Справа № 694/785/20
провадження № 2/694/320/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А І Н И

04.11.2020 року м. Звенигородка

Звенигородський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді Сакун Д.І.,

за участі секретаря судового засідання Матвієнко А. А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовомПриватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" ( адреса: 03049, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 25, тел. , E-mail:), представник позивача - адвокат Капля Аліна Степанівна (адреса: поштовий індекс 03062, м.Київ, пр.Перемоги, буд.65, корп.Б, оф.470, тел. НОМЕР_1 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , моб.тел. НОМЕР_3 , електронна адреса невідома) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

в с т а н о в и л а:

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

Позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом в якому просить судстягнути з відповідача на користь позивача 10200.00 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та понесені позивачем судові витрати, а саме 2102.00 грн. за сплату судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 08.06.2017 року між ПАТ "Страхова компанія "Провідна" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0686961/1006/17, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «KIACERATO», д.н.з. НОМЕР_4 . 30.09.2017 року о 16.30 год. в м. Києві по вул. А. Малишка сталася ДТП застрахованого автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 та автомобіля «FORDTRANSIT», д.н.з. НОМЕР_5 під керуванням ОСОБА_1 . Винним у вказаному ДТП постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017 визнано відповідача ОСОБА_1 . Внаслідок вказаного ДТП транспортному засобу «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 були спричинені механічні пошкодження, а його власнику матеріальних збитків у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля, який становив 20601.00 грн. Позивачем визнано ДТП страховим випадком та виплачено страхове відшкодування у розмірі 20601.00 грн.В подальшому 26.04.2018 року ПрАТ СК «Провідна» звернулася до ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» з заявою на виплату на суму сплаченого страхового відшкодування. 12.07.2018 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» здійснило виплату страхового відшкодування з урахуванням зносу автомобіля - 0.60 в розмірі 9400.40 грн. Оскільки позивачем було сплачено страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 в розмірі 20601.00 грн. то ціна позову становить 10200.30 грн., яка розраховується позивачем наступним чином: 20601.00 (сплачена сума страхового відшкодування) - 9400.40 грн. (сплачене ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» страхове відшкодування) - 1000.00 грн. (сума франшизи, яка була сплачена відповідачем ОСОБА_3 на рахунок позивача). Тому позивач просить стягнути різницю у розмірі 10200.30 грн.

Відповідачем подано відзив, в якому він зазначає, що позивач ПрАТ « СК «Провідна» здійснила необґрунтовано завищену виплату по відшкодуванню збитків власнику тз «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 у сумі, яка значно перевищує розмір заподіяної шкоди. Зазначає, що сума фактичного розміру шкоди складає 10400.40 грн. з яких ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» сплатила 9400.40 грн. та відповідачем сплачено франшизу у розмірі 1000 грн. Крім того, зазначає, що розрахунок суми матеріального збитку є сфальсифікованим тому, що він виконаний без врахування коефіцієнту зношення, що є неможливим. Просить в позові відмовити.

Позивач подав відповідь на відзив в якому зазначив, що для відновлення попереднього стану пошкодженого автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 було використано саме нові комплектуючі частини тому, особою відповідальною за шкоду є відповідач ОСОБА_1 та має нести відповідальність в розмірі 10200.60 грн., що є різницею між розміром шкоди, яка була виплачена ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» з урахуванням зносу транспортного засобу та фактичним розміром шкоди яка була сплачена позивачем. Розмір заподіяної шкоди дорівнює вартості відновлювального ремонту, що підтверджується рахунком СТО, тому вважає, що твердження відповідача є безпідставними.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив в якому зазначив, що в додатках до позовної заяви містяться документи, які вказують та обраховують коефіцієнт фізичного зносу КТЗ (Ез), який становить 60 %, тобто зазначене вказує про зменшення суми на 60% на тій підставі, що пошкоджений автомобіль на момент ДТП має строк експлуатації 8,746 років. Проте позивач не врахував дану обставину та безпідставно визначив суму заподіяної шкоди без врахування положень закону. Тому позивачем не доведено розмір заподіяної шкоди, не доведено підстави для виплати відшкодування в явно завищеному розмірі.

Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Гончаренко Т.В.) від 08.07.2020 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання для розгляду справи по суті за правилами загального позовного провадження.

07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду Гончаренко Т.В. відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.

За результатами повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.09.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Сакун Д. І.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 09.09.2020 року прийнято справу до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області (суддя Сакун Д.І.) від 15.10.2020 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду.

Сторонами подані клопотання про розгляд справи без їх участі.

Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Фактичні обставини, встановлені судом

Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що 07.06.2017 року між ПАТ "Страхова компанія "Провідна" та ОСОБА_2 було укладено договір добровільного комплексного автострахування: добровільного страхування наземного транспорту, водіїв і пасажирів від нещасних випадків на транспорті та відповідальності власників наземних транспортних засобів №06/0686961/1006/17, згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення застрахованого транспортного засобу «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 (а.с.4).

