ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 квітня 2020 року м. Херсон

справа № 664/2611/19

провадження № 22-ц/819/535/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Цюрупинського районного суду Херсонської областіу складі судді Заславець Н.В. від 08 січня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини, зазначаючи про те, що з 26 листопада 2011 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох дітей: доньку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На даний час вона і чоловік проживають окремо, спільного господарства не ведуть і не мають спільного бюджету. Діти проживають з нею та знаходяться на її утриманні.

Її місячний дохід складає 860 грн. - соціальна допомога по догляду за донькою ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до досягнення нею трирічного віку, який не забезпечує належне утримання її та дітей.

Посилаючись на те, що відповідач за своїм віком є працездатною особою, не є інвалідом, інших дітей та утриманців не має, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на неповнолітніх дітей та непрацездатної дружини до досягнення дитиною трьох років, позивачка просила суд стягнути з ОСОБА_1 аліменти на її користь на утримання дітей: ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення ними повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Рішенням Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 січня 2020 року, з врахуванням ухвали цього ж суду від 24 лютого 2020 року про виправлення описки у судовому рішенні, позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліменти у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2019 року і до досягнення старшим із дітей повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі 1/10 частки з усіх видів заробітку( доходу) щомісячно на період догляду її за малолітньою дитиною ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 11.09.2019 року і до досягнення дитиною трирічного віку - по ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В іншій частині заявлених вимог у задоволенні позову відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_1 в дохід держави судовий збір у розмірі 1681,60 гривень.

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить змінити рішення суду в частині розміру стягнутих аліментів на утримання неповнолітніх дітей та скасувати повністю в частині стягнення аліментів на непрацездатну дружину та судового збору.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_1 посилається на те, що суд першої інстанції при постановлені рішення про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей не врахував наявність на його утриманні непрацездатних батьків, незадовільний стан здоров`я та відсутність постійного доходу, вважає, що з врахуванням вказаних обставин суд першої інстанції міг присудити аліменти на дітей в твердій грошовій сумі у мінімальному гарантованому розмірі на одну дитину ( 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку).

Аліменти на утримання дружини вважає, що судом стягнуті безпідставно та з порушенням вимог ст. 84 СК України, так як він не в змозі надавати таку матеріальну допомогу.

Також посилається на порушення судом п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України « Про судовий збір» при покладенні на нього обов`язку щодо сплати судового збору в дохід держави.

Письмовий відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.11.2011 року. Шлюб не розірваний.

Від шлюбу мають двох дітей: дочку ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочку ОСОБА_6 - ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за місцем реєстрації батька.

З липня 2019 року сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, діти проживають разом з матір`ю і знаходиться на її утриманні.

Батько дітей участь у їх утриманні приймає періодично.

Позивачка не працює, зайнята доглядом за малолітньою дочкою і отримує щомісячну допомогу при народженні дитини у розмірі 860 гривень.

Ці обставини відповідач визнає та не оспорює.

ОСОБА_1 є учасником бойових дій відповідно до посвідчення від 11.02.2016 року.

Відповідно до довідки Управління каналів річки Інгулець відповідач звільнився з роботи 14.12.2019 року на підставі власної заяви в порядку п.1ст.36 КЗпП України ( за згодою сторін), його середній заробіток за останнім місцем роботи становив 3677,50 гривень.

ОСОБА_1 проходив обстеження та лікування 26.07.2016 р. , 14.07.2016р, 10.12.2018р. та 21.01.2019 року, 17.12.2019року .

Відповідач зареєстрований та проживає разом з батьками, батько ОСОБА_7 -1957 р.н., мати ОСОБА_8 - 1958 р.н., які являються пенсіонерами.

ОСОБА_7 (батько відповідача) ІНФОРМАЦІЯ_4 переніс інфаркт міокарда і перебуває на обліку у Дар`ївській амбулаторії і відповідно до довідки Білозерського центру первинної медико-санітарної допомоги від 23.03.2015 року потребує довготривалого комплексного лікування.

Належними та допустимими доказами відповідач не довів той факт, що його батьки, які є непрацездатними, потребують матеріальної допомоги і таку допомогу він надавав на їх утримання.

Не доведено також розмір понесених відповідачем витрат на лікування та обстеження.

За своїм віком відповідач є працездатною особою, інших дітей та утриманців не має.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Частиною першою та другою статті 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Враховуючи положення статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дітей необхідним матеріальним утриманням, та зважаючи на те, що позивачка отримує доходи які, як на її утримання, так і та утримання дітей є недостатніми, в той час, як відповідач є працездатною особою, належними та допустимим доказами не довів, що за станом здоров`я він позбавлений можливості працювати, не надав суду достатніх доказів важкого матеріального становища, не довів наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на виконання ним своїх батьківських обов`язків, а отже і можливості сплачувати аліменти, колегія суддів вважає, що з урахуванням інтересів та потреб саме дітей, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.09.2019 року і до досягнення старшим із дітей повноліття.

Запропонований відповідачем мінімальний гарантований розмір аліментів на дітей не буде відповідати належному рівню їх життя, достатнього для їх фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Той факт, що відповідач не працює та на його утриманні перебувають непрацездатні батьки, він несе витрати на своє лікування та профілактику не є достатньою підставою для визначення щомісячного утримання на дітей у твердій грошовій сумі.

Не надано відповідачем доказів щодо розміру понесених ним витрат на лікування та на утримання батьків, не доведено факт потреби матеріальної допомоги батьками.

Відповідно до статті 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного.

Відповідно до частини 2 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягненням дитиною трьох років.

Відповідно до частини 4 статті 84 СК України право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Таким чином, необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу.

Сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища - за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

Тому з урахуванням стану здоров`я платника аліментів, його матеріального становища, колегія суддів погоджується з висновком суду про наявне у позивачки право на отримання аліментів від чоловіка- батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Задовольняючи частково заявлені вимоги, суд врахував те, що за станом здоров`я відповідач не позбавлений можливості працювати, інвалідом не являється, утриманців не має. Відповідно до пояснень відповідача, він надає щомісячно своїм батькам добровільно допомогу у розмірі 2 тисячі гривень, що свідчить про наявність у нього доходу. Крім того відповідач не довів належними та допустимими доказами той факт, що його батьки потребують грошової допомоги у більшому розмірі порівняно з непрацездатною дружиною.

При цьому судом враховано, що розмір стягнутих аліментів на дітей та непрацездатну дружину не буде перевищувати половину доходу ( заробітку ) відповідача.

З огляду на викладене, суд першої інстанції , на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для задоволення позову.

Доводи апеляційної скарги висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для зміни рішення в частині стягнення аліментів на дітей та його скасування в частині стягнення аліментів на непрацездатну дружину - відсутні.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції неправильно поклав на відповідача обв`язок по сплаті судового збору відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України.

Відповідач є учасником бойових дій та користується пільгами відповідно до статті 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» відповідно до якої ветерани війни та особи, на яких поширюється дія цього Закону, отримують безоплатну правову допомогу щодо питань, пов`язаних з їх соціальним захистом, а також звільняються від судових витрат, пов`язаних з розглядом цих питань.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначені Законом України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року, а саме: відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Таким чином, правове регулювання пільг по сплаті судового збору здійснюється на підставі пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», який є спеціальним Законом і не містить жодних обмежень для учасників бойових дій щодо предмету судового захисту порушених прав.

З огляду на наведене рішення суду в частині стягнення з відповідача судового збору в дохід держави підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 375, 376 ЦПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 08 січня 2020 року в частині стягнення з ОСОБА_1 в дохід держави судового збору у розмірі 1681,60 грн - скасувати.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 14 квітня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна