Справа № 417/8100/19
Провадження № 2/417/14/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" січня 2020 р. с. Марківка Луганської області

Марківський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Рукас О.В.

при секретарі Брюховецькій О.В.

за участю позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

представника третьої особи Мосьпана Д.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с. Марківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області, -

встановив:

01.03.2019 позивач звернувся до суду з позовом до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в розмірі 18 500 000 грн., заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.11.2015 органом досудового розслідування Марківського відділу поліції було розпочате досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000306, яке згодом було об`єднане з кримінальними провадженнями №0000329 від 03.12.2015 та № 0000010 від 13.01.2016. На цей час досудове розслідування не завершене. Вважає, що слідчі Марківського відділу поліції покривають особо тяжкі злочини посадових осіб СТОВ «Оріон», КСП «Дружба», Кризької сільської ради Марківського району на протязі 17 років, не проводячи повного і всебічного розслідування, експертиз, неодноразово та необґрунтовано закривали кримінальні провадження.

Вважає, що незаконними діями посадових осіб КСП «Дружба» та СТОВ «Оріон» його батьками заподіяно збитків на суму приблизно 1 500 000 гривень. Позивач є спадкоємцем по закону, але Агрофірма «Агріком» яка захопила землі та майно КСП «Дружба» не хоче віддавати йому 1 500 000 гривень.

Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, які він зазнавав впродовж сімнадцяти років від неправомірних дій слідчих Марківського відділу поліції, які покривали злочини посадових осіб СТОВ «Орион», КСП «Дружба» проти нього, його батьків, та розпалювали ненависть, так як він не міг відчувати любов до тих, хто обікрав його, його батьків. Вважає, що 17 000 000 гривень є справедливою компенсацією за перенесені ним душевні страждання на протязі сімнадцяти років.

Шкода нанесена громадянину незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу влади, її посадової особи відшкодовується з державного бюджету Державним казначейством України.

На підставі викладеного, просить суд зобов`язати Державну казначейську службу України в Марківському районі Луганської області виплатити йому сімнадцять мільйонів гривень моральної шкоди, заподіяної йому незаконними діями органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області, та один мільйон п`ятсот тисяч гривень матеріальної шкоди якої він зазнав внаслідок нерозкритих злочинів посадових осіб СТОВ «Оріон», КСП «Дружба», Кризької сільської ради Марківського району.

21.10.2019 року позивач ОСОБА_1 надав заяву щодо обгрунтування позовних вимог в частині відшкодування матеріальної шкоди за його позовом до органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області, третя особа: Управління державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області в якому зазначив, що 18% орендної плати за користування тракторами, автомобілями, коровами є справедливою платою і становить (914529:100х18=164615 грн.х20 років) 3292300грн. Загальна сума понесених матеріальних збитків його батьків ОСОБА_3 і ОСОБА_4 органом досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області становить 4206829 грн.(914529 грн.+3292300 грн). Через те, що слідчі органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області покривають неправомірні дії директора СТОВ «Оріон» ОСОБА_5 , він не може оформити спадщину на частку майна своїх батьків, яка належала їм на правах загальної власності в ксп «Дружба». 08.07.2015 року він звернувся до директора СТОВ «Оріон» Стешенко С ОСОБА_6 В., щоб останній надав йому довідку про розмір вартості майна, яка належало його батькам для оформлення спадщини, але він необґрунтовано відмовив йому в цьому, оскільки ніякого майна ОСОБА_3 і ОСОБА_4 до СТОВ «Оріон» не передавалось. Він домігся відкриття кримінального провадження №0000010 від 13.01.2013 року, але слідство по теперішній час не закінчено. Слідчі відверто покривають злочинні дії ОСОБА_5 .. Кримінальне провадження вони внесли до ЄРДР за ст.356 КК України, однак дії ОСОБА_5 підлягають під корупційну статтю 364 КК України. Матеріальну шкоду, нанесену йому органом досудового розслідування Марківським ВП ГУНП України він збільшує з 1500000грн. до 4206829 грн.. Моральна шкода залишається в сумі 17000000грн.(т.2 а.с.3-7).

