до договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2009 року та п.1.1. Договору траншу викладено в новій редакції, згідно якого кредит у розмірі 28000,00 доларів США на строк користування 180 місяців із сплатою відсотків в розмірі, що вказаний у ч.2 цього пункту. За користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору відсотки з 28.02.2014 року по 28.02.2015 року включно 8,0 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 01.03.2015 року та надалі на весь період користування кредитом 10,0 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, який підписаний ОСОБА_2 (а.с.15). До вказаного Договору складений графік повернення кредиту та сплати процентів від 28.02.2014 року, яким встановлено початок строку 21.11.2007 року, кінець строку 21.07.2022 рік ( а.с.16-17).

Згідно до умов Договору №4 від 25.02.2015 року були внесені зміни до договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2009 року та п.1.1. Договору траншу викладено в новій редакції, згідно якого кредит у розмірі 28000,00 доларів США на строк користування 180 місяців із сплатою відсотків в розмірі, що вказаний у ч.2 цього пункту. За користування кредитом Позичальник сплачує Кредитору відсотки з 25.02.2015 року по 28.02.2015 року включно 6,0 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 01.03.2015 року по 01.03.2015 року 10,0 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 02.03.2015 року по 24.08.2015 року включно 6,0 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році, з 25.08.2015 року та надалі на весь період користування кредитом 10,0 % річних, виходячи з 360 календарних днів у році. Вказаний Договір підписаний ОСОБА_2 (а.с.18). До вказаного Договору складений графік повернення кредиту та сплати процентів від 25.02.2015 року, яким встановлено початок строку 21.11.2007 року, кінець строку 21.02.2022 рік ( а.с.19-20).

Судом встановлено, що ОСОБА_2 порушила умови Кредитного договору та вимоги законодавства, не забезпечила своєчасного погашення кредиту та відсотків, внаслідок чого у неї утворилась кредитна заборгованість.

В досудовому порядку спір не врегулювався у зв`язку з мешканням відповідачів на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження у зв`язку з проведенням операції об`єднаних сил.

Першою вимогою позивача щодо дострокової вимоги сплати кредиту та процентів за користування кредитом є пред`явлення позову до суду.

Відповідно до умов Кредитного договору п.5.1 передбачено, що Кредитор має право вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним,а саме: у разі виникнення простроченої заборгованості з погашення кредиту або прострочення сплати відсотків згідно Графіку, або сплати штрафних санкцій більш ніж 3 банківські дні, або у разі невиконання чи неналежного виконання зобов`язань, передбачених у пунктах 3.5,4.2,5.5,5.6,7.2 цього Договору, або наявність обставин, які ставлять під сумнів погашення кредиту.

Згідно ч.2. ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу.

Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення виконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Правові наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у статті 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Отже реалізація кредитором права на дострокову вимогу про повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, передбаченого ч.2 ст.1050 ЦК України, може реалізовуватись кредитором як шляхом пред`явлення позову до суду, так і шляхом направлення письмової вимоги боржнику, якщо договором не передбачено іншого порядку.

При цьому право дострокового повернення означає, що кредитор вимагає виконання зобов`язання до настання строку виконання, визначеного договором.

Право вибору судового захисту, передбаченого законом або договором, у даному випадку, зокрема, дострокове стягнення кредиту, належить виключно позивачеві.

У випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк виконання договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

З огляду на те, що відповідач не належним чином виконує зобов`язання за кредитним договором та має заборгованість, Акціонерне товариство «ПроКредит Банк», з урахуванням положень ст. 1050 ЦК України, скористалося своїм гарантованим правом вимоги на дострокове стягнення всієї суми кредиту, нарахованих на неї відсотків станом на 15.01.2019 року.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Як вбачається з умов Договору №4 від 25.02.2015 року, яким були внесені зміни до договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2009 року, відповідно до графіку встановлено строк його дії - до 21.02.2022 року, а отже і строк дії договору поруки.

Договори поруки укладено на забезпечення виконання договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2009 року, рамковій угоді №3187 від 11.10.2007 року, які остаточно укладені на строк до 21.02.2022 року.

Пунктом 4.1. договору поруки передбачено дію цього договору до належного виконання позичальником чи поручителем зобов`язань за кредитним договором.

Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Поручитель відповідає перед банком не лише в межах внесення чергових платежів, а й за виконання зобов`язання по поверненню коштів в цілому. Відповідно договору поруки відповідальність поручителя виникає як у випадку невиконання позичальником будь-якої частини зобов`язання, так і при невиконанні позичальником зобов`язань в цілому.

Аналіз наведених норм дає підстави стверджувати, що в разі укладення кількох договорів поруки, які забезпечують виконання одного зобов`язання, виникає кілька самостійних зобов`язань, сторони яких (поручителі) перебувають у правовідносинах з одним боржником, проте не пов`язані правовідносинами між собою. У такому разі кожен поручитель відповідає перед кредитором боржника в обсязі та відповідно до умов договору поруки, стороною якого він є.

