Справа № 336/1959/19
Пр. № 2/336/239/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

1 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

з участю представника позивача адвоката Працевитого Г.О.,

представника відповідача адвоката Фельського С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа державний нотаріус п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори Кисельова Вікторія Вікторівна, про визначення додаткового строку для прийняття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

29 березня 2019 року позивач звернулась до суду з позовом про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини.

В заяві зазначила, що є донькою ОСОБА_3 , чия смерть сталася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті матері відкрилась спадщина, до складу якої входять квартира АДРЕСА_1 та грошові вклади у банківських установах. Відповідач в справі, який доводиться братом позивачці, після смерті матері повідомив, що мати залишила заповіт на належну спадкодавцеві частку в праві спільної часткової власності на вказану квартиру лише на його користь, що і зумовило незвернення позивача до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини у встановлений законом шестимісячний строк. Разом з тим 12 березня 2019 року позивач отримала звернення державного нотаріуса п`ятої Запорізької державної нотаріальної контори, яке містило повідомлення про наявність заповіту, складеного її матір`ю на користь позивачки.

Оскільки про наявність підстав для спадкування позивач дізналася після спливу встановленого законом шестимісячного строку з причин, що не залежали від її волі, вважає, що за вказаних обставин причина пропуску строку прийняття спадщини є поважною, такою, що пов`язана з об`єктивними, непереборними труднощами, тому тягне за собою встановлення судом додаткового строку для прийняття спадщини.

У зв`язку з викладеним просить про задоволення позову та визначення для неї додаткового строку, що обчислюватиметься двома місяцями після набрання рішенням законної сили.

Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.06.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду і відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 20).

Заходи забезпечення позову в справі не застосовувались.

Ухвалою суду від 4 лютого 2020 витребувано в п`ятій Запорізькій нотаріальній конторі спадкову справу після смерті ОСОБА_3 (а. с. 55).

Ухвалою суду від 14 травня 2020 року закрито підготовче провадження в справі, справу призначено до судового розгляду (а. с. 106).

В судовому засіданні представник позивача підтримав вимоги позову. Просить про ухвалення рішення на користь своєї довірительки. Зауважує на тому, що після смерті матері позивач, будучи переконаною в наявності заповіту лише на користь відповідача, навмисно не вчиняла дій з прийняття спадщини, а відсутність інформації про її право на спадкування, тобто про наявність заповіту, є обставиною, що жодним чином не залежить від її волі, між тим ця обставина завадила їй прийняти спадщину.

Представник відповідача частково заперечує проти задоволення позову, зауваживши на тому, що його довіритель не проти визначення додаткового строку для прийняття у спадщину грошових вкладів у банківській установі, які є предметом заповіту спадкоємця щодо позивача, проте проти визначення строку для прийняття спадщини на частку в праві спільної власності на квартиру як обов`язкової частки в спадщині він заперечує, оскільки позивач достеменно знала про дату смерті своєї матері та, не звернувшись до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку закону, на свій розсуд розпорядилась своїм правом, що жодним чином не свідчить на користь наявності об`єктивних перешкод у здійсненні права на спадкування.

Третя особа, належним чином повідомлена про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явилася, надавши письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у її відсутність.

Зазначені обставини в силу ст. 211 ЦПК України зумовили проведення судового розгляду без участі третьої особи.

Вислухавши учасників справи, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що не підлягає задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 сталася смерть ОСОБА_3 (а. с. 31), яка 23 січня 2014 року на випадок свої смерті заповіла належну їй частину квартири АДРЕСА_1 відповідачу, а належні грошові вклади з відсотками в усіх банках України, у тому числі всі види нарахованої компенсації, - позивачці (а. с. 30).

Статтею 1270 ЦК України внормовано, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Часом відкриття спадщини за змістом ст. 1220 ЦК України є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Як встановлено судом, смерть ОСОБА_3 сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 . Після її смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся відповідач (а. с. 67), який постійно проживав із спадкодавцем на момент відкриття спадщини, тому вважається таким, що прийняв спадщину, хоча й за формальним критерієм пропустив встановлений статтею 1270 ЦК України строк.

