Провадження № 2/127/3225/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.10.2020 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Короля О.П.

секретаря Стахової Г.О.,

розглянувши в судовому засіданні в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення часток у спільному сумісному майні,

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення часток у спільному сумісному майні.

Позов мотивований тим, ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 5/6 часток у праві власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та відповідної частки у праві власності на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою. Земельна ділянка в цілому має площу 0,0856 га, кадастровий номер :03:027:0084, призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та належала померлій ОСОБА_3 та племіннику позивача ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 853497, виданого 30.11.2009 року на підставі рішення Вінницької міської ради 29 сесії 5 скликання № 2081 від 19.09.2008 року.

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки в передбачений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини до Другої вінницької державної нотаріальної контори. Окрім того, за життя ОСОБА_3 склала на ім`я позивача заповіт на вказане вище майно.

Відтак, 25.06.2020 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами.

Іншим співвласником будинковолодіння є відповідач, племінник позивача. Його частка становить 1/6 в будинковолодінні в цілому на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» № 1-037/07 від 04.02.2008 р. Його право також зареєстровано Вінницьким ООБТІ в реєстровій книзі за № 44 за реєстровим № 13498.

20.08.2020 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. було видано ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 830/02-31, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину - частку в праві власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна.

Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті матері, оскільки її рідний брат ОСОБА_4 відмовився від своєї обов`язкової частки в спадковому майні.

Для оформлення своїх спадкових прав в державній нотаріальній конторі на вищевказану частку земельної ділянки ОСОБА_1 необхідно визначити частку померлої матері в спільній сумісній власності.

Позивач подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала.

Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 , після смерті якої відкрилась спадщина, яка складається з 5/6 часток у праві власності на житловий будинок з прибудовами, господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 та відповідної частки у праві власності на земельну ділянку, що знаходиться за тією ж адресою. Земельна ділянка в цілому має площу 0,0856 га, кадастровий номер :03:027:0084, призначення для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та належала померлій ОСОБА_3 та племіннику позивача ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 853497, виданого 30.11.2009 року на підставі рішення Вінницької міської ради 29 сесії 5 скликання № 2081 від 19.09.2008 року.

ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки в передбачений законом шестимісячний строк подала заяву про прийняття спадщини до Другої вінницької державної нотаріальної контори. За життя ОСОБА_3 склала на ім`я позивача заповіт на вказане вище майно.

Відтак, 25.06.2020 року позивач отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 5/6 часток житлового будинку з прибудовами, господарськими будівлями і спорудами.

Іншим співвласником будинковолодіння є відповідач, племінник позивача. Його частка становить 1/6 в будинковолодінні в цілому на підставі рішення постійно діючого Третейського суду при Товарній біржі «Південнобузька» № 1-037/07 від 04.02.2008 року. Право власності зареєстровано Вінницьким ООБТІ в реєстровій книзі № 44 за реєстровим № 13498.

20.08.2020 року державним нотаріусом Другої вінницької державної нотаріальної контори Малою Н.С. було видано ОСОБА_1 постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 830/02-31, а саме відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину частку в праві власності на земельну ділянку, що належала ОСОБА_3 , оскільки нотаріус не може визначити склад спадкового майна.

Викладеним обставинам відповідають правовідносини, що випливають з права учасника спільної сумісної власності на виділення частки у спільному майні, при цьому частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності згідно із ст. 370 ЦК України вважаються рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Згідно із ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Відповідно до ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом ; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Згідно з ч.І ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Згідно із ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності; у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Відповідно до ст. 89 ЗК України, земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам, якщо інше не встановлено законом. У спільній сумісній власності перебувають земельні ділянки: а) подружжя; б) членів фермерського господарства, якщо інше не передбачено угодою між ними; в) співвласників жилого будинку; г) співвласників багатоквартирного будинку. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки, крім випадків, установлених законом; поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом.

Положеннями ч.4 ст.120 Земельного кодексу України передбачено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Статтею 358 ЦК України встановлено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння, користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

У даному випадку покійна мати позивача ОСОБА_3 та племінник ОСОБА_2 користувались вказаною земельною ділянкою в розмірах, з урахуванням часток у будинковолодінні, тобто 5/6 часток - ОСОБА_3 і відповідно 1/6 частка - ОСОБА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Позивач не наполягала на стягненні судових витрат з відповідача.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст. ст. 355, 368, 370, 1216,1218,1220,1221, 1225 ЦК України, ст. ст. 86, 89 ЗК України, ст. ст. 4, 76-81, 89, 141, 263-265 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визначити що частка померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,0856 га, кадастровий номер :03:027:0084, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , становила 5/6, а частка ОСОБА_2 у праві власності на цю ж земельну ділянку становить 1/6.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга на рішення суду подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя