П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

3 листопада 2020 року місто Київ

справа № 363/4330/15-ц

апеляційне провадження № 22-ц/824/671/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Головачова Я.В.,

суддів: Соколової В.В., Шахової О.В.,

за участю секретаря судового засідання Коцюрби Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" на рішення Вишгородського районного суду Київської області у складі судді Войнаренко Л.Ф. від 12 квітня 2017 року у справі за позовом акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в :

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПриватБанк" (далі - ПАТ КБ "ПриватБанк", банк), правонаступником якого є акціонерне товариство комерційний банк "Приватбанк" (далі АТ КБ "Приватбанк"),звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Позов обґрунтовано тим, що 25 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено кредитно-заставний договір № K2НСА800000431, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 12 841,12 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 16,92 процентів річних, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 24 липня 2013 року.

На виконання умов зазначеного договору та з метою забезпечення виконання своїх зобов`язань за ним, ОСОБА_1 передав у заставу банку належний йому автомобіль Mitsubishi Eclipse, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитно-заставним договором, 25 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладений договір поруки № К2НСA800000431/1, за умовами якого остання поручилася перед банком за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитно-заставним договором від 25 липня 2008 року № K2НСА800000431.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 належно не виконує зобов`язання за кредитно-заставним договором, внаслідок чого станом на 26 червня 2015 року у нього виникла заборгованість у розмірі 64 560 доларів США, з яких: 11 772,66 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 4 395,29 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 3 621,35 доларів США - заборгованість за комісією за користуванням кредитом, 41 685,18 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання

зобов`язань за договором, 11,80 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 073,72 доларів США - штраф (процентна складова), позивач просив стягнути солідарно з відповідачів зазначену суму заборгованості, що за курсом Національного банку України, станом 26 червня 2015 року становить 1 368 026 грн. 44 коп.

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" відмовлено.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у 2012 році позивач, скористався правом дострокового стягнення кредиту у зв`язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов`язань за кредитно-заставним договором від 25 липня 2008 року № K2НСА800000431, звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 та поручителя ПАТ "Акцент-Банк", який заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня 2012 року задоволено. Виконавчий лист, виданий на виконання зазначеного рішення суду, перебуває на виконанні у органах державної виконавчої служби, а тому за відсутності належного та допустимого розрахунку заборгованості за кредитно-заставним договором, з урахуванням раніше ухваленого судового рішення про звернення стягнення на предмет застави, вимоги банку про стягнення з відповідачів заборгованості станом на 26 червня 2015 року не можуть бути визнані обґрунтованими. Оскільки після зміни строку кредитування, ПАТ КБ "ПриватБанк" протягом шести місяців не вжив заходів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , як поручителя за кредитно-заставним договором від 25 липня 2008 року № K2НСА800000431, сплив цього строку відповідно до частини 4 статті 559 ЦК України, порука ОСОБА_2 припинилася, що є підставою для відмови у задоволенні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителя.

У поданій апеляційній скарзі ПАТ КБ "ПриватБанк", посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального і порушення норм процесуального права, просило рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову. Скаржник зазначає, що судове рішення про звернення стягнення на предмет застави, яке боржником не виконане, не є перешкодою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості; суд дійшов помилкового висновку про відсутність належного розрахунку про розмір заборгованості за кредитним договором; порука ОСОБА_2 не припинена, оскільки у договорі поруки передбачено, що вона припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 1 серпня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково, рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року скасовано та ухвалено нове судове рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" з підстав пропуску строку позовної давності.

Не погоджуючись з указаним рішенням, ПАТ КБ "ПриватБанк" подало касаційну скаргу.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 9 жовтня 2019 року касаційну скаргу ПАТ КБ "ПриватБанк" задоволено частково. Рішення Апеляційного суду Київської області від 1 серпня 2017 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

У письмових поясненнях на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 та ОСОБА_2 - ОСОБА_4 зазначає, що ПАТ КБ "ПриватБанк" не надало належного правового обґрунтування наявності підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за кредитно-заставним договором в розмірі 64 560 доларів США, оскільки в суму заборгованості банк включив всю суму кредиту, процентів за користування кредитом та пеню за прострочення виконання зобов`язань, починаючи з 6 січня 2009 року, без урахування рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня

2012 року, яким у рахунок погашення нарахованої банком заборгованості за кредитним договором в розмірі 219 813,87 грн., звернено стягнення на предмет іпотеки, а також стягнуто солідарно з ОСОБА_1 та ПАТ "Акцент-Банк" заборгованість у розмірі 10 000 грн. Після ухвалення рішення про стягнення заборгованості порука ОСОБА_2 припинилась. Також представник вказує на те, що пеня та штраф не можуть бути стягнутими в іноземній валюті.

Учасники справи в суд апеляційної інстанції не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. З урахуванням положень частини 2 статті 372 ЦПК України їх неявка не перешкоджає розгляду справи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення в цій частині, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга АТ КБ "Приватбанк" підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що 25 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 укладено кредитно-заставний договір № K2НСА800000431 (далі - кредитно-заставний договір), за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 12 841,12 доларів США, зі сплатою за користування кредитом 16,92 процентів річних, одноразової винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 373,80 доларів США, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,60 процентів щомісячно від суми виданого кредиту, винагороди за проведення додаткового моніторингу у розмірі 15,90 доларів США щомісячно, з кінцевим терміном повернення кредитних коштів до 24 липня 2013 року.

У забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитно-заставним договором, ОСОБА_1 передав у заставу ПАТ КБ "ПриватБанк" належний йому на праві власності автомобіль Mitsubishi Eclipse, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Крім того, у забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитно-заставним договором, 25 липня 2008 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 укладений договір поруки № К2НСA800000431/1, за умовами якого остання поручилася перед банком за належне виконання позичальником зобов`язань за кредитно-заставним договором від 25 липня 2008 року № K2НСА800000431.

ОСОБА_1 зобов`язань за кредитно-заставним договором належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 26 червня 2015 року нарахована банком заборгованість становила 64 560 доларів США, з яких: 11 772,66 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 4 395,29 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 3 621,35 доларів США - комісія за користуванням кредитом, 41 685,18 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, 11,80 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 073,72 доларів США - штраф (процентна складова).

Згідно пункту 11 кредитно-заставного договору ("Подія дефолту") визначено подію дефолту: затримання сплати позичальником частини наданого кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць; перевищення заборгованості більше як на десять процентів суми наданого кредиту; несплата позичальником більше однієї виплати, яка перевищує п`ять процентів суми наданого кредиту; порушення позичальником умов щодо цільового використання будь-якої частини кредиту; з урахуванням умов статті 10 договору, предмет застави став недоступним для банку внаслідок втрати, знищення (повного або часткового), суттєвого ушкодження, непридатності до експлуатації предмета застави або недосяжності для банку з будь-якої іншої причини; недотримання позичальником будь-якої заяви чи запевнення, що визначені у статті 9.1 договору; подання позичальником повідомлення про неспроможність виконати свої зобов`язання за договором, за відсутності клопотання, поданого згідно зі статтею 5.4.4 договору, або відмови у його задоволенні; інше істотне порушення позичальником умов договору

У разі настання події дефолту банк надсилає позичальнику письмове повідомлення про настання події дефолту та реєструє у державному реєстрі відомості про звернення

стягнення на предмет застави. У повідомленні про дефолт, окрім інформації, зазначення якої вимагається законодавством, банк ставить вимогу про повернення наданої суми кредиту в повному обсязі, виплати винагороди, процентів за фактичний строк користування наданим кредитом, виконання у повному обсязі усіх інших грошових зобов`язань за договором (пункт 11.2.1 кредитно-заставного договору).

Позичальник зобов`язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом приймання-передачі протягом 30 днів з моменту реєстрації відомостей про звернення стягнення на предмет застави у державному реєстрі (пункт 11.2.2 кредитно-заставного договору).

За змістом пунктів 11.2.5, 11.2.6 кредитно-заставного договору, якщо протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання позичальником повідомлення про дефолт (або з моменту реєстрації у Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет застави, якщо дата такої реєстрації буде пізнішою), позичальник не усунув подію дефолту, він зобов`язаний негайно повернути суму кредиту в повному обсязі, виплатити винагороди, проценти за користування кредитом, виконати усі інші грошові зобов`язання за договором у повному обсязі, а банк має право, за своїм вибором, здійснити одну або декілька з таких дій: здійснити одностороннє розірвання договору; розірвати договір у судовому порядку, звернути стягнення на предмет застави; застосувати будь-який інший спосіб захисту своїх прав, дозволений законодавством України.

