Провадження №2-ві-48/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Київ

Суддя Солом`янського районного суду міста Києва Аксьонова Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Букіної О.М. у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , правонаступниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької Алли Миколаївни, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності нерухомого майна, ОСОБА_6 , Державної податкової інспекції Солом`янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, відновлення прав власника,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Солом`янського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовною заявою ОСОБА_3 , правонаступниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької Алли Миколаївни, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності нерухомого майна, ОСОБА_6 , Державної податкової інспекції Солом`янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, відновлення прав власника.

18 грудня 2020 року (за вх. №97584/20) до Солом`янського районного суду м. Києва від представника правонаступника позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 надійшла заява про відвід головуючого судді Букіної О.М. від розгляду даної справи. В обґрунтування поданої заяви ОСОБА_1 зазначила, що під час ознайомлення із матеріалами справи 14 грудня 2020 року та 16 грудня 2020 року нею було встановлено, що для розгляду заяви про відвід від 12 серпня 2020 року іншому судді, який не входить до складу суду, не були передані разом із даною заявою усі матеріали цивільної справи №760/10908/13-ц. Також помічником судді Кривулько С.В. у 34 рядку опису до 47 тому цивільної справи № 760/10908/13-ц не правильно зазначено індекс та дату вхідного документу. Крім цього вказує, що в ухвалі суду від 14 грудня 2020 року, якою заяву про відвід головуючого судді Букіної О.М. від 12 серпня 2020 року визнано необґрунтованою, «сфальшовані» описова, мотивувальна та резолютивна частини ухвали, а також позовні вимоги із якими позивач ОСОБА_3 звернулася до суду.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 29 грудня 2020 року заяву про відвід визнано необґрунтованою, та передано заяву для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30 грудня 2020 року заяву ОСОБА_1 про відвід головуючого судді Букіної О.М. (провадження №2-ві/760/48/20) розподілено судді Аксьоновій Н.М.

Згідно з ч. 8 ст.40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Як убачається зі змісту ч.1-3 ст. 40 ЦПК України питання про самовідвід судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід. Якщо заява про відвід судді надійшла до суду пізніше ніж за три робочі дні до наступного засідання, така заява не підлягає передачі на розгляд іншому судді, а питання про відвід судді вирішується судом, що розглядає справу.

Відповідно до п.3, п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

У заяві зазначається про упередженість та необ`єктивність судді. Однак, із поданої заяви та матеріалів справи не встановлено особистої заінтересованості судді, певних її прихильностей чи уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. Також не встановлено наявності будь-яких обставин, що свідчать про те, що головуючий суддя не є безстороннім, неупередженим або об`єктивним.

Частиною 4 ст.36 ЦПК України визначено, що незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оцінивши наведені доводи та надані документи, вбачається, що підстави для задоволення заявленого відводу відсутні.

Керуючись статтями 36-41, 353 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 , яка діє в інтересах ОСОБА_2 , про відвід головуючого судді Букіної Олени Миколаївни у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_3 , правонаступниками якої є: ОСОБА_2 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Краковецької Алли Миколаївни, Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності нерухомого майна, ОСОБА_6 , Державної податкової інспекції Солом`янського району м. Києва Міністерства доходів і зборів України, третя особа: відділ громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Солом`янського районного управління Головного управління МВС України у м. Києві про визнання договору дарування недійсним, скасування державної реєстрації, відновлення прав власника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Н.М. Аксьонова