Провадження № 2/161/652/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Черняка В.В.,

за участю секретаря судового засідання - Новаковської В.В.,

позивача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення боргу за борговою розпискою.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.09.2018 року позичив ОСОБА_3 12 тис. доларів США, що на момент подання даної позовної заяви згідно офіційного курсу НБУ становить 307 085 грн. Відповідач зобов`язався повернути вказаний борг не пізніше 01 жовтня 2018 року. Про вказане зобов`язання відповідач власноручно написав розписку. У вказані терміни відповідач свої зобов`язання не виконав, позичені кошти не повернув.

Посилаючись на приписи ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, просить стягнути з відповідача в його користь 307 085 грн. боргу та сплачений судовий збір.

Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що при передачі грошей, крім нього і відповідача, нікого більше не було. В позику надавались долари США, які є загальноприйнятою обіговою валютою на території України. Якби використовувалась інша валюта (долари), то це обов`язково було б вказано.

Відповідач в судове засідання не з`явився, зі слів представника, знаходиться за кордоном, просив розглядати справу без його участі.

Представник відповідача у відзиві та особисто в судовому засіданні факт написання відповідачем розписки не заперечив, однак, посилаючись на недоведеність факту надання позики саме в доларах США, вважає про відсутність зобов`язання відповідача повернути зазначену суму, а тому в позові просить відмовити.

Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.09.2018 року ОСОБА_3 одержав від ОСОБА_1 позику в розмірі 12 тис. доларів, яку зобов`язався повернути до 01 жовтня 2018 року, що підтверджується власноруч написаною ним розпискою (а.с.4).

Даною розпискою підтверджено факт укладення між сторонами договору позики. Даний договір відповідає вимогам закону щодо письмової форми договору. У обраній сторонами формі договору (у вигляді розписки позичальника) сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих умов договору позики, передбаченого ст.1046 ЦК України: в розписці зазначено суть договору - позика, суму позики і грошову одиницю, строк її повернення.

Згідно ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Згідно ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно п.2, п.4 ч.1 ст.208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини, щодо яких законом встановлена письмова форма.

Відповідно до ст.1046 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Згідно ст.1047 ЦК України договір позики між фізичними особами укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший письмовий документ, який посвідчує факт укладення договору (позики) і факт передачі грошей на певних умовах.

За приписами ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.628 ЦК України - зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Таким чином, договір, укладений між сторонами і підтверджений письмовим доказом, є договором позики, який передбачений ст.1046 ЦК України. Договір укладений з дотриманням вимог закону щодо його форми, в ньому сторони дійшли згоди стосовно всіх суттєвих і необхідних умов договору.

Судом встановлено та не спростовано відповідачем, що до дня розгляду справи, відповідач не повернув позивачу борг.

Водночас, посилання представника відповідача на те, що в розписці не зазначено, що грошові кошти надані саме в доларах США, не взято судом до уваги, оскільки факту отримання позики та власноручного написання розписки відповідач не заперечує, а з урахуванням того, що в переважній більшості у договірних відносинах використовується саме долар США, суд приходить до висновку, що предметом договору у цій справі є долар США, і саме в такій валюті надавалася позика.

Згідно ч.1 ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Верховний Суд України у постанові від 02.07.2014 року по справі № 6-79цс14 вказав: «Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.

Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

З врахуванням наданих позивачем відомостей НБУ щодо офіційного курсу гривні до іноземних валют станом на 07.08.2019 року, вбачається, що сума боргу в еквіваленті за офіційним курсом НБУ становить 307 085 грн.

Оскільки між сторонами існують договірні правовідносини з позики, позичальником не виконані зобов`язання перед позикодавцем, кошти, отримані у позику, не повернуті, враховуючи встановлену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з ОСОБА_3 на користь позивача 307 085 грн. заборгованості.

На підставі ст.141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12, 13, 77, 81, 133, 141, 263, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

В И Р I Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , вид. Луцьким МВ УДМС України у Волинській обл. 19.03.2013 року) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) 307 085 (триста сім тисяч вісімдесят п`ять) грн. боргу.

Стягнути з ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , вид. Луцьким МВ УДМС України у Волинській обл. 19.03.2013 року) на користь ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 ) сплачений судовий збір в сумі 3 070 (три тисячі сімдесят) грн. 85 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд Волинської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 12.02.2020 року.

Суддя Луцького міськрайонного суду

Волинської області В.В. Черняк