Справа № 953/201/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова в складі: головуючого судді Лях М.Ю., при секретарі Хомінській Т.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 24,0 кв.м.

В обґрунтування зазначає, що ОСОБА_1 є рідним сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на день смерті постійно проживав та був власником квартири АДРЕСА_2 . Після його смерті Восьмою ХДНК було заведено спадкову справу № 329/2010 на підставі заяви позивача про прийняття спадщини від 22.04.2010 року. 30.07.2019 року Позивач звернувся до П`ятої ХМДНК із заявою про роз`яснення подальших дій з питання оформлення спадщини на приміщення квартири спільного заселення, яка належала померлому ОСОБА_2 , на що отримав відповідь, що відомості по комунальній квартирі АДРЕСА_3 надати не має можливості, оскільки частина вказаної комунальної квартири виділена та оформлена по праву власності як окремі об`єкти (квартири). Таким чином, на теперішній час квартира АДРЕСА_2 , вже не складає 8/100 частин у комунальній квартирі АДРЕСА_3 , в окремий об`єкт вона не виділена. Таким чином, позивач звернувся до суду для визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 .

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 11.01.2020 року відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Ухвалами Київського районного суду м. Харкова від 11.03.2020 року, 03.04.2020 року продовжено строк підготовчого провадження.

28.04.2020 року представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували наявність у спадкодавця - ОСОБА_2 права власності на спадкове майно, а саме кв. АДРЕСА_2 , на моменті його смерті, зокрема не надано інформації з Державного реєстру речових прав на спірне нерухоме майно, датованої на час звернення до суду.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 30.04.2020 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті.

Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник позивача через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовну заяву просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача заяви про відкладення судового засідання не надав.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши доводи, викладені позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи в їх системному взаємозв`язку, приходить до наступного.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.

Судом встановлено, та підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.1995 року, виданим Відділом приватизації НВО «Турбоатом», та Довідкою з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2410201 від 20.03.2014 р., що приміщення квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , 8/100 частин у комунальній квартирі АДРЕСА_3 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_2 .

Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на речових прав на нерухоме майно №175666082, сформованого 30.07.2019 року, квартира АДРЕСА_5 , є 13-ти кімнатною комунальною квартирою, відомості про права власності в реєстрі відсутні.

22.04.2010 року Восьмою Харківською державною нотаріальною конторою було заведено спадкову справу № 329/2010 після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується Витягом зі Спадкового реєстру №23491712, сформованого 22.04.2010 року.

Як вбачається з листа П`ятої Харківською державною нотаріальною конторою (відокремлений підрозділ) (колишня Восьма ХДНК) від 30.07.2019 року №1020/02-14, у спадковій справі за № 329/2010, що була заведена П`ятою Харківською міською державною нотаріальною конторою (колишня Восьма Харківська державші нотаріальна контора) до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , знаходяться документи, що з безспірністю підтверджують факт смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, документи, що підтверджують родинний зв`язок ОСОБА_1 (позивача) зі спадкодавцем, а також його заява про прийняття спадщини та заява ОСОБА_3 (дочки спадкодавця, родинний' зв язок не перевірявся) про відмову від права на прийняття спадщини. Заяви від інших спадкоємців до нотконтори не надходили. Свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Разом з цим, оскільки на теперішній час квартира АДРЕСА_2 , вже не складає 8/100 частин у комунальній квартирі АДРЕСА_3 , та в окремий об`єкт не виділена, на даний час не має можливості визначити склад спадкового майна, а тому нотаріальна контора позбавлена можливості видати свідоцтво про право на спадщину за законом на приміщення квартири спільного заселення, що знаходиться в АДРЕСА_4 , 8/ НОМЕР_2 частин у комунальній квартирі АДРЕСА_3 .

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, не прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, хто його пережив та батьки.

Як вбачається з листа П`ятої Харківською державною нотаріальною конторою (відокремлений підрозділ) (колишня Восьма ХДНК) від 30.07.2019 року №1020/02-14, ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів; право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до положень ст. 392 ЦК України, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно судам слід звертати увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовувати редакцію закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини.

Згідно п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України.

Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів.

Якщо право власності на житловий будинок, споруду підтверджується належними правовстановлюючими документами на час виникнення права власності на будівлі, споруди, органи місцевого самоврядування зобов`язані видати довідку про належність житлового будинку на праві приватної власності спадкодавцеві, а нотаріус зобов`язаний прийняти таку довідку разом із іншими правовстановлюючими документами для видачі свідоцтва про право на спадщину (п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України).

Так, згідно п. 1 Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, реєстрацію будинків з обслуговуючими їх будівлями і спорудами та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР провадять бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих Рад депутатів трудящих. Пунктом 7 даної Інструкції передбачено, що така реєстрація проводиться на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів) згідно з додатком N 1, зокрема, на підставі свідоцтва про право власності на будинки (домоволодіння), які видані виконкомами місцевих Рад депутатів трудящих або органами комунального господарства на підставі рішень виконкомів.

Факт належності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , приміщення квартири спільного заселення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , 8/100 частин у комунальній квартирі АДРЕСА_3 , підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло № НОМЕР_1 від 20.12.1995 року, виданим Відділом приватизації НВО «Турбоатом», та Довідкою з КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» №2410201 від 20.03.2014 р.

З огляду на вищевикладене, враховуючи, що квартира АДРЕСА_6 належала померлому ОСОБА_3 на праві власності, позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання за ним права власності на зазначену квартиру в порядку спадкування за законом після смерті батька, підлягають задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 328, 1216-1218, 1223, 1261, 1267, 1268 ЦК України, ст.ст. 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Харківської міської ради про визнання права власності задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , право власності на квартиру АДРЕСА_6 , загальною площею 24,0 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В судовому засідання проголошено вступну та резолютивну частину судового рішення, повний текст виготовлено протягом десяти днів.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Харківського апеляційного через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості щодо учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП: НОМЕР_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Відповідач: Харківська міська рада, , м. Харків, м-н Конституції, 7.

Суддя -