4 листопада 2011 року у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна проведено реєстрацію відомостей про звернення стягнення на предмет застави (належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль), на підставі кредитно-заставного договору від 25 липня 2008 року № К2НСА800000431.

У лютому 2012 року ПАТ КБ "ПриватБанк"звернулося до Індустріального районного суду міста Дніпропетровська з позовом до ОСОБА_1 , ПАТ "Акцент-Банк" про звернення стягнення на предмет застави.

Заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня 2012 року позов ПАТ КБ "ПриватБанк"задоволено. У рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 25 липня 2008 року № К2НСА800000431 у розмірі 219 813 грн. 87 коп. звернуто стягнення на предмет застави - автомобіль Mitsubishi Eclipse, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ "ПриватБанк"з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також надання ПАТ КБ "ПриватБанк" всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Стягнуто з "Акцент-Банк", ОСОБА_1 солідарно на користь ПАТ КБ "ПриватБанк" заборгованість у розмірі 10 000 грн.

13 січня 2014 року ПАТ КБ "ПриватБанк"звернулося до відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня 2012 року (том 4 а.с. 92).

Постановою державного виконавця відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Лисенко Л.П. відкрито виконавче провадження № 41692641 щодо примусового виконання виконавчого листа № 2/0417/2548/2012, виданого Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська від 27 березня 2012 року (том 4 а.с. 93).

Постановою виконуючого обов`язки начальника відділу державної виконавчої служби Вишгородського районного управління юстиції Кучера А.В. від 26 листопада 2015 року повернуто виконавчий лист № 2/0417/2548/2012 стягувачу у зв`язку з тим, що транспортний засіб Mitsubishi Eclipse, 1998 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не розшукано (том 4 а.с. 96).

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк", суд першої інстанції виходив з того, що банком не надано належного та допустимого розрахунку заборгованості за кредитно-заставним договором, а з урахуванням раніше ухваленого судового рішення про звернення стягнення на предмет застави, вимоги банку про стягнення з відповідачів заборгованості станом на 26 червня 2015 року є необґрунтованими. Крім того, після зміни строку кредитування, ПАТ КБ "ПриватБанк" протягом шести місяців не вжив заходів щодо стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , як поручителя за кредитно-заставним договором, а тому порука ОСОБА_2 припинена.

Проте з таким висновком суду погодитися не можна.

Відповідно до частини 1 статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України).

Поняття "строк договору", "строк виконання зобов`язання" та "термін виконання зобов`язання" згідно з приписами ЦК України мають різний зміст.

Відповідно до частини 1 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення, а згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України).

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина 1 статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина 4 статті 631 ЦК України).

Поняття "строк виконання зобов`язання" і "термін виконання зобов`язання" визначені у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами частини 1 цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання.

Умовами кредитно-заставного договору від 25 липня 2008 року № K2НСА800000431сторони визначили окремі самостійні зобов`язання позичальника, деталізувавши його обов`язок повернути весь борг частинами та встановили самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку - дострокове повернення всієї суми кредиту, виплати винагороди та процентів за користування кредитом, виконання усіх інших грошових зобов`язань за договором у повному обсязі, а також можливість одностороннього розірвання договору банком, розірвання договору у судовому порядку та звернення стягнення на предмет застави тощо.

Згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення

частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Як убачається з матеріалів справи, протягом тридцяти днів з моменту державної реєстрації звернення стягнення на предмет застави, ОСОБА_1 не усунув подію дефолту, у зв`язку з чим у ПАТ КБ "ПриватБанк" виникло право вимоги про дострокове повернення кредиту, процентів за користування кредитом, виплати винагороди, що позивач реалізував звернувшись до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави та стягнення заборгованості солідарно з ОСОБА_1 і поручителя ПАТ "Акцент Банк", який заочним рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня 2012 року задоволено.

Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Ураховуючи наведене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною 2 статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною 2 статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Наведене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 4 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18.

