Справа № 265/8101/19
Провадження № 2/265/464/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 грудня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Вайновського А. М.,

за участю секретаря судового засідання Гавшиної А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги , -

В С Т А Н О В И В :

22 листопада 2019 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області з даним позовом, яким просить стягнути з відповідача суму надмірно виплачених коштів щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 24 094,40 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в департаменті соціального захисту населення Маріупольської міської ради, як уповноважений представник родини та є внутрішньо переміщеною особою. На підставі її заяви від 05.09.2018 відповідно до Порядку надання щомісячної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 505, родині відповідачки була призначена з 05.09.2018 по 04.03.2019 та з 05.03.2019 по 04.09.2019 допомога у загальній сумі 24094,40 гривень. Згідно з п. 10 Постанови Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 505 (зі змінами) департаментом було здійснено перевірку достовірності наданої інформації щодо наявності житла. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 з 04.05.2005 має у власності 1/3 частині житлового будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 . П. 12 постанови передбачено, що виплата грошової допомоги припиняються у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації неповідомлення про зміну обставин, які випливають на призначення грошової допомоги. На підставі цього виплату допомоги було припинено з 01.07.2019. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача суму безпідставно отриманої грошової допомоги у розмірі 24094,40 гривень, а також судові витрати.

Відповідно до ухвали Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18 грудня 2019 року справа розглядається в порядку спрощеного провадження із викликом сторін в судове засідання.

Представник позивача Василів О.С. , діюча на підставі довіреності, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якою позовні вимоги підтримала повністю на просила їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача адвокат Карпова Н.В. в судове засідання не з`явилась від неї на адресу суду надійшла заява з проханням слухати справу за її відсутності, заперечує проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те що, при зверненні ОСОБА_1 у вересні 2018 року за оформленням адресної допомоги, останній не було відомо про наявність особистого житла, а саме 1/3 частини будинку АДРЕСА_1 . У зв`язку із чим, адвокатом Карповою Н.В., в інтересах ОСОБА_1 , 03 червня 2020 року був поданий позов до Піщанського районного суду Вінницької області з вимогами про визнання частково недійсним Рішення Виконавчого комітету Городищенської міської ради Піщанського району Вінницької області № 37 від 10 серпня 2004 року в частині надання у приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , та про скасування приватизації в частині надання у приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/3 частини зазначеного будинку. Позов був обґрунтований тим, що заяву про передачу у приватну власність будинку АДРЕСА_1 подавали батьки ОСОБА_1 - ОСОБА_6 та матір ОСОБА_7 . Згоди ОСОБА_1 на приватизацію будинку на її ім`я ніхто не питав і вона була включена до рішення про приватизацію та свідоцтва про право власності на житло лише як особа, яка була, нібито на той момент, зареєстрована у будинку. Тобто, заяву про приватизацію будинку подано всупереч п. 5 Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 15 вересня 1992 року № 56 «Про затвердження Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян» (із змінами, внесеними згідно з наказом Держжитлокомунгоспу від 05 серпня 1994 року № 72), згідно якого передача займаних квартир (будинків) здійснюється в приватну (для одиноких наймачів) та спільну (сумісну або часткову) власність за письмовою згодою всіх повнолітніх (віком від 18 і більше років) членів сім`ї з обов`язковим визначеннях: уповноваженого власника квартири (будинку). На момент, коли здійснювалась приватизація ОСОБА_1 в даному будинку не проживала, спільне господарство зі своїми батьками не вела, так як 02 серпня 1997 року, уклавши шлюб з ОСОБА_8 , поїхала до міста Новоазовська Донецької області та 08 серпня 1997 року була зареєстрована за адресою - АДРЕСА_2 . Право на приватизацію ОСОБА_1 пов`язано лише з фактом реєстрації у будинку, а не з фактом проживання у ньому. 18 вересня 2020 року Піщанським районним судом Вінницької області, яке набрало законної сили 20 жовтня 2020 року, повністю задоволений позов, поданий в інтересах ОСОБА_1 . Встановлений факт того, що право приватизації ОСОБА_1 використано без згони та особистої заяви, у порушення вимог Положення про передачу у власність квартир та будинків. Тим самим, що спростовується і провина ОСОБА_1 , яка нібито завідомо приховала факт належності їй частини нерухомого майна, для отримання адресної допомоги внутрішньо - переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату комунальних послуг, відповідно до її заяв віл 05 вересня 2018 року та від 05 березня 2019 року.

З урахуванням наведених обставин, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів у відсутність сторін.

Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до ч. 1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , а також її син ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та син ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 мають статус внутрішньо переміщених осіб, як такі, що перемістилися з зареєстрованої адреси проживання: АДРЕСА_2 , до фактичного місця проживання/перебування за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджено довідками про взяття на облік за № від 03.09.2018, № від 03.09.2018 та № від 03.09.2018 відповідно, виданими УСЗН Маріупольської міської ради.

Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2004 року № 505 було установлено щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послу, а також затверджено Порядок про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг (надалі - Порядок).

Пунктом 2 Порядку в редакції, чинній станом на день набуття відповідачем статусу внутрішньо переміщеної особи, встановлено, що грошова допомога надається внутрішньо переміщеним особам, які стоять на обліку в структурних підрозділах з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органах з питань соціального захисту населення міських, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - уповноважені органи), з дня звернення за її призначенням і виплачується по місяць зняття з такого обліку включно, але не більше ніж шість місяців.

Так, рішенням УСЗН Маріупольської міської ради Лівобережного району від 14.11.2018 родині ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 було призначено грошову допомогу на період з 05.09.2018 по 04.03.2019.

Рішенням УСЗН Маріупольської міської ради Лівобережного району від 13.03.2019 родині ОСОБА_1 , ОСОБА_10 , ОСОБА_9 було повторно призначено грошову допомогу на період з 05.03.2019 по 04.09.2019 загальна сума допомоги на сім`ю 2442,00 гривень щомісячно.

Згідно інформаційної довідки № 175245102 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта ОСОБА_1 з 04.05.2005 має у власності 1/3 частині житлового будинку, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 .

Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, затверджено розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. № 1085»., с. Городище, Піщанського р-н., Вінницької області, де розташовано (будинок частина якого належить відповідачеві на праві власності, не входило, до переліку населених пунктів на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення та на території вказаної області ніколи не проводилась антитерористична операція.

Тому наявність у відповідача у власності житла на території, визначеної ПК 01.10.2014 № 505 (зі змінами) є причиною виникнення переплати раніше виплаченої допомоги.

Відповідно до п. 12 постанови передбачено, що виплата грошової допомоги припиняються у разі виявлення уповноваженим органом факту подання недостовірної інформації неповідомлення про зміну обставин, які випливають на призначення грошової допомоги. На підставі цього виплату допомоги було припинено з 01.07.2019.

14.08.2019 ОСОБА_1 листом повідомлено про надмірно виплачені копоти, але, станом на дату подання цивільного позову заборгованість в добровільному порядку не погашено.

Разом із тим, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 Цивільного кодексу України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею ж 1215 ЦК України встановлено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

Отже, законодавцем передбачені два виключення, коли безпідставно набуте майно не підлягає поверненню: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності зі сторони набувача виплати.

При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, а отже відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум.

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України в постанові від 2 липня 2014 року у справі № 6-91цс14.

03 червня 2020 року представником відповідача адвокатом Карповою Н.В. був поданий позов до Піщанського районного суду Вінницької області з вимогами про визнання частково недійсним Рішення Виконавчого комітету Городищенської міської ради Піщанського району Вінницької області № 37 від 10 серпня 2004 року в частині надання у приватну спільну часткову власність Губченко (Діхтяр) Л. 1.1/3 частину будинку АДРЕСА_1 , та про скасування приватизації в частині надання у приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/3 частини зазначеного будинку.

Згідно рішення Піщанського районного суду Вінницької області від 18 вересня 2020 року, яке набрала законної сили 20.10.2020 року, визнано частково недійсним Рішення виконавчого комітету Городищенської сільської ради Піщанського району Вінницької області № 37 від 10 серпня 2004 року в частині надання у приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/3 (однієї третьої частини) будинку АДРЕСА_1 . Скасувано приватизацію в частині надання у приватну спільну часткову власність ОСОБА_1 1/3 (однієї третьої частини) будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом..

Крім того, на п. 10 Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо- переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово - комунальних послуг, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 505 (зі змінами та доповненнями). Відповідно до зазначеного пункту, уповноважені органи мають право перевіряти обґрунтованість видачі та достовірність документів, поданих для призначення грошової допомоги, а також здійснювати запити та безоплатно отримувати відомості від підприємств, установ та організацій усіх форм власності, необхідні для призначення грошової допомоги та контролю за правильністю її надання, що при прийнятті заяви ОСОБА_1 зроблено не було.

Враховуючи добровільну виплату позивачем сум грошової допомоги, відсутність недобросовісності, та відсутність навмисного приховування факту належності відповідачу нерухомого майна, суд відмовляє у задоволенні позову у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 76-82, 141, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволені позовних вимог Департаменту соціального захисту населення Маріупольської міської ради до ОСОБА_1 про стягнення надмірно виплачених коштів щомісячної грошової допомоги - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо розгляду справи на офіційному веб-порталі судова влада України http://court.gov.ua/sud0538/.

Повтний текст рішення складений 04 січня 2021 року.

Суддя ________________________________________________