ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 531/341/20 Номер провадження 22-ц/814/1796/20Головуючий у 1-й інстанції Попов М. С. Доповідач ап. інст. Карпушин Г. Л.
03 листопада 2020 року м. Полтава
Постановою Полтавського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» задоволено частково.
Рішення Карлівського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року скасовано.

Ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» 14982,42 грн. заборгованості за кредитним договором б/н від 12 вересня 2018 року.

В іншій частині відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Задовольняючи частково позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що за умовами Договору обов`язок відповідача включає повернення тіла кредиту та процентів за користування кредитними коштами. У разі несвоєчасного або не в повному обсязі внесення строкових платежів сума кредиту вважається простроченою. Прострочений кредит це кредитні кошти, які були надані клієнту та не були повернені у строк, передбачений договором. З урахуванням викладеного колегія суддів прийшла до висновку, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку відмовивши позивачу у стягненні з відповідача простроченого тіла кредиту у розмірі 12840,43 грн.

Крім того, в підписаному Відповідачем паспорті споживчого кредиту (а.с. 10-11) вказано: процентну ставку за користування кредитом 43,2% річних; процентну ставку, та відповідальність при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту у вигляді сплати штрафу: «… Штраф за прострочення більше ніж на 30 днів за обов`язковими платежами за карткою 500,00 грн + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісії».

Тобто, з відповідача на користь АТ КБ «Приватбанк» підлягає стягненню заборгованість у розмірі 13792,78 грн., що складається із заборгованості за простроченим тілом кредиту 12840,43 грн., заборгованості за нарахованими та простроченими відсотками 952,35 грн.Крім того, враховуючи, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, то і розмір процентної складової штрафу підлягає зміні у бік зменшення, до 689.64 грн., а загальний розмір штрафу до 1189.64 грн (689.64+500).

Відповідно до вимог частини 3 статті 35 ЦПК України питання, що виникають під час колегіального розгляду справи судом, вирішуються більшістю голосів суддів. При ухваленні рішення з кожного питання жоден із суддів не має права утримуватися від голосування та підписання рішення чи ухвали. Суддя, не згодний з рішенням, може письмово викласти свою окрему думку.

Вважаю в даному випадку за необхідне скористатись вказаною нормою процесуального права та викласти окрему думку стосовно ухваленої у цій справі постанови апеляційного суду, яка, на моє переконання, винесена з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Так, у березні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 . Зазначав, що між Банком

та ОСОБА_1 12.09.2018 року було укладено кредитний договір № б/н, згідно якого остання отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

За розрахунками банку у відповідача утворилась заборгованість в розмірі 20499,18 грн., яка складається з наступного: 128,40,43 грн. заборгованості за тілом кредиту, і т.ч.0,00 грн. заборгованості за поточним тілом кредиту; 12840, 43 грн. - заборгованості за простроченим тілом кредиту;0,00 грн. заборгованості за нарахованими відсотками; 952,35 грн. заборгованості за простроченими відсотками ; 5254,06 грн. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України; 500 грн. штрафу (фіксована частина); 952,34 грн. штрафу (процентна складова).

Рішенням Карлівського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року у задоволенні позову акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, районний суд своє рішення мотивував тим, що банком не надано копії «Умов та правил надання банківських послуг», які є складовою частиною укладеного 12.09.2018 року договору. При цьому, розрахунок заборгованості за договором б/н від 12.09.2018 року, не може слугувати підтвердженням наявності заборгованості у відповідача перед позивачем, оскільки не є первинним документом, так як не відповідає вимогам, що висуваються чинним законодавством до первинних документів, не відповідає вимогам встановлених ЦПК для письмових доказів. Тому, розрахунок заборгованості за договором, анкета-заява, витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» не являються належними і допустимими доказами, оскільки не відповідають вимогам встановлених ЦПК України для письмових доказів, а інформація про умови кредитування має посилання на послуги, про отримання яких не йдеться у Анкеті-заяві.

Рішення оскаржило АТ КБ «ПриватБанк», яке подало апеляційну скаргу.