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частина 2 статті 590 ЦК України).

Здійснення особою права на захист не може ставитися у залежність від застосування нею інших способів правового захисту. Забезпечувальне зобов`язання має додатковий (акцесорний) характер, а не альтернативний основному. У разі задоволення не в повному обсязі вимог кредитора за рахунок забезпечувального обтяження основне зобов`язання сторін не припиняється, однак змінюється щодо предмета та строків виконання, що надає кредитору право вимоги до боржника, у тому числі й шляхом стягнення решти заборгованості за основним зобов`язанням (тілом кредиту), а також процентів та неустойки, нарахованих до звернення з позовом до суду з вимогою про дострокове виконання зобов`язання за кредитним договором, на погашення яких виявилася недостатньою сума коштів, отримана від реалізації заставленого майна під час виконання судового рішення.

Враховуючи наявні в матеріалах справи докази, колегія суддів вважає, що прострочення виконання зобов`язання (рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 16 березня 2012 року) відбулося з вини боржника, оскільки банком вживалися заходи, щодо примусового звернення стягнення на предмет застави шляхом звернення до відділу виконавчої служби, проте заставний автомобіль розшуканий не був.

Згідно наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості за кредитно-заставним договором, станом на 26 червня 2015 року, у ОСОБА_1 наявна заборгованість в розмірі 64 560 доларів США, з яких: 11 772,66 доларів США - заборгованість за тілом кредиту, 4 395,29 доларів США - заборгованість зі сплати процентів за користування кредитом, 3 621,35 доларів США - комісія за користуванням кредитом, 41 685,18 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов`язань, 11,80 доларів США -

штраф (фіксована частина), 3 073,72 доларів США - штраф (процентна складова) (том 1 а.с. 3-5).

Разом з тим, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом, пені, штрафів за несвоєчасне виконання умов договору припинилося зі спливом строку кредитування - 31 грудня 2011 року, а тому вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" про стягнення заборгованості зі сплати процентів, пені штрафів, нарахованих з 1 січня 2012 року, є безпідставними.

Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором К2НСА800000431 від 25 липня 2008 року, яка складається з: тіла кредиту в розмірі 11 772,66 доларів США; процентів за користування кредитом у розмірі 3 546, 08 доларів США; комісії у розмірі 2 234, 45 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 206 785 грн. 84 коп.; штрафів у сумі 21 007 грн. 79 коп., - які нараховані до 1 січня 2012 року.

Відмовляючи у задоволенні позову ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 у зв`язку з припиненням поруки, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що умовами кредитно-заставного договору та договору поруки (пункт 12) сторони погодили збільшення строків позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, винагороди, процентів за користування кредитом, неустойки до п`яти років, та припинення поруки після закінчення п`яти років з дня настання строку кредитування.

Оскільки строк кредитування за кредитно-заставним договором сплив 31 грудня 2011 року, то строк позовної давності за вимогами до поручителя ОСОБА_2 становить до 31 грудня 2016 року. Ураховуючи наведене, станом на день звернення ПАТ КБ "ПриватБанк" з даним позову до суду (29 вересня 2015 року), порука ОСОБА_2 не припинилась.

Ураховуючи зазначене, колегія суддів вважає, що судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову через неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права, що відповідно до статі 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду й ухвалення нового рішення про часткове задоволення позову АТ КБ "Приватбанк".

Відповідно до частин 1, 2, 13 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Ураховуючи зазначене, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім при поданні позовної заяви, апеляційної скарги, касаційної скарги в розмірі 15 282 грн. 03 коп. з кожного

Керуючись статтями 367, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" задовольнити частково.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 12 квітня 2017 року скасувати і ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" заборгованість за кредитним договором К2НСА800000431 від 25 липня 2008 року, яка

складається з: тіла кредиту в розмірі 11 772,66 доларів США; процентів за користування кредитом у розмірі 3 546, 08 доларів США; комісії у розмірі 2 234, 45 доларів США; пені за несвоєчасне виконання зобов`язань у розмірі 206 785 грн. 84 коп.; штрафів у сумі 21 007 грн. 79 коп.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" по 15 282 грн. 03 коп. судового збору з кожного.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 5 листопада 2020 року.

Головуючий Судді: