Дата документу 11.02.2020
Справа № 501/4550/19
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2020 року м. Чорноморськ, Одеська область
Іллічівський міський суд Одеської області в складі:
головуючого судді - Смирнова В.В.
за участю секретаря судового засідання Ясенчук Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чорноморськ Одеської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу
за позовом ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1
відповідача: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1
предмет та підстави позову: про поділ спільного майна подружжя,учасники справи не з`явились.
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції заявника та представника позивача:
ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 по поділ спільного майна подружжя.
Просить суд:
Визнати спільною власністю майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
- квартиру АДРЕСА_2 ;
- Автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ; Визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 водночас припинив право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.
Визнати право власності ОСОБА_2 на автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , водночас припинив право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину вказаного автомобілю.
Від 10.02.2020 року представник позивача надав до суду заяву, підтримав позов та просив розглянути справу без її участі (а.с. 39-40).
Від 10.02.2020 року відповідач надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 39-40).
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
Від 10.02.2020 року представник позивача надав до суду заяву, підтримав позов та просив розглянути справу без її участі (а.с. 39-40).
Від 10.02.2020 року відповідач надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просив розгляд справи проводити без його участі (а.с. 39-40).
ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.
Ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області від 15.01.2020 року справу прийнято до свого провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 33).
ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст правовідносин.
У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 23.09.2006 року, відповідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії НОМЕР_3 , актовий запис № 509 (а.с. 9).
Згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 в сторін по справі народилась дитина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).
Відповідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 в сторін по справі народилась дитина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 11).
Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 ,зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 від 23.02.2017 рок (а.с. 12).
Відповідно договору купівлі-продажу квартири від 07.03.2017 року ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 13-17).
V. Оцінка Суду.
Згідно зі статтею 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України).
Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.
Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч.2 ст. 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними.
Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).
Зі змісту п.п. 23, 24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.
Відповідно до п. 30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК.
При цьому суд враховує правові позиції ВСУ з аналогічних спорів, в яких ВСУ роз`яснює, що у процесі розгляду спорів про поділ майна подружжя необхідно враховувати такі обставини: час придбання майна; кошти, за які таке майно було придбано (джерело придбання); мета придбання майна, яка дозволяє визначити правовий статус сумісної власності подружжя.
При цьому суд підкреслює, що тільки у випадку, якщо придбання майна відповідало зазначеним критеріям, таке майно може бути визнане спільно нажитим і підлягає розподілу між подружжям на підставі ст.60 СК України.
Відповідно до ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.
Як встановлено в судовому засіданні, сторони з 2006 року перебували в зареєстрованому шлюбі та під час шлюбу від 07.03.2017 року придбали нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_2 та автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , що підтверджується наданими документами (а.с.12-17).
Сторони визнають, що дана квартира та автомобіль є їх спільною сумісною власністю подружжя та не заперечують з приводу його поділу, а тому суд приходить до висновку про поділ майна подружжя, визнавши за позивачем право приватної власності на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_2 та право приватної власності за відповідачем на транспортний засіб автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Керуючись ст.ст. 258, 259, 263-265, 268, 273, 354 ЦПК України, ст.ст. 60, 69-71 СК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 до ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 про поділ спільного майна подружжя - задовольнити.
Визнати спільною власністю майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 :
- квартиру АДРЕСА_2 ;
- Автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 .
Визнати право власності ОСОБА_1 на квартиру АДРЕСА_2 водночас припинив право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру.
Визнати право власності ОСОБА_2 на автомобіль «MERCEDES-BENZ» E 220 CDI легковий седан В, номер шасі (кузова) НОМЕР_1 , реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , водночас припинив право власності ОСОБА_1 на Ѕ частину вказаного автомобілю.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації та проживання за адресою: АДРЕСА_1 , НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , НОМЕР_7 .

Суддя Іллічівського міського суду

Одеської області В.В. Смирнов.