Справа № 461/2358/19 Головуючий у 1 інстанції: Стрельбицький В.В.
Провадження № 22-ц/811/2793/19 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ в складі:

головуючої: Крайник Н. П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.

при секретарі: Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою апеляційними скаргами представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 , Акціонерного товариства «Ідея Банк», ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Акціонерного товариства «Ідея банк», Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м.Києва, третя особа ОСОБА_1 про визнання електронних торгів недійсними,-

в с т а н о в и в:

03.04.2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «Ідея банк", Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва, третя особа - ОСОБА_1 , в якому просив визнати недійсними електронні торги з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Також просив зобов`язати Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва повернути йому транспортний засіб марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 .

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково.

Визнано недійсними електронні торги з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , LIFAN, модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з Акціонерного товариства «Ідея банк" на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 ) витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять) гривень 80 копійок.

Стягнуто з Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва на користь ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_4 ) витрати понесені на сплату судового збору в розмірі 195 (сто дев`яносто п`ять) гривень 80 копійок.

Рішення суду оскаржив представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 .

Не погоджується з рішенням Галицького районного суду міста Львова від 09.07.2019 року в частині визнання судом недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає рішення Галицького районного суду міста Львова від 09.07.2019 року у цій частині незаконним та просить його скасувати з наступних причин.

Висновки, до яких дійшов Галицький районний суд міста Львова, ухвалюючи рішення від 09.07.2019 року, спростовуються матеріалами виконавчого провадження номер 53668128, в ході здійснення якого відбулися електронні торги з реалізації транспортного засобу марки д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , а також правовими нормами Закону України Про виконавче провадження та правовими нормами, які містяться у Порядку реалізації арештованого майна, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за №2831.

ОСОБА_1 вважає, що Галицький районний суд міста при розгляді даної справи, перш ніж робити висновок про неповідомлення позивача про поведену оцінку майна та ухвалювати на підставі цього висновку судове рішення про визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель:0, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , був зобов`язаний використати дані йому законом повноваження для повного і всебічного з`ясування цієї обставини, не обмежуючись лише тими доказами, які були подані йому відповідачами.

Вказує, що ОСОБА_1 , не будучи боржником або стягувачем у виконавчому провадженні, не володіє правами ознайомлюватись з матеріалами виконавчого провадження та знімати з них копій, оскільки ці права надані ч. 1 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження лише стоонам виконавчого провадження та прокурору. Відповідно, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_1 не міг надати Галицькому районному суду міста Львова доказів повідомлення Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у Києві Позивача про проведену оцінку арештованого майна, оскільки такі докази містяться у матеріалах виконавчого провадження, доступу до яких у ОСОБА_1 не було з вищевказаних об`єктивних, незалежних від нього причин.

Окрім того, вказує, що в результаті ухвалення судового рішення у справі, позивач набув прав вимоги до ОСОБА_1 на підставі ч. 1 ст. 387 ЦК України, відповідно до якої власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Отже, у разі вступу у законну силу ухваленого Галицьким районним судом міста Львова судового рішення від 09.07.2019 року в частині визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , Позивач ОСОБА_3 матиме підстави для витребування вищевказаного транспортного засобу у третьої особи.

Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2019 року в частині визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в позові.

Рішення суду оскаржило АТ «Ідея Банк».

В апеляційній скарзі зазначило, що визнаючи недійсними електронні торги з реалізації транспортного засобу марки д.н.з НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , Галицький районний суд м. Львова покликався виключно на те, що: « …позивач стверджує, що його не було повідомлено про проведення оцінки арештованого майна, відтак порушено порядок складання звіту про оцінку майна, що було відчужене. Таким чином, порушено його право на участь у визначенні оцінки майна, яке перебувало у його власності. Натомість, ні державним виконавцем, ні представником банку, не подано до суду жодного доказу на спростування таких доводів позивача».