Суд вважає, що строк виконання зобов`язання для поручителів не був змінений, порука не була припинена, так як вона відповідно договору поруки існує до повного виконання зобов`язання боржником, тому вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитом та відсотками за кредитом підлягають стягненню в солідарному порядку з відповідачів.

Представник ОСОБА_2 адвокат Ємельяненко І.В. просить застосувати наслідки спливу позовної давності посилаючись на п.3.1 Договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11 жовтня 2007 року, у випадку звільнення працівника з роботи у ЗАТ «ПроКредит Банк» за власним бажанням, Позичальник зобов`язується здійснити повне дострокове погашення кредиту протягом 14 календарних днів з дати заяви про звільнення, тобто зобов`язання погасити заборгованість в повному обсязі виникла у відповідача -1 04.06.2014 року та було прострочено 19 червня 2014 року і з цього дня почав спливати строк позовної давності, визначеного законодавством, який сплив 19 червня 2017 року.

За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як вбачається матеріалів справи ОСОБА_2 , при звільненні з роботи, звернулася з письмовою заявою до Банку, в якій просила не виконувати цей пункт договору, не погашати достроково заборгованість та не переводити кредит на загальні умови кредитування, зобов`язалася своєчасно та належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, належно виконувати всі інші зобов`язання, передбачені договором, тому посилання адвокат Ємельяненко І.В. про застосування наслідків спливу строку позовної давності, з урахуванням заяви ОСОБА_2 про невиконання пункту 3.1. Договору в частині дострокового погашення кредиту та відсотків у зв`язку з її звільненням, є необґрунтованим.

Суд приймає до уваги пояснення представника позивача, що банком не було пред`явлено дострокове погашення заборгованості виключно тому, що відповідачка ОСОБА_2 письмово звернулася з заявами з проханням змінити умови кредитування у зв`язку зі складним матеріальним становищем та письмово підтвердила зобов`язання виконати договірні обов`язки по поверненню кредиту

Звертаючись до суду з позовом, позивач просив суд в солідарному порядку стягнути з відповідачів заборгованість по кредитному договору станом на 15 січня 2019 року в розмірі 617 306, 33 грн., що складається з сум: капітал - 447 377, 78 грн., проценти - 130 178,49 грн. проценти за неправомірне користування кредитом - 39 749, 06 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1,6 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Положення зазначених статей узгоджуються із сталою практикою Європейського Суду, так у рішенні в справі «Бочаров проти України» від 17.03.2011 року (остаточне 17.06.2011 року), зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів.

На підтвердження своїх вимог позивачем надано розрахунок заборгованості за кредитним договором, якій перевірений судом.

Згідно розрахунку позивача, заборгованість ОСОБА_2 за Договором № 90.1358/3187 від 11.10.2007 року станом на 15.01.2019 року становить 617 306, 33 грн., що складається з: капітал - 447 377, 78 грн., проценти - 130 178,49 грн. проценти за неправомірне користування кредитом - 39 749, 06 грн., тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в цій частині.

Відповідності до ст.141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 12, 77, 81, 141, 263-265, 273 ЦПК України, ст.ст. 11, 15, 16, 526, 530,543, 553, 554, 610, 625, 626, 628, 629, 1050, 1052, 1054 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ((ІПН НОМЕР_2 ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 107 «А», рахунок № НОМЕР_3 в АТ «ПроКредит Банк» МФО 320984, ) суму заборгованості по Договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11.10.2007 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди №3187 від 11.10.2017 року, в розмірі 617 306 (шістсот сімнадцять тисяч триста шість) гривень 33 копійки, що складається з 447 377, 78 гривень капіталу, 130 179,49 гривень процентів, 39 749, 06 гривень процентів за неправомірне користування кредитом.

Стягнути з Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ) та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ((ІПН НОМЕР_4 ) солідарно на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 107 «А», рахунок № НОМЕР_3 в АТ «ПроКредит Банк» МФО 320984, ) суму заборгованості по Договору про надання траншу №90.1358/3187 від 11.10.2007 року, який є невід`ємною частиною Рамкової угоди №3187 від 11.10.2017 року, в розмірі 617 306 (шістсот сімнадцять тисяч триста шість) гривень 33 копійки, що складається з 447 377, 78 гривень капіталу, 130 179,49 гривень процентів, 39 749, 06 гривень процентів за неправомірне користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_1 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ((ІПН НОМЕР_2 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ((ІПН НОМЕР_4 ) на користь Публічного акціонерного товариства «ПроКредит Банк», (03115, м. Київ, пр. Перемоги, 107 «А», рахунок № НОМЕР_3 в АТ «ПроКредит Банк» МФО 320984, ) на відшкодування сплаченого судового збору по 3086 ( три тисячі вісімдесят шість) гривень 53 копійки з кожного.

Копію рішення надіслати сторонам в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - за наступною веб-адресою сторінки https://court.gov.ua/sud0801/.

Повний текст рішення складений 14.02.2020 року.

Суддя Бердянського міськрайонного суду

Запорізької області Л. В. Богомолова