ПОСТАНОВА

Іменем України

03 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/812/19

провадження № 22-ц/4809/136/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючої судді Суровицької Л. В.,

суддів Авраменко Т. М., Черненка В. В.

секретар Лазаренко-Шаповалова В.В.

учасники справи :

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Громніцький Юрій Петрович,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

представник відповідача - адвокат Луньова Анна Геннадіївна,

відповідач Державний реєстратор Кіровоградської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Таран Мирослава Василівна,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за апеляційною скаргою адвоката Луньової Анни Геннадіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2019 року, у складі судді Шевченко І.М. у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного реєстратора Кіровоградської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Таран Мирослави Василівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора,

В С Т А Н О В И В :

У лютому 2019 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Державного реєстратора Кіровоградської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Таран Мирослави Василівни про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора.

Зазначала, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03 липня 2000 року, зареєстровано за № 2758 вона є власником квартири АДРЕСА_1 до переменування АДРЕСА_2 ).

З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна їй стало відомо, що за даними інформаційної довідки № 148399201 від 06 грудня 2018 року, власником квартири АДРЕСА_1 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Підставою внесення запису №28873046 про право власності зазначено: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 43995160 від 12 листопада 2018 року державного реєстратора Кіровоградської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Таран Мирослави Василівни.

Вважає рішення державного реєстратора, на підставі якого відбувся перехід права власності на квартиру до ТОВ «Кредитні ініціативи» протиправним.

Вказана квартира є предметом іпотеки. Іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки лише у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов?язання.

Відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда № 2-2528/11 від 01 листопада 2012 року, ухвали апеляційного суду Кіровоградської області № 2-2528/11 (№22-ц/781/2595/13) від 19 листопада 2013 року, рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда №405/10784/13-ц від 06 травня 2014 року у зв?язку з тим, що вона не отримала кредитні кошти, у неї не виникло обов`язку перед банком щодо повернення кредиту та зобов`язань за договором іпотеки, а тому у ТОВ «Кредитні ініціативи», як у іпотекодержателя, відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки, у тому числі шляхом набуття права власності на предмет іпотеки на підставі застереження в іпотечному договорі. При відсутності у неї зобов?язань за кредитним договором, рішення про державну реєстрацію прав та їх обстяжень від 12 листопада 2018 року прийнято державним реєстратором за відсутності правових підстав.

Крім того, на час прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, на підставі якого було здійснено реєстрацію права власності на квартиру за ТОВ «Кредитні ініціативи», згідно актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень № 3277435 від 07.11.2013 року на майно ОСОБА_1 , а саме: квартира АДРЕСА_1 , накладено арешт на підставі постанови Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ № 40515268 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 04 листопада 2013 року(т. 1 а.с. 45-47).

Пунктом 6 частини першої статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» було передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень має бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Всупереч цим положенням закону, за наявності арешту і заборони відчуження нерухомого майна боржника ОСОБА_1 , державний реєстратор вчинила протиправні дії щодо прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи».

Товариство приховало від державного реєстратора судові рішення, що набрали законної сили, згідно яких товариство неодноразово намагалось вчинити дії щодо набуття права власності на спірну квартиру, проте в задоволенні позовів судами відмовлено.

Позивач просила суд визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер № 43995160 від 12 листопада 2018 року державного реєстратора Кіровоградської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Таран Мирослави Василівни, номер запису про право власності 28873046, згідно якого було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с.3-14).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2019 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 43995160 від 12 листопада 2018 року державного реєстратора Таран Мирослави Василівни (Кіровоградська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Кіровоградська область), номер запису про право власності 28873046, згідно якого було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на квартиру АДРЕСА_1 .Вирішено питання про судові витрати.

Суд мотивував рішення тим, що у позивача не виникло обов?язку перед банком щодо повернення кредиту, у зв?язку з чим не виникло зобов?язань і за договором іпотеки, тому у ТОВ «Кредитні ініціативи», як у іпотеко держателя, відсутні правові підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Крім того, на час прийняття рішення про державну реєстрацію прав, наявне було обтяження у вигляді арешту на квартиру, що було самостійною підставою для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень (т. 1 а.с. 200-206).

В апеляційній скарзі адвокат Луньова А.Г., яка діє в інтересах ТОВ «Кредитні ініціативи», просить скасувати рішення суду першої інстанції з підстав порушення норм матеріального і процесуального права та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову. Посилається на те, що судом першої інстанції не з`ясовано всі обставини, що мають значення для справи та не надано належну оцінку доводам відповідача, не встановлено всі фактичні обставини справи, від яких залежить її правильне вирішення, неправильно застосовано норми матеріального права (т. 1 а.с. 212-216).

Апеляційне провадження відкрито 26 листопада 2019 року (т.1, а.с.230), 11 грудня 2019 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи на 29 січня 2020 року (т. 2, а.с. 20). У судовому засіданні оголошено перерву до 03 лютого 2020 року та за клопотанням представника відповідача продовжено строк розгляду справи на п`ятнадцять днів.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін. Зазначає, що арешт, накладений на предмет іпотеки, є перешкодою для здійснення перереєстрації права власності на предмет іпотеки, тому оскаржуване рішення державного реєстратора є протиправним та має бути скасоване. Суд врахував відсутність зобов`язань позивача перед відповідачем, що встановлено рішеннями судів у цивільних справах, які набрали законної сили та врахував наявність обтяження, відмінного від іпотеки на час прийняття державним реєстратором рішення про державну реєстрацію прав та обтяжень, що було передбаченою законом підставою для відмови в державній реєстрації прав (т. 3 а.с. 1-8).

Державний реєстратор Кіровоградської філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Таран М. В. відзив на апеляційну скаргу не надала.

В судовому засіданні апеляційного суду представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» підтримав доводи апеляційної скарги, а позивач та представник позивача заперечили проти них і просили рішення суду залишити без змін.

Повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи державний реєстратор Таран М.В. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила.

Відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України неявка відповідача не перешкоджає розглядові справи.

Колегія суддів, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що 27 грудня 2005 року між Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого став ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 укладено кредитний договір № 30.06-04/30-КЛ, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у вигляді кредитної лінії у розмірі 25 000 доларів США на строк з 27 грудня 2005 року по 27 грудня 2010 року, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені цим договором.

За умовами пункту 2.1 кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань за кредитним договором виступає іпотека: трикімнатна квартира за адресою: АДРЕСА_3 ).

27 грудня 2005 року в забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, між АКБ «ТАС-Комерцбанк`та ОСОБА_1 укладено нотаріально посвідчений договір іпотеки, зареєстровано в реєстрі за № 4769/131, відповідно до якого позивач передала в іпотеку банку належну їй на на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 03 липня 2000 року трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 .

04 липня 2006 року між банком та ОСОБА_1 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 30.06-04/30-КЛ від 27 грудня 2005 року, згідно якої змінено розмір кредитної лінії до 35 доларів США на строк з 27 грудня 2005 року по 27 грудня 2010 року.

У зв`язку з укладенням 04 липня 2006 року додаткової угоди, між сторонами укладено нотаріально посвідчений договір про внесення змін до договору іпотеки.

Пунктом 11 договору іпотеки передбачено, що іпотекодержатель набуває право звернути стягнення на предмет іпотеки у разі, якщо на день, визначений основним зобов`язанням, іпотекодавець не поверне іпотекодержателю суму кредиту, проценти за користування кредитом, пеню, іншу заборгованість, платежі та санкції, що передбачені та/або випливають з основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених основним зобов`язанням та цим договором, в тому числі у випадку одноразового прострочення основного зобов`язання (як основного боргу, так і процентів за ним).

При настанні зазначених у абзаці першому цього пункту договору випадків іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених цим договором, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов договору іпотеки.