Згідно постанови Дніпровського районного суду м. Києва від 22.11.2017 року ОСОБА_1 , 30 вересня 2017 року, приблизно о 16 годині 30 хвилин, керуючи транспортним засобом «Ford Transit» державний номер НОМЕР_6 , рухався по вулиці А. Малишка, в місті Києві, не стежив за дорожньою обстановкою, відкрив ліві двері, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Kia Cerato» державний номер НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , чим заподіяв транспортним засобам технічні пошкодження та завдав матеріальної шкоди. Вказаною постановою ОСОБА_1 визнано винним та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляд штрафу (а.с.10)

Відповідно до калькуляції №РЧ-02962 від 04.10.2017 року складеної ТОВ «Фірма Пуше» та рахунку - фактурі №СФ-0000297 від 04.10.2020 року ремонт автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 становить 20601,00 грн. (а.с.16,17).

Відповідно до копії платіжного доручення №0053282 від 03.11.2017 року ПрАТ «СК Провідна» , сплатила 20601,00 грн. на рахунок ТОВ «Фірма Пуше», призначення платежу: оплата страхового відшкодування для ОСОБА_2 (а.с.13).

Згідно розрахунку коефіцієнту фізичного зносу складових КТЗ(Ез) вбачається, що коефіцієнт фізичного зносу автомобіля «KIA CERATO», д.н.з. НОМЕР_4 становить 0.60.

З відповіді ПрАТ «УСК «Княжа Вієна Іншуранс Груп» від 19.11.2018 року наданої на запит відповідача ОСОБА_1 вбачається, що Товариство здійснило виплату страхового відшкодування в порядку регресу в межах страхової суми з урахуванням зносу, розрахованого у порядку встановленим законодавством та вирахуванням встановленої в полісі франшизи, яку сплатив відповідач (а.с.55).

Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін

Відповідно до частини першої статті 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором.

У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Відтак відшкодування шкоди власником транспортного засобу або винуватцем ДТП, відповідальність яких застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, якщо у страховика не виникло обов`язку з відшкодування шкоди, або розмір шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика, а також у разі, коли страховик має право регресу до особи, яка застрахувала свою відповідальність.

Зазначені правові висновки мають місце в постанові ВС від 01.08.2018 у справі №363/2222/16-ц та постанові ВС від 30.01.2019 у справі №753/21303/16-ц.

Сума заподіяної шкоди не перевищила ліміту страхової відповідальності, сума франшизи була добровільно сплачена відповідачем позивачу, інших підстав стягнення з відповідача, як особи чия відповідальність застрахована, зазначених сум не вбачається, підстав для заявлення до відповідача вимоги в порядку регресу також не встановлено..

У пункті 57 постанови від 04.07.2018 у справі № 755/18006/15-ц ВП ВС дійшла правового висновку, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Враховуючи наведене, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Відтак судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Відповідачем заявлено про судові витрати.

Згідно з ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

Відповідно до ч. 6 ст. 137 ЦПК України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналіз чинного цивільного процесуального законодавства дає підстави стверджувати, що суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат (у даному випадку, за наявності заперечень учасника справи), що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного суду у справі № 755/9215/15-ц від 19.02.2020р.

До матеріалів справи долучено ордер на надання правничої (правової) допомоги адвокатом Бабенком Р.В., договір про надання правової допомоги від 20.07.2020 року, акт виконаних робіт від 02.11.2020 року та розрахунок затраченого часу на виконання доручення за договором від 02.11.2020 року, квитанцію до прибуткового касового ордеру №49 від 02.11.2020 року.

При цьому, позивачем не подано заперечення щодо стягнення вказаної суми витрат у зв`язку із недоведеністю витрат відповідача на правничу допомогу саме в такому розмірі, клопотання про зменшення відповідних витрат позивач не заявляв.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 1166, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 82, 258-268, 273, 352-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" ( адреса: 03049, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 25, тел. , E-mail:), представник позивача - адвокат Капля Аліна Степанівна (адреса: поштовий індекс 03062, м.Київ, пр.Перемоги, буд.65, корп.Б, оф.470, тел. НОМЕР_1 , ел.адреса: ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , моб.тел. НОМЕР_3 , електронна адреса невідома) про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди- відмовити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Провідна" ( адреса: 03049, м.Київ, пр. Повітрофлотський, 25, тел. , E-mail:) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , моб.тел. НОМЕР_3 ) понесені витрати за надання правової допомоги у сумі 4000 (чотири тисячі) грн.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторони можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 04.11.2020.

Суддя Д.І.Сакун