В судовому засідання позивач ОСОБА_1 підтримав уточнені позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити, з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП в Луганській області Горобченко О.В., в судовому засіданні суду пояснила, що позовні вимоги не визнає у повному обсязі, та вказала що орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП в Луганській області не може бути відповідачем за вказаним позовом у розумінні положень ч.1 ст. 48 ЦПК України, оскільки не є юридичною особою, про що надала суду документальне підтвердження. Марківський відділ поліції Головного управління національної поліції в Луганській області, згідно постанови Кабінету Міністрів України від 16.09.2015 року №730 «Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ», юридичною особою публічного права є Головне управління Національної поліції у Луганській області. Марківський відділ поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області в даний перелік не входить, тому не може бути окремою юридичною особою для представлення інтересів Марківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області по кримінальним та цивільним справам.

Оскільки позивач не бажає змінити відповідача, або залучити співвідповідача, прохала суд закрити провадження у справі, на підставі ч.1 ст. 255 ЦПК України.

Третя особа, Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області 27.09.2019 року надала пояснення на позовну заяву, в якому зазначено, що Орган досудового розслідування Марківського відділу поліції ГУНП в Луганській області не є ані фізичною, ані юридичною особою у зв`язку з чим не може виступити у справі у якості відповідача.

Зазначивши Управління Державної казначейської служби України у Марківському районі Луганської області у якості третьої особи позивачем не наведено обґрунтувань у який саме спосіб може вплинути рішення у справі на права та обов`язки Управління.

Згідно з положеннями Бюджетного кодексу України при виконанні державного бюджету і місцевих бюджетів застосовується казначейське обслуговування бюджетних коштів. Державна казначейська служба України забезпечує казначейське обслуговування бюджетних коштів на основі ведення єдиного казначейського рахунку. Казначейське обслуговування бюджетних коштів передбачає розрахунково-касове обслуговування розпорядників і одержувачів бюджетних коштів, контроль за здійсненням бюджетних повноважень при зарахуванні надходжень бюджету, взятті бюджетних зобов`язань розпорядниками бюджетних коштів та здійсненні платежів за цими зобов`язаннями, ведення бухгалтерського обліку і складання звітності про виконання бюджетів, здійснення інших операцій з бюджетними коштами.

До повноважень Управління Державної казначейської служби України у Марківському районі Луганської області не належить відшкодування шкоди, завданої внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування, оскільки у територіальних органах Державної казначейської служби України рахунки щодо відшкодування вищевказаної шкоди не відкриваються і відповідно видатки на це цілі не передбачено (т.1 а.с.205-206).

В судовому засіданні представник третьої особи Управління Державної казначейської служби України у Марківському районі Луганської області Мосьпан Д.І., заперечував щодо заявлених позовних вимог, та прохав суд закрити провадження по справі, оскільки зазначений позивачем у позові відповідач не може бути відповідачем по справі.

В судовому засіданні позивачу судом були роз`яснені положення ст.ст.12,13,51 ЦПК України. На запитання головуючого, позивач зазначив, що він не бажає залучати співвідповідача, та не бажає замінювати відповідача, оскільки вважає, що саме орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області є належним відповідачем, та повинен відповідати за його позовом.

Суд вислухавши позивача, представника відповідача, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Як вбачається з позовної заяви, позивачем заявлено позов до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, діями якого, на думку позивача, йому заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до статті 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава (частина 2 статті 48).

Згідно приписів частини 1 статті 47 ЦПК України цивільною процесуальною дієздатністю наділені юридичні особи.

Наведеному відповідають і приписи статті 80 ЦК України, що юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді.

Відповідно до статті 82 ЦК України на юридичних осіб публічного права у цивільних відносинах поширюються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Порядок утворення та правовий статус юридичних осіб публічного права встановлюється Конституцією України та законом (частина 3 статті 81 ЦК України).

Моментом створення юридичної особи вважається день її державної реєстрації (частина 4 статті 87 ЦК України).

Виходячи із закріпленого в статті 13 ЦПК України принципу диспозитивності, та виключного права позивача визначати особу, що має відповідати за його вимогами, а так само замінювати неналежного відповідача або залучати до участі у справі співвідповідача (частина 1 статті 51 ЦПК України), суд вказаними повноваженнями щодо зміни суб`єктного складу справи не наділений.

