ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/5776/20 Справа № 183/3589/15 Суддя у 1-й інстанції - Сорока О. В. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі -Пивоваровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя, визнання права власності у спільній сумісній власності подружжя, припинення права спільної сумісної власності, стягнення грошової компенсації та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна подружжя,

В С Т А Н О В И Л А:

В червні 2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 серпня 1988 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилася дочка ОСОБА_3 . За час спільного проживання, за спільні кошти вони придбали наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-сарай у дворі будинку АДРЕСА_2 ;

-гараж по АДРЕСА_2 ; -земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:016:0547, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ;

-на земельній ділянці був побудований житловий будинок загальною площею 295,6 кв.м.;

-автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

-автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Позивач зазначає, що вказане майно є їх спільною сумісною власністю, однак, посилаючись на вимоги ч.2 ст. 70 СК України, просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 та зазначає, що зазначена квартира була придбана 19 жовтня 2006 року за кредитні кошти. При цьому основна частина заборгованості по кредиту була сплачена після продажу нею квартири АДРЕСА_4 , що належала їй на праві особистої власності. Ця квартира була подарована їй батьками 07 квітня 2008 року. Крім того, відповідач приховував від неї набуте за спільні кошти майно, а саме здійснив три суттєві покупки дві квартири в центрі м.Дніпро, які були оформлені на його мати, а також на ім`я матері придбав земельну ділянку загальною площею 0,1218 га, кадастровий номер :03:016:1552, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , та являється предметом іншого судового розгляду. Такі дії відповідача, на думку позивача, свідчать про умисне приховування іншого спільного майна, з метою особистого збагачення та задоволення виключно власних потреб. Спільні кошти подружжя відповідач витрачав не в інтересах, а на шкоду власній сім`ї. Починаючи з 2009 року ОСОБА_2 за спільні кошти утримував свою теперішню дружину, з якою фактично розпочав спільно проживати лише в 2013 році. Позивач наполягає на тому, що до травня 2013 року вона з відповідачем вела спільне господарство, однак протягом цього часу він витрачав кошти на утримання своєї коханки, що суперечить інтересам сім`ї. Отже, зважаючи на такі обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право власності на означену вище квартиру. Крім того, зважаючи на те, що земельна ділянка в с.Піщанка Новомосковського району, а також гараж та сарай є неподільними, виділення їх Ѕ частки в натурі не можливе, позивач просить стягнути з відповідача зазначену вище грошову компенсацію Ѕ частини нерухомого майна. Також позивач наполягає на стягненні з відповідача вартості Ѕ частини будівельних матеріалів, витрачених на будівництво житлового будинку в с.Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області. При цьому позивач просить стягнути з ОСОБА_2 різницю вартості між автомобілями марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , у розмірі 204261 грн., визнавши за нею право власності на автомобіль марки Honda Civic.

У вересні 2017 року ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом, посилаючись на те, що в період шлюбу ними було придбане наступне майно:

-квартира АДРЕСА_6 ;

-квартира АДРЕСА_1 ;

-гараж по АДРЕСА_7 ;

-земельна ділянка площею 0,2500 га по АДРЕСА_3 ;

-автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

-автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Відповідач ОСОБА_2 у зустрічному позові спростовує доводи ОСОБА_1 щодо придбання за спільні кошти сараю, розташованого в АДРЕСА_2 , посилаючись на те, що право власності на означене нерухоме майно ним було набуте на підставі рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2012 року, тобто після припинення фактичних шлюбних відносин. Так само, відповідач спростовує доводи позивача за основним позовом щодо придбання за спільні кошти будівельних матеріалів, що розташовані в с.Піщанка Новомосковського району, оскільки будівництво житлового будинку було розпочато після припинення шлюбних відносин у 2014 році, на підставі відповідної Декларації про початок будівельних робіт.

Крім того, ОСОБА_2 наполягає на тому, що після припинення сімейно-шлюбних відносин з позивачем ним було сплачено ОСОБА_1 , в якості компенсації за Ѕ частину гаражу, земельної ділянки та автомобіля Infiniti EX, грошову суму у розмірі 400 000 грн., які вона отримала в період з 03 серпня 2012 року по 08 жовтня 2014 року, використовуючи додаткову банківську картку до його основного карткового рахунку.

При цьому він звертає увагу на те, що 13 серпня 2014 року він надав свою згоду на дарування квартири матері позивача ОСОБА_4 , та вважає, що поділу підлягає лише квартира АДРЕСА_1 та автомобіль марки Honda Civic, який можливо виділити в натурі ОСОБА_1 , за умови, що остання сплатить на його користь грошову компенсацію у розмірі 162022,50 грн.

