Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2020 року м. Лисичанськ

Лисичанський міський суд Луганської області

у складі: головуючого судді Шевченко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Малахова В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Лисичанську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу,

УСТАНОВИВ

Позивач звернувся з вищезазначеним позовом до відповідача, вказуючи, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 25 серпня 2018 року, зареєстрованому Сєвєродонецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, актовий запис № 821. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені через конфлікти, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. Рішення позивача остаточне. На примирення не згоден. Вважає що сім`ю зберегти не можливо. Просив розірвати шлюб.

Ухвалою суду від 27.09.2019, за клопотанням відповідача ОСОБА_2 , сторонам надано строк для примирення терміном у три місяці - до 27 грудня 2019 року. Провадження по справі зупинено до закінчення строку для примирення, визначеного судом, та зазначено дату судового засідання - 27 грудня 2019 року на 08 годину 00 хвилин, про що сповіщено під підпис відповідача ОСОБА_2 ..

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав заяви, відповідно до яких, позов підтримав, просив справу розглянути за його відсутності, оскільки є військовослужбовцем і перебуває за межами м.Лисичанська Луганської області. Додав, що перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 з 25 серпня 2018 року, зареєстрованому Сєвєродонецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області. Від спільного життя неповнолітніх дітей не мають. Сімейні відносини не склалися, фактичні шлюбні відносини припинені в лютому 2019 року через конфлікти, відсутність взаєморозуміння та різні погляди на життя. На даний час спільно проживає та веде господарство з іншою жінкою, з якою має намір створити сім`ю. Тому формальне перебування з відповідачем у шлюбі буде суперечити його інтересам. Строк, наданий судом для примирення до відновлення шлюбних відносин з відповідачкою не призвів. Наполягав на розірванні шлюбу.

Відповідач у судовому засіданні пояснила, що 25 серпня 2018 року зареєстровано шлюб між нею та ОСОБА_1 . У шлюбі прожили майже рік, все було добре. Між ними було взаєморозуміння, конфліктів не виникало, тому з підставами розірвання шлюбу вона не згодна. Про намір чоловіка розірвати шлюб дізналася, коли останній звернувся до суду. Була дуже цьому здивована, оскільки 25.08.2019 у них була річниця шлюбу і цю подію вони святкували разом. У зв`язку з чим, вона і зверталася до суду про надання строку для примирення, однак примирення не відбулося. Наразі сім`я розпалася з його вини, оскільки нею вжиті всі заходи щодо збереження сім`ї, а він примирився з колишньою дружиною, з якою вони прожили більше 20 років та мають дорослого сина. Спільних дітей з позивачем не мають. До позивача має претензії морального характеру за здоров`я, час та життя, витрачені на нього. Щодо позовних вимог позивача, посилалася на розсуд суду. Звертала увагу суду на те, що вона, як і позивач, є військовослужбовцем.

Вислухавши пояснення відповідача та дослідивши наявні в матеріалах письмові докази, встановивши на їх підставі фактичні обставини і характер спірних правовідносин між сторонами спору, визначивши правові норми, що підлягають застосуванню, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно зі ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

За змістом ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушення прав дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року, чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно з свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 25.08.2018 Сєвєродонецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , 25 серпня 2018 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис №821. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1 (а.с. 8).

Неповнолітніх дітей сторони не мають.

З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, позивач не бажає примиритися.

Відповідно до роз`яснень п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один з них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті.

Судом вживалися заходи щодо примирення сторін по справі про надання строку на примирення у відповідності до ст. 111 СК України про що, позивач категорично заперечував та просив відмовити у задоволенні надання строку на примирення, оскільки на час перебуванні справи в суді обставини, які викладені в позовній заяві не змінилися та відповідачем не здійснювалися жодних заходів щодо збереження сім`ї.

Крім того, у судовому засіданні достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк, результатів не дав та не привів до відновлення шлюбних відносин, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки має намір створити сім`ю з іншою жінкою.

Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України).

Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем.

Спору про поділ спільного майна, сторони не мають.

Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", звернуто увагу судів на те, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей.

Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам позивача, суд дійшов висновку про те, що шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним.

Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б його інтересам.

Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Оскільки сторони, на підставі ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнені від сплати судового збору, суд вважає необхідним віднести судовий збір на рахунок держави.

На підставі ст. ст. 110, 112, 114, 115 СК України, керуючись ст. ст. 10, 12, 206, 263-265 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ

Позов ОСОБА_1 , місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_1 , до ОСОБА_2 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_2 , про розірвання шлюбу - задовольнити.

Шлюб, зареєстрований 25 серпня 2018 року Сєвєродонецьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Луганській області, актовий запис № 821 між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації якого за адресою: АДРЕСА_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації якої за адресою: АДРЕСА_2 - розірвати.

Рішення може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Лисичанський міський суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Суддя О.В. Шевченко