Відповідач, яка не проживала разом із спадкодавцем та не була зареєстрована за тією ж адресою, що і ОСОБА_3 , звернулась до нотаріальної контори з пропуском встановленого строку, а саме: 6 лютого 2019 року (а. с. 79).

Вирішуючи вимоги позову в частині визначення додаткового строку для прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

З наведеного положення законодавства випливає, що лише поважні причини пропуску встановленого статтею 1270 ЦК України строку можуть зумовити встановлення додаткового строку.

За висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за іі півріччя 2017 року, за змістом статті 1272 ЦК України поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Правила частини третьої 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Представник позивача, наполягаючи на поважності причини пропуску його довірителькою строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 , пов`язує їх з тією обставиною, що, будучи впевненою у відсутності права на спадкування, вона не подала відповідної заяви про прийняття спадщини у встановлений законом строк.

Суд не може погодитися з тим, що зазначені позивачем і її представником причини неприйняття спадщини у встановлений законом строк є поважними, оскільки незвернення до нотаріальної контори з відповідною заявою, як випливає із змісту позиції позивача, цілком залежало від її волі.

Між тим закон пов`язує виправданість неприйняття спадщини лише з об`єктивними причинами, що існують поза волею особи та перешкоджають їй звернутися до нотаріуса.

Будучи впевненою у відсутності заповіту, як зазначає позивач, вона утрималась від подання заяви про прийняття спадщини, проте не з наявністю або відсутністю заповіту спадкоємцями першої черги за законом пов`язане здійснення ними права на спадкування, а поєднане воно з фактом відкриття спадщини, яке (відкриття) є юридичним фактом і відбувається в певну дату, саме від якої і починає перебіг строк для прийняття спадщини.

Позивач як спадкоємець першої черги за законом, яка на момент відкриття спадщини досягла віку непрацездатності і в силу ст. 1241 ЦК України мала право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, за бажання її прийняти повинна була у встановлений законом строк незалежно від наявності або відсутності заповіту вчинити передбачені статтею 1269 ЦК України дії, проте не вчинила їх, розпорядившись своїм правом на власний розсуд.

Що стосується тверджень представника позивача про часткове задоволення позову, тобто визначення строку для прийняття в спадщину грошових вкладів та відмову в частині визначення строку для прийняття у спадщину частки в праві спільної часткової власності на нерухомість, закон не розмежовує можливість визначити додатковий строк для прийняття у спадщину певних предметів, а внормовує право спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини, на отримання додаткового строку для прийняття спадщини в цілому.

До того ж право на отримання належної за заповітом спадщини може бути реалізовано у позасудовому порядку, так як у відповідності до ч. 2 ст. 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Це означає, що наявність згоди іншого спадкоємця, який прийняв спадщину, що висловлена його представником в судовому засіданні, на прийняття спадщини позивачем виключає звернення до суду у відсутність спору.

Фізична особа, яка в силу ст. 12 ЦК України є вільною у здійсненні своїх прав, вправі прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України).

Встановлені судом обставини свідчать про небажання позивача приймати спадщину після смерті матері, якими б мотивами вона при цьому не керувалася, тобто розпорядження своїм правом на власний розсуд у відсутність будь-яких об`єктивних перешкод для вчинення передбачених законом дій, що не дає підстав для задоволення позову через відсутність ознак порушення права позивача.

Висновки в Постановах Верховного Суду в справах № 629/1886/18, № 761/42165/17-ц, № 127/7304/18, на необхідності застосування яких зауважує представник позивача, стосуються випадків, коли спадкоємець за заповітом, не будучи обізнаним про відкриття спадщини та про свій статус спадкоємця, оскільки не був поінформований нотаріусом про наявність такого заповіту, пропустив строк на прийняття спадщини, на встановлені судом правовідносини не розповсюджуються, оскільки, як зазначено, позивач достеменно знала про факт відкриття спадщини, проте свідомо розпорядилась правом на її прийняття на власний розсуд.

Керуючись ст. ст. 1268-1270, 1272 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 , що зареєстрована і проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , до ОСОБА_2 , що зареєстрований і проживає за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Повне рішення складено 30 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Щаслива