З огляду на зазначене, просив суд визнати об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_2 та ОСОБА_1 наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-гараж по АДРЕСА_7 ;

-земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер: :03:016:0547, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ;

-автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;

-автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

-визнати за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 ;

-визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .;

визнати за ОСОБА_2 право особистої власності на сарай по АДРЕСА_2 ; будівельні матеріали на території земельної ділянки по АДРЕСА_5 ;

-виділити ОСОБА_2 гараж по АДРЕСА_7 , земельну ділянку, загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:016:0547, автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

-виділити ОСОБА_1 автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , стягнувши на його користь грошову компенсацію у розмірі 162 022,50 грн.

Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано об`єктами спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступне майно:

-квартиру АДРЕСА_1 ;

-гараж по АДРЕСА_7 ;

-автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 ;

-автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 ;

-земельну ділянку площею 0,2500 га, кадастровий номер: :03:016:0547, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 ).

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину гаражу по АДРЕСА_7 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину гаражу по АДРЕСА_7 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину автомобіля марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Визнано за ОСОБА_2 право власності на Ѕ частину автомобіля марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

В іншій частині позову ОСОБА_1 - відмовлено.

В іншій частині зустрічного позову ОСОБА_2 - відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 звернулась з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просила рішення суду скасувати в частині розподілу автомобілів марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 . та марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким визнати з нею право власності на автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , визнати за ОСОБА_2 право власності на автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 та стягнути з ОСОБА_2 різницю вартості між автомобілями в сумі 204 261,00 грн. Також рішення суду першої інстанції просила змінити в частині визнання об`єктом спільної сумісної власності подружжя земельної ділянки 0,2500 га, кадастровий номер: :03:016:0547, яка розташована за адресою: АДРЕСА_5 , визнавши за сторонами право власності по 1/2 частині земельної ділянки.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що не погоджується з розподілом автомобілів шляхом визначення ідеальних часток, оскільки неподільні речі присуджуються одному з подружжя із стягненням відповідної компенсації на користь іншого. Крім того, зазначає, що визначивши земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції не визначив частки подружжя у спільній власності.

Відповідно до ч.1 ст .367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції оскаржується в частинах поділу автомобілів подружжя та земельної ділянки, рішення суду переглядається в цих частинах.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 серпня 1988 року сторони зареєстрували шлюб (т.1 а.с. 159).

Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 25 лютого 2015 року.

Згідно матеріалів справи, автомобіль марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 (т.1 а.с. 260); та автомобіль марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 були придбані подружжям у період шлюбу (т.1 а.с. 262-263).

Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно зі статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України).

Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З урахуванням відсутності домовленості щодо порядку поділу майна та приймаючи до уваги, що автомобілі є неподільними, суд першої інстанції правомірно визнав за кожним з подружжя право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 , на Ѕ частину гаражу по АДРЕСА_7 , на Ѕ частину автомобіля марки Honda Civic, 2010 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу, НОМЕР_3 , державний номер НОМЕР_4 , на Ѕ частину автомобіля марки Infiniti EX, 2008 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

Доводи апеляційної скарги про те, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя із стягненням відповідної компенсації на користь іншого, підлягають відхиленню, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено угодою між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України.

Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Враховуючи, що ОСОБА_2 своєї згоди на присудження грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності не надав, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між подружжям відповідно до їх часток, суд першої інстанції обґрунтовано визнав ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишив майно у їх спільній частковій власності.

Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у Постанові від від 27 лютого 2019 року № 464/7011/16-ц (61-12168св18):

Згідно матеріалів справи, 25 жовтня 2010 року ОСОБА_2 було придбано земельну ділянку загальною площею 0,2500 га, кадастровий номер :03:016:0547, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , про що свідчить договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Чалою В.О., зареєстрований в реєстрі за № 4242. (т.1 а.с. 258)

Оскільки земельна ділянка була придбана під час перебуванні сторін у шлюбі, судом першої інстанції згідно до положень ст.60 СК України, правомірно визначено таке майно спільною сумісною власністю подружжя.

Доводи апеляційної скарги про те, що визначивши земельну ділянку спільною сумісною власністю подружжя, суд першої інстанції не визначив частки подружжя у спільній власності, не можуть бути прийняті до уваги, оскільки таких позовних вимог у суді першої інстанції ОСОБА_1 не заявляла, та ставила питання лише про компенсацію 1/2 частини земельної ділянки.

Відповідно до вимог ч.2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Отже, суд першої інстанції встановив всі обставини справи, додержуючись норм матеріального та процесуального права, в оскаржуваній частині зробив законний і обґрунтований висновок по суті спору, належним чином давши оцінку наданим сторонами доказам, які є належними та достатніми для вирішення зазначеного спору, та правильно визначив статус спільного майна подружжя, тому рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 375 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 лютого 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.М. Пищида