Суд, як державний орган, на який покладено обов`язок вирішення справи відповідно до закону, має право й зобов`язаний визначити суб`єктний склад учасників процесу залежно від характеру правовідносин і норм матеріального права, які підлягають застосуванню. Це передбачено п. 1 ч. 1 ст. 189 ЦПК України та іншими нормами процесуального права, які передбачають заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідачів.

Звертаючись до суду із позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області, позивач визначив відповідача - орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області.

Як вбачається з матеріалів справи, Марківський ВП ГУНП в Луганській області не є юридичною особою, і вказане підтверджується відсутністю відомостей про нього в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, тому не має цивільної процесуальної дієздатності і не може бути учасником справи. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ та Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються вбачається, що утворено як юридичну особу Головне управління Національної поліції в Луганській області (т.1 а.с.239, 240-24, т. 2 а.с.35-37,38-40).

Судом встановлено, що орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області не є ані фізичною, ані юридичною особою, а тому, у нього відсутня належна цивільна процесуальна правоздатність.

В судовому засіданні позивачу були роз`яснені положення ст.ст.12, 13, 51 ЦПК України, однак відповідач відмовився від пред`явлення позову до іншого відповідача, або залучення співвідповідача по справі, зазначивши, що саме орган досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області є належним відповідачем та повинен відповідати за даним позовом.

Згідно роз`ясненням, наданим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ в постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», що позови, що виникають із діяльності філії або представництва юридичної особи, зокрема, страхової компанії, можуть пред`являтися також за їх місцезнаходженням (частина сьома статті 110 ЦПК Закону №1618-1У), проте відповідачем у справі є страхова компанія як юридична особа. У разі пред`явлення позову до філії чи представництва юридичної особи суд відповідно до вимог частини четвертої статті 10 ЦПК та відповідно до порядку, визначеного статтею 33 ЦПК, вирішує питання про заміну неналежного відповідача або залучає юридичну особу як співвідповідача. При відмові позивача від такої заміни чи від залучення іншої особи суд на підставі пункту 1 частини першої статті 205 ЦПК закриває провадження у справі через відсутність у відповідача (філії чи представництва юридичної особи) цивільної процесуальної дієздатності, тобто у зв`язку з відсутністю сторони у цивільному процесі.

Наведена підстава для закриття провадження у справі передбачена п.1 ч.1 ст.255 ЦПК України в редакції Закону №2147-VІІІ.

Відповідно до ч. 1, 2,3 ст. 51 Цивільного процесуального кодексу України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Таким чином, за змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згідний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.

З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.

П озивач ОСОБА_1 в судовому засіданні відмовився заявляти клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення співвідповідача по справі.

Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом, повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому слід вважати, що заявлені позовні вимоги до неналежного відповідача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не взмозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий позов прямо стосується (належного відповідача).

Відповідно до вимог ч.1 п.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

З позову вбачається, що відповідачем (стороною) по справі визначено орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області. Разом з цим, в судовому засіданні судом було встановлено, що згідно до Постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015 року Про утворення територіальних органів Національної поліції та ліквідацію територіальних органів Міністерства внутрішніх справ, Переліку територіальних органів Національної поліції, що утворюються (додаток до постанови Кабінету Міністрів України №730 від 16.09.2015), та Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних - осіб підприємців та громадських формувань, утворено як юридичну особу Головне управління Національної поліції в Луганській області. Орган досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області не є юридичною особою, а отже такий відповідач не має цивільної процесуальної дієздатності та не може бути стороною по справі, тому заява позивача в такому вигляді не підлягає розгляду в судах в порядку цивільного судочинства.

Позивач в порушення передбаченого законом порядку, звернувся до суду із позовом до відповідача, який не є юридичною особою, тому суд приходить до висновку, що провадження по даній справі підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 1ст. 255 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.12,13,19,47,48,51,81,255,260-261 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до органу досудового розслідування Марківського відділу поліції Головного територіального управління Національної поліції України в Луганській області, третя особа: Управління Державної казначейської служби України в Марківському районі Луганської області про відшкодування матеріальної та моральної шкоди заподіяної внаслідок незаконних дій органу досудового розслідування Марківського ВП ГУНП України в Луганській області.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Марківський районний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її апеляційне оскарження.

В судовому засіданні 30 січня 2020 року проголошено вступну та резолютивну частини ухвали. Повний текст ухвали виготовлено 17 лютого 2020 року.

Суддя О.В.Рукас