Вважаю за необхідне звернути увагу та проаналізувати складові заборгованості, яку визначив АТ КБ «ПриватБанк», включивши :

-128,40,43 грн. заборгованість за тілом кредиту;

-0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту;

-12840, 43 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

-0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками;

-952,35 грн. заборгованість за простроченими відсотками ;

-5254,06 грн. заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України;

500 грн. штраф (фіксована частина);

952,34 грн. штраф (процентна складова).

Оцінюючи підставність заявлених вимог, вбачається, що заборгованість за поточним тілом кредиту становить 0,00 гривень.

За таких обставин позивачем належним чином не обґрунтована заборгованість за простроченим тілом кредиту, при тому, що заборгованість за тілом кредиту дорівнює 0,00 гривень, тобто відсутня заборгованість по основній сумі кредиту, що виключає і нарахування заборгованості за простроченими відсотками.

Більш того, з розрахунку заборгованості ОСОБА_1 станом на 20.12.2019 року позивачем заборгованість у розмірі 952,35 грн в графі 18 визначено як «сальдо за нарахованими відсотками на прострочці, які не включені в заборгованість накопичувальним підсумком» (а.с.7-8 ).

Крім цього розрахунок також містить графи :

-відсотки на заборгованість за кредитом,

-нараховано відсотків на заборгованості за кредитом при порушенні умов кредитування,

-нараховано відсотків на прострочений кредит,

-нараховано відсотків,

-сальдо за нарахованими відсотками,

-загальне сальдо за нарахованими відсотками,

-сальдо за нарахованими відсотками, які не включені в заборгованість.

Згідно з ч. 2 ст.77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Отже, зважаючи на те, що позивачем вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту не заявлені, відсутні підстави для стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту, поняття якого вільно надано в постанові апеляційного суду.

Між тим, Умови та Правила надання банківських послуг не містить поняття прострочене тіло кредиту та прострочені відсотки.

В постанові стверджується про видачу відповідачу кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_1 та ознайомлення ОСОБА_1 12 вересня 2018р. з паспортом споживчого кредиту, який нею підписаний.

До позовної заяви банком додано витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD», в якому міститься інформація про умови кредитування. Вказаний витяг підписаний ОСОБА_1 (а.с. 10-11).

Однак, позивачем суду першої інстанції не надавались дані про те, яку саме кредитну картку було видано відповідачу.

В рішенні Карлівського районного суду Полтавської області від 12 червня 2020 року цій обставині дана належна оцінка та вказано, що зазначені у вказаному витязі дані по двох типах кредитного продукту не дозволяють суду зробити однозначний висновок відносно відповідача та ознайомлення нею з умовами по конкретній картці, адже доказування не може грунтуватись на припущеннях, що заборонено ч.6 ст.81 ЦПК України.

Анкета заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку містить лише особисту інформацію про ОСОБА_1 .

Тому, чітко визначити на яких умовах було надано кредит відповідачу не можливо, а тому посилання в постанові колегії суддів на вказаний паспорт споживчого кредиту є припущенням та не є належним і допустимим доказом.

Також, АТ КБ «ПриватБанк» до апеляційної скарги додає довідку про видачу кредитної картки № 981067 від 12.09.2018 року зі строк дії до липня 2022 року, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 та виписку по картковим рахункам відповідача.

При цьому банк не заявляє клопотання про приєднання вказаних документів та не наводить взагалі наявності поважних причин, які б унеможливлювати пред`явити зазначені докази в суді першої інстанції.

Між тим, як вбачається з матеріалів справи до позовної заяви банку, яка надіслана до суду 12 березня 2020 р., не додано довідку про видачу кредитної картки, довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ОСОБА_1 та виписку по картковим рахункам відповідача.

Згідно із ч.2 ст.83 ЦПК України позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

Отже, вказані докази, які приєднані до апеляційної скарги АТ КБ «ПриавтБанк» не надавались позивачем суду першої інстанції, а тому не могли бути ним оцінені, а їх безумовне прийняття апеляційним судом без відповідних обгрунтувань є порушенням процесуальних норм.

За вказаних обставин, вважаю, що рішення суду першої інстанції є обгрунтованим та підлягає залишенню без змін.

Суддя Полтавського

апеляційного суду О.В. Прядкіна