ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2020 року м. Херсон

справа № 654/3370/19

провадження № 22-ц/819/244/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарПавловська Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 нарішення Голопристанського районного суду Херсонської областіу складі судді Ширінської О.Х. від 05 листопада 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та заборгованості по аліментам,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про звільнення від сплати аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання та заборгованості по аліментам.

Позов обґрунтовано тим, що рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 квітня 2017 року з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина у розмірі ј частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму, без врахування того, що платник аліментів не має можливості надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину, який продовжує навчання.

На теперішній час за розрахунками державної виконавчої служби заборгованість по аліментам складає 26 518,65 грн.

Посилаючись на те, що він не може надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на час навчання та сплачувати аліменти у зв?язку із скрутним становищем, син в період літніх канікул працює та заробляє грошові кошти, ОСОБА_1 просив суд, звільнити його від сплати заборгованості по сплаті аліментів у сумі 26 518, 65 грн та звільнити від сплати аліментів на час навчання повнолітнього сина.

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 року у задоволенні заявлених позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким звільнити його від сплати заборгованості по аліментам та звільнити від сплати аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 на час навчання у зв?язку з відсутністю можливостей надавати таку допомогу.

В письмовому відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , від імені якої діє ОСОБА_4 , доводи апелянта не визнала, рішення суду просить залишити без змін, як постановлене з дотриманням вимог матеріального та процесуального законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах, визначених ст.367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 та ОСОБА_1 перебували у шлюбі з 1998 року, який розірвано рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 10 листопада 2016 року.

Від шлюбу сторони мають сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_3 зарахований до Херсонського державного університету наказом № 345-с від 10 серпня 2016 року на термін навчання 4 роки ( з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2020 року). На теперішній час є студентом 4 курсу факультету фізичного виховання та спорту денної форми навчання, контрактної форми фінансування. Стипендію не отримує (а.с.58).

Згідно пункту 5.2 Договору про навчання № 580059 від 19 серпня 2016 року, укладеного укладений між Херсонським державним університетом та ОСОБА_2 , загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 42 360 грн., у тому числі по 10 590 грн. за кожний навчальний рік (а.с.64-65).

Рішенням Голопристанського районного суду Херсонської області від 05.04.2017 р., яке було залишено в силі постановою Верховного Суду від 03.10.2018 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання повнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який продовжує навчання у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 09.12.2016 та до закінчення навчання, чи до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років ( за умови продовження ним навчання), у зв`язку з тим, яка з цих обставин настане першою.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 Ѕ частину фактично понесених витрат на оплату навчання сина - ОСОБА_3 , що становить 5295 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат ( а.с. 13,59-61,62).

При ухваленні зазначеного вище рішення, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, з врахуванням встановлених обставин, дійшов висновку про те, що ОСОБА_3 навчається за контрактом на денному відділенні у Херсонському державному університеті та потребує витрат на навчання, а відповідач, як батько повнолітнього сина зобов`язаний його матеріально утримувати та в змозі надавати матеріальну допомогу, що відповідає вимогам ст. 199 СК України.

Відповідно до частини першої та другої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

29 листопада 2018 року Голопристанським районним судом Херсонської області видано виконавчий лист № 654/3804/16-ц, на підставі якого відкрито виконавче провадження № 57855713.

Згідно розрахунку ВП № 57855713 заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_1 складає 25 459, 65 грн. за період з 09 грудня 2016 р. по серпень 2019 року (а.с.47)

Відповідно до постанови державного виконавця від 29 липня 2019 року звернено стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.36-37)

ОСОБА_1 є працездатною особою, з 02.10.2000 р. по 05.11.2019 року (на час постановлення рішення суду) працював на посаді кабельника - спаювальника 4 розряду в Херсонській філії ПАТ «Укртелеком».

Згідно довідки ПАТ «Укртелеком» від 19 листопада 2019 року за № 105/65L000 загальна сума чистого доходу ОСОБА_1 за період з 01 серпня 2019 року по 05 листопада 2019 року за винятком аліментів становила 8 679, 75 грн. (а.с.81).

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно положень ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом ч. 1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Згідно змін внесеними до абзацу другого частини другої статті згідно із Законом № 2475-VIII від 03.07.20182, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Враховуючи, що позивач належними та допустимим доказами не довів зміну умов життя з часу прийняття судового рішення про стягнення з нього аліментів на утримання повнолітнього сина на період навчання, є працездатним, працював на тому ж місці роботи, на тій же посаді, непрацездатних осіб немає, та зважаючи на те, що на теперішній час мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину збільшився з 30 до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, колегія суддів погоджується з висновком суду про те, що на час постановлення судового рішення, умови життя позивача не змінилися, нові обставини які б перешкоджали сплачувати аліменти не виникли, а тому відсутні підстави для звільнення ОСОБА_1 від подальшої сплати аліментів, а також для звільнення від заборгованості по аліментам, яка виникла у позивача за час їх несплати.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, а доводи викладені в апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування рішення, що оскаржується, немає.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про те, що рішення ухвалено судом з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування та ухвалення нового рішення про задоволення позову відсутні.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Голопристанського районного суду Херсонської області від 05 листопада 2019 рокубез змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна