СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/9285/18

пр. № 2/759/313/20

25 листопада 2020 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

Головуючого судді - Журибеди О.М.,

при секретарях - Крічфалушій М.І., Ковтун М.В., Мурга Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

Позивач у червні 2018 року звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_4 , є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстрований він ОСОБА_1 , його дружина ОСОБА_1 та син ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 у ОСОБА_3 та його колишньої дружини ОСОБА_2 народився син ОСОБА_3 , який з 28.04.2005 року по даний час зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 . Однак онук ОСОБА_3 з моменту реєстрації по теперішній час не проживає за місцем реєстрації. Крім того, зазначив, що 01.02.2013 року шлюб між його сином ОСОБА_3 та ОСОБА_5 був розірваний.

На даний час через реєстрацію місця проживання відповідача у вказаній квартирі позивач не може вільно розпоряджатися своїм майном на власний розсуд та змушений нести додаткові витрати пов`язані з утриманням майна.

Представник позивача Сиротін Д.В. у судовому засіданні повністю підтримав позов та просив його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, про час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. У поданому до суду відзиві просила суд відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що припинення сімейних відносин з власником квартири не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явилась, надала суду клопотання про слухання справи у її відсутність та просила ухвалити рішення в інтересах та на користь дитини.

Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 був власником квартири АДРЕСА_1 на підставі виданого 30.10.1992 року Київським МБТІ реєстраційного посвідчення ( а.с. 9).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_4 , про що було зроблено відповідний актовий запис № 3836 Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 64).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_1 являється власником квартири АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_4 (а.с. 100).

Згідно Відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , у належній позивачу квартирі зареєстрований ОСОБА_3 (а.с. 22).

Відповідно до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Окрім того, положеннями ст. 391 ЦК України регламентовано, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно із ч. 1 ст. 7 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Постановою Верховного Суду України у справі № 6-57цс11 від 16.01.2012р. визначено, що вказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, а положення статті 7 цього Закону застосовуються до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

У разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

Пунктами 33, 34 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ "Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав" № 5 від 07.02.2014 року передбачено, що відповідно до положень ст. 391,396 ЦК України позов про усунення порушень прав, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

При цьому із змісту частини першої ст. 402 ЦК України вбачається, що право користування чужим майном може бути встановлене договором, законом, заповітом або рішенням суду.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Таким чином, суд дійшов висновку, що у відповідача немає встановлених законом підстав користуватися житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Приймаючи до уваги те, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу, як власнику, в повній мірі розпоряджатися своїм майном, користуватися квартирою, суд вважає за можливе захистити його права, усунувши перешкоди у здійсненні ним права користування та розпорядження власністю.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.4, 77-83, 89, 95, 259, 263, 265 ЦПК України, ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 391 ЦК України, ст. 150, 156 Житлового кодексу України, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_3 , третя особа: Служба у справах дітей Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Журибеда