Справа № 466/9355/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Львова у складі:

головуючого судді Зими І.Є.

з участю секретаря Назаркевич Ю.В.

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду, в м. Львові, в порядку спрощеного провадження, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на дитину , -

в с т а н о в и в:

11.11.2019р. ОСОБА_1 звернулась до суду з вищевказаним позовом. Просить суд ухвалити рішення, яким стягувати зі ОСОБА_3 аліменти на утримання дочки - ОСОБА_4 , 2007 р.н. , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який розірвано за рішенням суду 12.09.2011р.

За час подружнього життя у них народилась дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час вони проживають окремо, дитина проживає разом з нею і знаходиться на повному її забезпеченні. Відповідач не надає кошти на утримання дочки, тому позивач просить стягувати з нього аліменти в заявленому розмірі.

06.02.2020р. відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому позов визнав частково. Згідний на сплату аліментів в розмірі, що не перевищує 25 % мінімуму для дитини відповідного віку. Свою позицію мотивує тим, що він не працює за станом здоров`я, є учасником бойових дій. Крім того, він уклав новий шлюб , в якому теж народилась дитина, що потребує утримання.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримала заявлені позовні вимоги, надавши пояснення, аналогічні викладеним в позові, просила такий задовольнити.

Представник відповідача , захисник ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнала частково, в межах виплати аліментів в розмірі 25 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити в повному обсязі з наступних мотивів.

Судом встановлено, що сторони ОСОБА_1 та ОСОБА_3 перебували в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, який розірвано рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 12.09.2011р.

ІНФОРМАЦІЯ_2 у подружжя народилась дочка ОСОБА_4 , що стверджується копією свідоцтва про народження, яку долучено до матеріалів справи (а.с.2).

Як встановлено судом, дитина проживає разом з позивачем, а відповідач добровільно не надає коштів на її утримання.

Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей.

Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання.

Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч.4 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку

При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності до ст. 182 СК України враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів іншої дитини, тому приходить до висновку про необхідність присудження аліментів з відповідача в користь позивачки на утримання малолітньої дитини у розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька.

Відповідно дост.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів.

Відповідач ОСОБА_3 також звільнений від сплати судового збору, в силу п. 13 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», як учасник бойових дій.

Приписами ч. 6 ст. 141 ЦПК України передбачено, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 10, 81, 263-265, 430 ЦПК України, ст. 84, 180-183 Сімейного Кодексу України, суд, -

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 11.11.2019 року, до досягнення дитиною повноліття.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Компенсувати за рахунок Держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 768,40 грн.

Позивач: ОСОБА_1 , прож: АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , прож: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з моменту виготовлення повного його тексту, безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

Повний текст судового рішення виготовлено 14 лютого 2020 року.

Суддя І. Є. Зима