Відповідно до п.12 договору іпотеки за вибором іпотекодержателя застосовується один із наведених нижче способів звернення стягнення на предмет іпотеки та задоволення вимог іпотекодержателя: за рішенням суду (пункт 12.1); у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса (пункт 12.2); згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, укладеним шляхом здійснення застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, яке викладене в п.п.12.3.1 та 12.3.2 цього пункту договору або продажу іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» .

За умовами пунтку 12.3.1 задоволення вимог здійснюється шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 37 Закону України «Про іпотеку» у випадку задоволення вимог іпотекодержателя шляхом використання процедури, передбаченої в цьому підпункті п.12.3. договору, договір про задоволення вимог іпотекодержателя, укладений шляхом здійснення цього застереження, є підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки. При цьому вважається, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за ціною, що буде визначена на підставі висновку незалежного експерта суб`єкта оціночної діяльності.

Згідно ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Частиною 5 статті 3 Закону передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ч. 1 ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель вправі вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки.

Частиною 1 ст.33 та ст.39 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов`язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Отже, законодавством встановлено, що при іпотеці, як одному із засобів забезпечення зобов`язання, іпотекодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки лише у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Відповідно до ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Частиною 3 ст.12, ст.81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2012 року в задоволенні позову правонаступника АКБ «ТАС-Комерцбанк» - ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 27 грудня 2005 року, станом на 28 липня 2011 року в сумі 44 313 доларів США 13 центів, що за курсом НБУ еквівалентно 353 219 грн.96 коп., відмовлено.

Рішенням суду встановлено, що згідно висновку судово-почеркознавчої експертизи КВ ОНДІСЕ від 19 червня 2012 року, підписи від імені ОСОБА_1 в заявах на видачу коштів, які були предметом експертного дослідження, виконані не самою ОСОБА_1 , а іншою особою (особами). Ці підписи виконані з ретельним наслідуванням підпису (підписів) ОСОБА_1 шляхом попереднього тренування з відпрацюванням стереотипу підпису ОСОБА_1 .. Суд встановив, що за таких обставин у ОСОБА_1 відсутній обов`язок нести відповідальність перед банком за невиконання кредитного договору.

Ухвалою Апеляційного суду Кіровоградської області від 19 листопада 2013 року рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 листопада 2012 року залишено без змін. Апеляційним судом встановлено, що позивачем ні в суді першої інстанції, ні в суді апеляційної інстанції не надано доказів на підвтердження позовних вимог в частині отримання та часткового погашення ОСОБА_1 кредиту.

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 травня 2014 року у справі № 405/10784/13-ц задоволено позов ОСОБА_1 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю., ТОВ «Кредитні ініціативи», за участю третьої особи - Ленінського відділу ДВС Кіровоградського МУЮ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Пономарьова В.Ю., який вчинено 23 жовтня 2013 року, зареєстровано в реєстрі за №1724 та за яким пропоновано звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , та було передано в іпотеку на підставі договору іпотеки, посвідченого 27 грудня 2005 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Балик Т.М., в забезпечення зобов`язань по кредитному договору № 30.06-04/30-КЛ від 27 грудня 2005 року АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого в подальшому стало ВАТ «Сведбанк, яке 28 листопада 2012 року на підставі договору факторингу № 15 відступило право вимоги за кредитним договором та 28 листопада 2012 року на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами, відступило право вимоги за іпотечним договором ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс», яке надалі, 28 листопада 2012 року на підставі договору факторингу та на підставі договору про відступлення прав за іпотечними договорами відступило право вимоги за кредитним договором та право вимоги за іпотечним договором ТОВ «Кредитні ініціативи», про задоволення та за рахунок коштів, отриманих від реалізації квартири, вимоги ТОВ «Кредитні ініціативи» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником ОСОБА_1 умов кредитного договору з 28 листопада 2012 року по 01 серпня 2013 року в загальному розмірі 341 786,49 грн.,визнано таким, що не підлягає виконанню.

