Провадження № 2/235/1555/20
Справа № 227/1771/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого - судді Назаренко Г.В.

за участю секретаря Овчаренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

У травні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його матір ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина на нерухоме та рухоме майно: частину будинку з надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , частину автомобіля Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 .

ОСОБА_3 з 20 січня 1973 року по день смерті перебувала у зареєстрованому шлюбі з його батьком ОСОБА_2 .

Вказане майно, на яке відкрилась спадщина, належало ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності та було придбане під час перебування у шлюбі.

Будинок з надвірними господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , був придбаний на підставі договору купівлі-продажу від 26.11.1998р. № 2487, а автомобіль - у 2010 році шляхом укладення договору купівлі-продажу та зареєстровані на ім`я ОСОБА_2 .

Крім нього спадкоємцями за законом першої черги спадкування є чоловік померлої ОСОБА_2 та її син ОСОБА_3

15 травня 2019 року він звернувся із заявою по прийняття спадщини до приватного нотаріуса Молодняк Л.П., однак постановою від 12.12.2019р. № 968/02-31р. нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у житловому будинку та транспортному засобі у зв`язку з тим, що виділена (визначена) частка спадкодавця у спільному майні та не надано правостановлюючих документів на спадкове майно.

Йому як сину померлої ОСОБА_3 не було відомо, що за життя між матір`ю та батьком було укладено шлюбний договір або інша домовленість по використанню майна (або визначення частки майна подружжя), тому вважав, що його матері належало Ѕ частина зазначеного майна на праві приватної власності.

З огляду на зазначене він має право успадкувати та оформити право власності на нерухоме майно, що належало за життя ОСОБА_3 , однак через відмову нотаріуса позбавлений можливості здійснити це в позасудовому порядку.

На підставі наведеного просив визначити, що частка ОСОБА_5 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на будинок з надвірними господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також автомобіль Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , становила Ѕ; визнати за ним право власності на 1/6 частку будинку з надвірними господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , а також на 1/6 частку автомобіля Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3-4).

Ухвалою судді Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 1 червня 2020 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с.29).

Розпорядженням голови Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 8 липня 2020 року цивільну справу передано на розгляд Красноармійського міськрайонного суду Донецької області на підставі ч.4 ст.31 ЦПК України (а.с.105).

Ухвалою судді Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 15 липня 2020 року справу прийнято до провадження Красноармійського міськрайонного суду Донецької області (а.с.107).

У встановлений судом строк відповідачем ОСОБА_2 подано відзив, в якому він позов визнав частково з наступних підстав. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його дружина ОСОБА_3 . У період спільного життя вони 26 листопада 1998 року придбали житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 35,4 кв.м за договором купівлі-продажу. Однак у 1999 році цей будинок згорів. Після цього він самовільно розпочав будівництво нового житлового будинку, гаражу, а залишки старого житлового будинку почав переобладнати під літню кухню. Було додатково отримано дозвіл на будівництво туалета, душа, коридора. З метою вирішення питання про отримання правовстановлюючого документа на незаконне будівництво він звернувся у відділ містобудування, архітектури і житлово-комунального господарства, у 2004 році отримав будівельний паспорт. 9 червня 2004 року рішенням № 29 Светловська сільська рада дала свій дозвіл на оформлення самовільного будівництва і перепланування залишків згорівшого будинку під літню кухню, однак до цього часу він правовстановлюючий будинок на самовільне будівництво у сільській раді не отримав.

Питання про виділ частки померлої у спільному придбаному майні міг би бути вирішений добровільно у нотаріуса, де він дав свою згоду на виділ частки, однак позивач це питання не вирішував і до нього не звертався, взагалі з невідомих для нього причин ігнорує спілкування із ним.

Він звертався у пожарну частину з проханням видати йому відповідну довідку про пожежу у 1999 році, однак у зв`язку з карантином йому відмовили у видачі інформації, тому він позбавлений можливості надати відповідний документ, однак він надає акт обстеження матеріально-побутових умов, затверджений Светловською сільською радою, про те, що депутат і сусіди підтверджують факт пожежі житлового будинку.

Позовні вимоги в частині автомобіля визнав (а.с.42).

Позивач в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому позовні вимоги підтримав, просив справу розглянути за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, надав клопотання, в якому просив справу розглянути за його відсутності, позов визнав частково з підстав, зазначених у відзиві (а.с.115).

Відповідач ОСОБА_3 про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, не повідомив про причини неявки.

Дослідивши письмові докази і оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з огляду на наступне.

Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин.

З 20 січня 1973 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому виконкомом Добропільської сільської ради Добропільського району Донецької області, актовий запис № 4, що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 7 від 04.03.2020р. (а.с.13).

Згідно копії свідоцтва про народження, виданого 25 лютого 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Добропільського міського управління юстиції Добропільської області, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_7 (а.с.12).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла у віці 69 років у м. Добропіллі Донецької області, що випливає зі свідоцтва про смерть, виданого 7 травня 2019 року Добропільським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.10, 11).

15 травня 2019 року у приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. зареєстрована спадкова справа № 150/2019 із номером у спадковому реєстрі 64177652 відносно спадкового майна після смерті ОСОБА_3 (а.с.14).

Сторони у справі є спадкоємцями майна за законом першої черги спадкування після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області Молодняк Л.П. від 12 грудня 2019 оку № 968/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частку у житловому будинку та транспортному засобі, тому що вчинення такої нотаріальної дії суперечить законодавству України та не надано правостановлювальні документи на спадкове майно ОСОБА_3 (а.с.15).

У відповідності до ст.5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності.

Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом`якшує або скасовує цивільну відповідальність особи.

Якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Аналогічні положення містить в собі й ст.368 ЦК України.

Положеннями ч.1 ст.70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом.

У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу.

Згідно роз`яснень, що містяться у п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», за загальними правилами частини другої статті 372 ЦК України при поділі майна, що є у спільній сумісній власності, за рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі смерті співвласника приватизованого будинку (квартири) частки кожного із співвласників у праві спільної власності є рівними, якщо інше не було встановлено договором між ними (частина друга статті 372 ЦК). Частка померлого співвласника не може бути змінена за рішенням суду. Для оформлення права на спадщину закон не вимагає рішення суду про визначення частки спадкодавця. Розглядаючи спори, пов`язані зі спадкуванням частки в праві спільної сумісної власності, необхідно звертати увагу на те, що згідно зі статтею 368 ЦК спільною сумісною власністю є не лише майно, набуте подружжям за час шлюбу, якщо інше не встановлено договором або законом, а й майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошт

Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ВРЕВ м. Добропілля при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області, автомобіль Hyundai getz, 2008 року випуску, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 на підставі довідки-розрахунку ДДР-829154 від 11.02.2010р. (а.с.60).

Так як спірний автомобіль придбаний набутий за час шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , суд приходить до висновку про те, що він належить їм на праві спільної сумісної власності.

Оскільки домовленості між подружжям щодо частки у спільному сумісному майні або укладення шлюбного договору встановлено не було, суд вважає, що їх частки в автомобілі, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя є рівними і становлять Ѕ кожного. Отже, частка ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на автомобіль Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , становила Ѕ.

Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст.1216 ЦК України).

Статтями 1217 і 1218 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом, а до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ч.ч.1, 2 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу).

Згідно ст.1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Якщо місце проживання спадкодавця невідоме, місцем відкриття спадщини є місцезнаходження нерухомого майна або основної його частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. В особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом.

Відповідно до ст.1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

У відповідності до ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини паво на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Положеннями статей 1258, 1261 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

У статті 1268 ЦК України вказано, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно роз`яснень, що містяться в абз.2 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування», свідоцтво про право на спадщину видається за заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не піддягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законом строк звернувся із заявою про прийняття спадщини, однак в оформленні права на спадщину за законом постановою нотаріуса йому відмовлено у зв`язку з відсутністю документів, що встановлюють право власності на майно спадкодавця, у зв`язку з чим підлягають захисту судом його законні права шляхом визнання за ОСОБА_3 права власності на 1/6 частку автомобіля Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно ст.22 КпШС України 1969 року, діючого на час виникнення спірних правовідносин, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном.

Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятим веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Як передбачено ст.28 КпШС України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу.

Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них.

Положеннями ст.331 ЦК України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі.

Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна).

Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації.

Якщо право власності не нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі будівництва (створення майна).

У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону.

Згідно договору купівлі-продажу жилого будинку від 26 листопада 1998 року, посвідченого 26.11.1998р. державним нотаріусом Другої Добропільської державної нотаріальної контори Гусєвою О.В., зареєстрованого у реєстрі за № 2487, та копії довідки ТОВ «Добропільське бюро технічної інвентаризації» № 1674 від 28.10.2019р. власником жилого будинку АДРЕСА_1 жилою площею 33,4 кв.м із надвірними побудовами та спорудами (коридор, веранда, погріб, сарай, паркан) є ОСОБА_2 . Право власності на зазначений жилий будинок зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 у Добропільському БТІ 27.11.1998р. за реєстровим № 186 (а.с.16, 45).

Технічний паспорт на житловий будинок приватного житлового фонду за адресою: АДРЕСА_1 , складений 03.11.1998р., містить такі характеристики будівель і споруд: житловий будинок площею 56,2 кв.м, коридор площею 10,8 кв.м, веранда площею 9,5 кв.м, погріб, сарай площею 25,2 кв.м, паркан площею 18,4 кв.м (а.с.47-59).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеного депутатом Світлівської сільської ради, підпис якого засвідчена Світлівським сільським головою, житловий будинок АДРЕСА_1 , який придбав ОСОБА_2 , згорів у 1991 році (а.с.46). Дана обставина іншими учасниками справи не оспорена.

Згідно акту обстеження присадибної ділянки від 18 травня 2004 року, складеного представниками відділу містобудування та архітектури Добропільської райдержадміністрації, на присадибній ділянці у АДРЕСА_1 , виявлено самовільне будівництво: житловий будинок з погребом, гараж, яке необхідно оформити с Світлівській сільській раді та відділі містобудування архітектури та житлово-комунального господарства Добропільської райдержадміністрації (а.с.54).

Рішенням виконавчого комітету Світлівської сільської ради Добропільського району Донецької області від 09.06.2004р. № 29 ОСОБА_2 дозволено: оформити самовільно побудовані на його присадибній ділянці в АДРЕСА_1 , житловий будинок з погребом площею 36,8 кв.м, гараж площею 30,3 кв.м; будівництво туалету площею 2,89 кв.м, коридору площею 2,75 кв.м, душа площею 2,89 кв.м на своїй присадибній ділянці у АДРЕСА_1 ; перепланувати старий житловий будинок під літню кухню площею 26,4 кв.м (а.с.51, 52).

Станом на час відкриття спадщини після смерті ОСОБА_3 житловий будинок АДРЕСА_1 , придбаний підчас шлюбу зі ОСОБА_2 , припинив своє існування як об`єкт, оскільки після знищення в процесі пожежі відповідач ОСОБА_2 самовільно побудував новий житловий будинок з господарськими спорудами, що призвело до зміни його загальної площі.

Спірний житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 після його перебудови на основі житлового будинку, який існував на час його придбання у шлюбі, став іншим нерухомим об`єктом, який станом на дату відкриття спадщини не введений в експлуатацію, а також право власності на який не зареєстровано в установленому законом порядку.

Відповідно і частка спірного житлового будинку, право на яку, у порядку спадкування після смерті матері ОСОБА_3 , має позивач, саме у розмірі, який існував на момент відкриття спадщини, припинила існувати, увійшовши до новоствореного майна після перебудови і добудови відповідачем ОСОБА_2 спірного житлового будинку після пожежі.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що право власності в порядку спадкування за законом на новостворену річ - частину житлового будинку АДРЕСА_1 не може бути визнано за позивачем за рішенням суду у зв`язку з ненабуттям на неї права власності у встановленому законом порядку спадкодавцем. На підставі наведеного в частині позову про визначення за ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , частки у праві спільної сумісної власності та визнання за позивачем право власності на частку цього житлового будинку, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , необхідно відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України у зв`язку із задоволенням позову частково, підлягають присудженню з відповідачів на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 420,40 грн з кожного.

Відповідно до ст.ст.5, 321, 331, 364, 368, 370, 1217, 1218, 1220, 1221, 1223, 1226, 1258, 1261, 1268, 1269, 1270 ЦК України, ст.ст.60, 70 СК України, ст.ст.22, 28 КпШС 1969 року, керуючись ст.ст.4, 19, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про визначення частки спадкодавця у праві спільної сумісної власності та визнання права власності в порядку спадкування задовольнити частково.

Визначити, що частка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у праві спільної сумісної власності на автомобіль Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , становила Ѕ (одна друга).

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/6 частку автомобіля Hyundai getz, державний номер НОМЕР_1 , зареєстрований на ім`я ОСОБА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути зі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 на відшкодування сплаченого судового збору 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку учасниками справи, а також особами, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, повністю або частково до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Згідно п.3 Розділу Х11 «Прикінцеві положення» ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) № 731-1Х від 18.06.2020 року під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Дата складання повного судового рішення - 9 листопада 2020 року

Суддя Г.В. Назаренко

Вступна та резолютивна частини рішення проголошені у судовому засіданні 30 жовтня 2020 року. Повне рішення складене 9 листопада 2020 року.

Суддя Г.В. Назаренко