Справа № 536/656/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року м. Кременчук

Кременчуцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - Колотієвського О.О.,

за участю секретаря судового засідання - Коваль В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Позовна заява обґрунтована зокрема тим, що 23.06.1990 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений шлюб; рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2018 року у справі № 536/2141/17 шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був розірваний; у шлюбі позивач та відповідач набули право власності на автомобіль марки KIA, модель Sportage, 2.0 LX 2WD НОМЕР_1 , 2013 року випуску, білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,09 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,02 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0395 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, кадастровий номер :03:002:0065, будівельні матеріали, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0065 площею 0,0395 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства.

У зв`язку із наявністю спору про поділ майна ОСОБА_1 звернулася до суду із вимогами про поділ зазначеного вище майна.

На підставі вищевикладеного, ОСОБА_1 просила суд ухвалити рішення, яким:

- виділити ОСОБА_1 - будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , ринковою вартістю 768 772,00 грн., земельну ділянку, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,09 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, зареєстрована на Відповідача, ринковою вартістю 41 184,00 грн., земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,02 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, зареєстрована на Відповідача, ринковою вартістю 9 151,00 грн., всього на загальну суму 819 107,00 грн.

- виділити ОСОБА_2 - автомобіль марки KIA, модель Sportage, 2.0 LX 2WD 5dr 6AT, 2013 року випуску, білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , зареєстрований на Відповідача, ринковою вартістю 423 170,00 грн., земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0395 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, кадастровий номер :03:002:0065, зареєстрована на Відповідача, ринковою вартістю 18 074,00 грн., будівельні матеріали, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0065 площею 0,0395 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, ринковою вартістю 201 745,32 грн., на загальну суму 642 989,32 грн.

- стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини суми, на яку вартість присудженого на її користь майна перевищує вартість майна, що присуджене на його користь, в сумі 88 058,84 грн.

Відповідач направив до суду свій відзив, в якому зазначив, що правовстановлювальні документи на спірне майно ніколи не передавав позивачці та її представнику, згоди на експертні оцінки спірного майна не давав, всі кошти на спірне майно заробив самостійно, а позивачка жодним чином не приймала участі у придбанні вказаного майна, просив у задоволенні позову відмовити.

В судове засіданні позивач ОСОБА_1 не з`явилась, її представник - адвокат Дашко М.В. вимоги позову підтримав у повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник - адвокат Кінаш А.Г. заперечували проти задоволення позову повністю.

Суд, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно дослідивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З вимог п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України постає, що, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, судом встановлено, що 23.06.1990 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був укладений шлюб, про що у книзі реєстрації актів про шлюб мається відповідний актовий запис № 957. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 22.02.2018 року у справі № 536/2141/17 шлюб, зареєстрований 23.06.1990 року актовий запис № 957, між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , - розірваний. Рішення набрало законної сили 26.03.2018 року.

Під час перебування у шлюбних відносинах подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 був придбаний транспортний засіб автомобіль марки KIA, модель Sportage, 2.0 LX 2WD НОМЕР_1 , білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 , згідно договору купівлі-продажу автомобіля № 552458-Y00796 від 03.06.2013 року та Акту передачі прийняття автомобіля № ЦО-0000240 від 03.06.2013 року.

Також, під час перебування у шлюбних відносинах подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було набуто право власності на будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 14.09.2007 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 16099999 від 28.09.2007 року.

Під час перебування у шлюбних відносинах подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було самочинно побудовано на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0065 площею 0,0395 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, господарську будівлю (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Отже, до прийняття об`єкта новоствореного нерухомого майна до експлуатації та його державної реєстрації право власності на цей об`єкт не виникає.

Виходячи зі змісту частин першої, другої статті 331 ЦК, частини першої статті 182 ЦК та пункту 8 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 (зі змінами і доповненнями станом на 22 січня 2009 року), право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності.

У відповідності до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», відповідно до яких суди повинні ураховувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. У разі неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або з урахуванням будинку або з урахуванням конкретних обставин залишити його одній зі сторін, а іншій присудити грошову компенсацію.

Таким чином, на момент придбання спірного автомобіля 03.06.2013 року, будинку з господарськими будівлями та будівельних матеріалів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, вели спільне господарство та підтримували шлюбні відносини, вклали у купівлю спільні кошти. Факт реєстрації спірного автомобіля та будинку з господарськими будівлями за ОСОБА_2 не є доказом належності транспортного засобу останньому.

Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, конструкція норми статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Доводи Відповідача про те, що спірний автомобіль, будинок з господарськими будівлями та будівельні матеріали, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , придбані за його особисті кошти, не заслуговують на увагу. Відповідач не надав суду жодних доказів того, що придбання вищевказаного спірного майна здійснено за рахунок якихось інших коштів, ніж кошти сімейного бюджету.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: майно, набуте нею, ним до шлюбу; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто.

Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, набуте ними в період шлюбу, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Показання Відповідача, що кошти на придбання спірного автомобіля та закупівлю будівельних матеріалів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , були ним зароблені під час його поїздок до Сполучених Штатів Америки не спростовують презумпцію спільного майна подружжя.

Відповідно до статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

Головним критерієм поділу майна як об`єкта права спільної сумісної власності є припинення правовідносин спільної сумісної власності між колишніми учасниками і припинення відносин спільної власності взагалі (частина третя статті 372 ЦК України); у разі поділу кожен учасник має право одержати в натурі ту частину спільного майна, яка відповідає його частці у спільному сумісному майні.

Наведене узгоджується із правовим висновком, зробленим Верховним Судом України у постанові від 08 листопада 2017 року в справі № 6-1447цс17.