Вказаним рішенням встановлено відсутність правових підстав для звернення стягнення на предмет іпотеки, яким забезпечувалося виконання основного зобов`язання за зазначеним кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису.

Згідно «Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна» індексний номер довідки 148399201 від 06 грудня 2018 року зазначено: в розділі форма власності - приватна, в розділі власники - Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні Ініціативи». Дата та час державної реєстрації 09 листопада 2018 рік. В розділі підстава внесення запису № 28873046 про право власності зазначено: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 43995160 від 12 листопада 2018. Державний реєстратор Таран Мирослава Василівна, Кіровоградська філія комунального підприємства «Реєстрація нерухомості» Кіровоградська область.

На підставі цього рішення внесено запис № 28873046 із датою та часом державної реєстрації 09 листопада 2018 року про проведену державну реєстрацію права власності товариства на квартиру АДРЕСА_1 .

Як на підстави для визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 43995160 від 12 листопада 2018 року державного реєстратора Таран М.В., згідно якого було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Кредитні ініціативи» на спірну квартиру, позивач посилалась на те, що у іпотекодерждателя відсутнє право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки, оскільки у неї відсутній обов`язок щодо повернення кредиту, який вона не отримала, а також на те, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень мало бути відмовлено державним реєстратором згідно п.6 ч.2 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у зв`язку з наявністю зареєстрованого обтяження речових прав на нерухоме майно.

За правилами ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних з вчиненням чи не вчиненням процесуальних дій. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Отже, сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому разі, за умови недоведеності тих чи інших обставин суд вправі винести рішення по справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі.

Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

З урахуванням встановленого ст.13 ЦПК України принципу диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов?язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

За правилами ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) у відзиві на неї.

На спростування доводів позивача та на підтвердження наявності заборгованості за основним зобов`язанням, відповідач не надав суду першої інстанції належні та допустимі докази.

Посилаючись на дотримання товариством вимог абзацу другого пункту 11 договору іпотеки та надіслання іпотекодавцю письмової вимоги про усунення порушення основного зобов`язання та зобов`язань, передбачених договором іпотеки, у не менш ніж тридцятиденний строк, та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, відповідачем надано копію рекомендованого повідомлення про вручення, яке містить відомості про отримання ОСОБА_1 20 березня 2018 року (т.1, а.с.77).

Разом з тим, докази про те, що відправлення дійсно містило вимоги про усунення порушень, зміст порушених зобов`язань, строки їй усунення, попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки, суду першої інстанції відповідачем не надано.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

В апеляційній інстанції представником відповідача заявлено клопотання про долучення до матеріалів справи повідомлення, яке направлялось позивачу за двома адресами щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, про наявність боргу перед товариством з вимогою сплатити борг, який станом на 01 лютого 2017 року складає 168 911 доларів США за кредитом та відсотками за користування кредитом та необхідність його сплати у строк 30 днів; списку відправлень, довідку про отриманий дохід у вигляді спрощеного боргу від 15 липня 2019 року.

У задоволенні вказаного клопотання представника відповідача відмовлено, оскільки відповідно до ст.358 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Представник відповідача не надав доказів неможливості подання письмових доказів до суду першої інстанції з причин, що об?єктивно не залежали від нього.

З пояснень представника відповідача, представника позивача встановлено, що незважаючи на те, що до позивача були пред?явлені вимоги про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, в задоволенні яких судом відмовлено, товариство продовжує здійснювати нарахування заборгованості.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про недоведеність відповідачем, який є іпотекодержателем, невиконання зобов?язань позивачем за основним зобов?язанням, та про недоведеність виникнення права у іпотеко держателя одержати задоволення за рахунок предмета іпотеки, є обґрунтованим.

Доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

За змістом статті 18 вказаного Закону перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам.

Відповідно до пункту 61 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення тридцятиденного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу).

З огляду на закріплені у статтях 10,18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" та статті 37 Закону УКраїни «Про іпотеку» порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних для цього документів та їх відповідності вимогам законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України «Про державну реєстрацію речових драв на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в такому порядку: 1. прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2. виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3. встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4. перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5. прийняття рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, замови у проведенні державної реєстрації прав); 6. відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих орав; 7. формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8. видача/отримання документів за результатом розгляду заяви.ї

Згідно п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону передбачено, у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено уразі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Згідно Актуальної інформації про державну реєстрацію обтяжень від 07 листопада 2013 року на майно ОСОБА_1 накладено обтяження «арешт нерухомого майна». В розділі підстава «виникнення зазначено - постанова про арешт майна боржника та оголошення оборони на його відчуження, серія та номер 40515268, виданий 04 листопада 2013 року, заявник: Ленінський ВДВС Кіровоградського МУЮ.

Державний реєстратор Таран Мирослава Василівна при прийнятті рішення про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру не прийняла до уваги наявне зареєстроване обтяження речових прав на нерухоме майно - постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, та за наявності передбаченої законом підстави для відмови у державній реєстрації прав та їх обтяжень, прийняла рішення про державну реєстрацію права власності на квартиру за товариством.

Безпідставними є доводи апеляційної скарги про те, що у державного реєстратора не було підстав для відмови в реєстрації з огляду на положення п.7 ч.4 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якою передбачено, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі: державної реєстрації права власності на нерухоме майно іпотекодержателем фінансовою установою, в порядку, передбаченому статтями 33-38 Закону України «Про іпотеку». Наявність зареєстрованих після державної реєстрації іпотеки обтяжень, інших речових прав, у тому числі іпотеки, на передане в іпотеку майно не є підставою для відмови у державній реєстрації права власності за іпотекодержателем.

На час прийняття рішення державним реєстратором про реєстрацію прав та обтяжень 12 листопада 2018 року, Закон України ««Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», діяв у редакції від 28 серпня 2018 року.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.24 Закону у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, передбачено, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Частина четверта ст.24 Закону, в якій зазначено у якому разі відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті не застосовується, не містила пункту 7.

Частину четверту статті 24 доповнено пунктом 7 згідно із Законом № 2478-VІІІ від 03 липня 2018 року.

Цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування, а саме 04 листопада 2018 року, та вводиться в дію через три місяці з дня набрання чинності цього закону, тобто з 04 лютого 2019 року.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про те, що рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права власності на квартиру за товариством, за наявності арешту, накладеного на предмет іпотеки, без урахування положення п.6 ч.1 ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію реєстрацію речових драв на нерухоме майно та їх обтяжень», є неправомірним та підлягає скасуванню, є обґрунтованим.

Такий висновок суду узгоджується з правовим висновком у постанові Великої палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 755/5072/17.

Доводи апеляційної скарги цього висновку суду не спростовують.

Безпідставними та такими, що не грунтуються на ст.37 Закону України «Про іпотеку» та ст.ст.10,18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» є доводи відповідача про те, що реалізація іпотекодержателем позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього за загальним правилом необхідні тільки воля та вчинення дій з боку іпотекодержателя, якщо договором не передбачено іншого порядку.

Правові позиції Великої палати Верховного Суду, на які посилається відповідач, не спростовують висновків суду.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVINANDOTHERSv. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

В межах вимог та доводів апеляційної скарги передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позову не встановлено.

Відповідно до статті 375 ЦПК України апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду залишається без змін.

Керуючись п.1 ч.1ст. 374, ст.ст. 375, 381-383, 384 ЦПК УКраїни , суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу адвоката Луньової Анни Геннадіївни, яка діє в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 01 жовтня 2019 рокузалишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Головуюча суддя Л. В. Суровицька

Судді Т. М. Авраменко

В. В. Черненко