На підставі вищевикладеного, суд вважає що спірний автомобіль марки KIA, модель Sportage, 2.0 LX 2WD НОМЕР_1 , білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та будівельні матеріали, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є спільною сумісною власності, оскільки право власності у відповідача виникло під час шлюбу та вказане майно не підпадає під обмеження встановлені статтею 57 СК України.

Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентовано статтею 63 СК України, згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Розпоряджання спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України.

Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України).

Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частинами ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Рівність прав і обов`язків у шлюбі та сім`ї включає в себе також їх рівність у майнових відносинах, які регулюються положеннями Сімейного кодексу та Цивільного кодексу України.

Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя.

Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11).

Зі змісту п. п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом.

Відповідно до висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 9 від 26.01.2018 року вартість автомобіля, марки KIA, модель Sportage, 2.0 LX 2WD НОМЕР_1 , білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 , складає 423 170,00 грн.

Відповідно до висновку експерта № 2/2-18 будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження від 21.03.2018 року:

-вартість будинку з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , складає 809 920,00 грн.,

-вартість будівельних матеріалів, обладнання і конструкцій, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0065 площею 0,0395 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства, складає 201745,00грн.

Також, під час перебування у шлюбних відносинах подружжям ОСОБА_3 та ОСОБА_2 було набуто право власності на 3 (три) земельні ділянки:

-Земельна ділянка, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,09 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, зареєстрована на Відповідача, згідно звіту про експертну грошову оцінку від 05.02.2018 року ринкова вартість вказаної земельної ділянки складає 41 184,00 грн., на вказаній земельній ділянці розташований спірний будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

-Земельна ділянка, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,02 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, зареєстрована на Відповідача, згідно звіту про експертну грошову оцінку від 05.02.2018 року ринкова вартість вказаної земельної ділянки складає 9 151,00 грн., на вказаній земельній ділянці розташований спірний будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

-Земельна ділянка, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0395 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, кадастровий номер :03:002:0065, зареєстрована на Відповідача, згідно звіту про експертну грошову оцінку від 05.02.2018 року ринкова вартість вказаної земельної ділянки складає 18 074,00 грн., на вказаній земельній ділянці розташовані будівельні матеріалів, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст. 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).

Частиною 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Частиною 4 ст. 120 ЗК України визначено, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

З врахуванням висновку суду, що спірний будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та будівельні матеріали, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , є спільною сумісною власності Позивача та Відповідача, то при поділі майна та переході права власності на спірний житловий будинок та самочинно споруджену господарську будівлю (гаражу літньої кухні), до особи переходить і право власності на земельні ділянки, на яких розташовані спірні об`єкти.

У зв`язку із запропонованим Позивачем порядком розподілу спільного майна подружжя, та відсутністю таких пропозицій з боку Відповідача, з метою дотримання принципу рівності часток майна подружжя суд стягує з Позивача на користь Відповідача грошову компенсацію різниці вартості майна, в розмірі 88 058,84 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходив з наступного.

Згідно статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Тому суд вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 8 810,00 грн.

Для визначення розміру витрат на професійну правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч.3 ст.137 ЦПК України).

Позивачем заявлено про відшкодування понесених судових витрат по оплаті правничої допомоги в сумі 10 500,00 грн. згідно з умовами договору на надання правничої допомоги, надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних останнім, акт виконаних робіт, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Враховуючи викладене, неподання клопотання Відповідачем про зменшення розміру витрат на правничу допомогу Позивача, а також невиконання Відповідачем обов`язку у відповідності до вимог ч. 6 ст. 137 ЦПК України щодо доведення неспівмірності витрат заявленим вимогам, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

Згідно ст. 139 ЦПК України експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат.

За проведення висновку експерта № 2/2-18 будівельно-технічного та оціночно-будівельного дослідження від 21.03.2018 року Позивачем було сплачено судовому експерту Шлапак С.Л. суму винагороди 5 000,00 грн., згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 2/2-18 від 15.02.2018 року.

За проведення висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 9 від 26.01.2018 року Позивачем було сплачено судовому експерту Сумцову С.С. суму винагороди 400,00 грн. згідно квитанції № 9 від 25.01.2018 року.

Тому суд вважає за необхідне, стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені витрати на залучення експертів в сумі 5 400,00 грн.

Керуючись ст.ст. 76, 82, 133, 141, 142, 258-259, 263-265, 273, 352 ЦПК України, ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71СК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Виділити ОСОБА_1 :

- будинок з господарськими будівлями, загальною площею 193,4 кв. м., який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ,

- земельну ділянку, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, загальною площею 0,09 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки,

- земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,02 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки,

всього на загальну суму 819 107,00 грн.

Виділити ОСОБА_2 :

- автомобіль марки KIA, модель Sportage, 2.0 LX 2WD 5dr 6AT, 2013 року випуску, білого кольору, ДНЗ НОМЕР_2 ,

- земельну ділянку, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, загальною площею 0,0395 га кв. м., що знаходиться за адресою: Полтавська область, Кременчуцький район, с. Садки, кадастровий номер :03:002:0065,

- будівельні матеріали, обладнання і конструкції, які були використані в процесі будівництва самочинно спорудженої господарської будівлі (гаражу літньої кухні), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що знаходяться на земельній ділянці кадастровий номер :03:002:0065 площею 0,0395 га за цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства,

всього на загальну суму 642 989,32 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію в розмірі Ѕ частини суми, на яку вартість присудженого на її користь майна перевищує вартість майна, що присуджене на його користь, в сумі 88 058,84 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані зі сплатою: судового збору в розмірі по 8 810,00 грн., витрати на залучення експертів в сумі 5 400,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 10 500,00 грн.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Полтавського апеляційного суду через Кременчуцький районний суд Полтавської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги на рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяО. О. Колотієвський