Проте, такий висновок суду свідчить про порушення судом одного з основних принципів цивільного судочинства, закріпленого в ст. 12 ЦПК України - принципу змагальності сторін, за яким кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З хибної, на думку апелянта, позиції суду першої інстанції позивачу достатньо було лише голослівно заявити про певні, нічим не підтверджені та неаргументовані обставини, які відповідачі, на думку суду, зобов`язані спростовувати у порядку, визначеному Главою 5 ЦПК України, в протилежному випадку, суд вважатиме усі голослівні заяви позивача, доведеними. Тобто, всупереч принципу змагальності сторін, Галицький районний суд м. Львова неправомірно поклав обов`язок доказування у даній справі виключно на відповідачів. На думку AT «Ідея Банк», пред`являючи вимоги про визнання електронних торгів недійсними, позивач зобов`язаний був надати докази, на підтвердження власної вимоги, оскільки в протилежному випадку щодо електронних торгів діє передбачена статтею 204 Цивільного кодексу України презумпція правомірності правочину, за якою правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.Належність Електронних торгів за своєю правовою природою до правочинів слідує зі змісту ч. 4 ст. 656 ЦК України, що також підтвердила у власній постанові від 15.05.2019 у справі № 678/301/12 Велика Палата Верховного Суду, наголосивши, що: «проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів, є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином».Районним судом не враховано, що, зі слів самого ж позивача, йому стало відомо про виконавче провадження №53668128 ще 15.06.2017 в ході вилучення й нього належного йому транспортного засобу, тобто майже за рік до того, як була проведена оцінка транспортного засобу та передано такий для реалізації з електронних торгів. Крім того, матеріалами справи доведено, що позивач спілкувався з державним виконавцем Руденко Юрієм Олексійовичем, який вів вказане виконавче провадження, ознайомлювався з його матеріалами, а отже володів вичерпною інформацію про хід його виконання. Тобто, позивачу було відомо як про наявність виконавчого провадження, так і про проведенні в його межах виконавчі дії, з якими позивач мав можливість безперешкодно ознайомитися та, за потреби, оскаржити їх у вище вказаному порядку, проте долею останнього свідомо не цікавився. Отже, правомірність дій чи бездіяльності державного виконавця, який вів виконавче провадження №53668128, не могли бути предметом дослідження у межах даної судової справи, оскільки такі мають самостійний спосіб оскарження, яким Позивач так і не скористався, виключно на власний розсуд та ризик.

Просить скасувати рішення Галицького районного суду міста Львова від 09.07.2019 у справі №461/2358/19 в частині визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; та ухвали в цій частині нове рішення, яким вказану позовну вимогу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_3 , подавши апеляційну скаргу.

Зазначає, що враховуючи те, що виконавчий напис нотаріуса, на підставі якого проводилась примусова процедура продажу предмета застави на прилюдних торгах, визнаний у судовому порядку таким, що не підлягає виконанню, суд мав би дійти висновку про недійсність прилюдних торгів, які були проведені на підставі такого виконавчого напису. Така правова позиція в повній мірі б відповідала практиці Верховного Суду, яка викладена в постановах Суду від 07.11.2018 року, справа № 712/1317/14-ц та постанові від 27 лютого 2019 року, справа № 204/270/14-ц.

Однак, у порушення положень п. 1 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, судом не було при цьому вирішено питання про застосування наслідків визнання вказаних вище електронних торгів недійсними, хоча така позовна вимога була ним заявлена.

Під час розгляду справи районним судом було встановлено, що після проведення електронних торгів ОСОБА_4 зареєстрував на себе право власності на зазначений вище автомобіль. Однак, вказане залишилось без належної уваги та правової оцінки суду, що дає підстави вважати, що суд першої інстанції не в повній мірі вирішив його позовні вимоги. Оскільки, суд визнав електронні торги недійсними із застосуванням наслідків їх недійсності, то на думку позивача, саме на Шевченківський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві суд мав би покласти обов`язок щодо повернення йомуі вказаного автомобіля, оскільки після визнання електронних торгів недійсними ОСОБА_5 цим Відділом буде повернута грошова сума, сплачена ним за автомобіль, як переможцем торгів.

Просить рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2019 рокув частині відмови у задоволенні позову щодо зобов`язання Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва повернути йому транспортний засіб марки д.н.з. НОМЕР_5 марки LIFAN, моделі 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позовних вимог.

У засіданні суду апеляційної інстанції представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 скаргу підтримав з підстав, наведених у ній, просив скаргу задоволити, рішення суду в частині визнання недійсними електронних торгів скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог відмовити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися судом про час та місце розгляду справи, тому суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційних скарг, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 та АТ «Ідея Банк» слід задоволити, апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом.

Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч. 1, ч. 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Тимчасовим порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення прилюдних торгів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22 грудня 2015 року № 2710/05 визначено, що електронні торги продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну; а також передбачено правила, що визначають процедуру підготовки, проведення цих торгів, правила, які регулюють сам порядок проведення торгів, та правила щодо оформлення результатів торгів.

Виходячи з аналізу правової природи процедури реалізації майна на прилюдних торгах, яка полягає в продажу майна, тобто в забезпеченні переходу права власності на майно боржника, на яке звернуто стягнення, до покупця учасника прилюдних торгів, та ураховуючи особливості, передбачені законодавством щодо проведення прилюдних торгів, складання за результатами їх проведення акта проведення прилюдних торгів є оформленням договірних відносин купівлі-продажу майна на публічних торгах, тобто є правочином.

Наведене узгоджується з нормами ч. 4 ст. 656 ЦК України, за якою до договору купівлі-продажу на біржах, аукціонах (публічних торгах) застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті.

Відповідно до ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 215 ЦК України одним зі способів захисту порушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням стороною (сторонами) вимог, установлених частинами першою - третьою, п`ятою, шостою статті 203 цього Кодексу, зокрема у зв`язку з невідповідністю змісту правочину цьому Кодексу та іншим актам цивільного законодавства.

Враховуючи, що відчуження майна з прилюдних торгів належить до угод купівлі-продажу, такий правочин може визнаватися недійсним в судовому порядку з підстав, встановлених частиною першою статті 215 ЦК України.

Головною умовою, яку повинні суди встановити, є наявність порушень, які могли вплинути на результати торгів, а тому, окрім наявності порушення норм закону при проведенні прилюдних торгів, повинні й бути порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює, способом захисту яких є визнання прилюдних торгів недійсними (правова позиція, викладена в постанові Верховного Суду від 13.02.2019 року у справі №319/682/16-ц).

При цьому, підставою для визнання електронних торгів недійсними є порушення встановлених законодавством правил проведення торгів, визначених Порядком реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, а саме: правил, які визначають процедуру підготовки, проведення торгів (опублікування інформаційного повідомлення певного змісту про реалізацію нерухомого майна; повідомлення учасників торгів про дату, час, місце проведення прилюдних торгів, а також стартову ціну реалізації майна тощо); правил, які регулюють сам порядок проведення торгів; правил, які стосуються оформлення кінцевих результатів торгів.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного суду, викладеною у постанові від 13.02.2019 року у справі № 319/682/16-ц.

Протокол електронних торгів з повною інформацією про переможця торгів є підставою для складання державним виконавцем акту про проведені електронні торги, який є документом, що підтверджує виникнення права власності на придбане майно, а у випадку придбання нерухомого майна документом, на підставі якого нотаріусом видається свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів.

Таким чином, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил проведення прилюдних торгів, мають самостійний спосіб оскарження й не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Для визнання електронних торгів недійсними, які є правочином, в розумінні ст.ст. 203 та 215 ЦК України, необхідно встановити порушення саме норм Порядку реалізації арештованого майна. Натомість, дії державного виконавця у виконавчому провадженні, які не стосуються правил, не можуть бути підставою для визнання прилюдних торгів недійсними.

Статтею 28 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простою кореспонденцією або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, які надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Судом встановлено, що 24 травня 2013 року між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено кредитний договір №910.22591, згідно умов якого банк надав позивачу кредит у сумі 84 798 гривень 94 копійок на строк 60 місяців. Кредит надавався для фінансування купівлі позичальником транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , у сумі 79 999 гривень 00 копійок /а.с.84-87/.

На забезпечення виконання кредитного договору №910.22591, між ОСОБА_3 та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом Львівського нотаріального округу Лаврик Я.М., предметом якого є транспортний засіб марки д.н.з. НОМЕР_1 , LIFAN, модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 /а.с.93-94/.

У зв`язку з порушенням умов виконання договору, 31 січня 2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем видано виконавчий напис про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу за кредитним договором в розмірі 78 321 гривень 40 копійок.

На підставі виконавчого напису від 31.01.2017 року, 31.03.2017 року державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №53668128.

08 травня 2018 року проведено електронні торги з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , що належав на праві приватної власності позивачу.

Переможцем електронних торгів визначено ОСОБА_1 .

Постановою Львівського апеляційного суду від 13 грудня 2018 року визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 31.01.2017 року про стягнення з ОСОБА_3 суми боргу за кредитним договором в розмірі 78 321 гривень 40 копійок.

Таким чином, на момент проведення електронних торгів з реалізації транспортного засобу 08.05.2018 року, виконавчий напис нотаріуса від 31.01.2017 року був чинним.

Частинами першою-третьою статті 61 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Реалізація за фіксованою ціною застосовується щодо майна, оціночна вартість якого не перевищує 50 мінімальних розмірів заробітної плати. Реалізація за фіксованою ціною не застосовується до нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден незалежно від вартості такого майна.

Порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

Початкова ціна продажу нерухомого майна визначається в порядку, встановленому статтею 57 цього Закону.

Згідно із статтею 57 ЗУ «Про виконавче провадження», для проведення оцінки за регульованими цінами, оцінки нерухомого майна, транспортних засобів, повітряних, морських та річкових суден виконавець залучає суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання.

У разі якщо визначити вартість майна (окремих предметів) складно, виконавець має право залучити суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна.

Виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем.

Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Звіт про оцінку майна у виконавчому провадженні є дійсним протягом шести місяців з дня його підписання суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання. Після закінчення цього строку оцінка майна проводиться повторно. Якщо строк дійсності звіту про оцінку майна закінчився після передачі майна на реалізацію, повторна оцінка такого майна не проводиться.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3 про визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , проведених 08.05.2018 року, районний суд виходив з того, що «… позивач стверджує, що його не було повідомлено про проведення оцінки арештованого майна, відтак порушено порядок складання звіту про оцінку майна, що було відчужене. Таким чином, порушено його право на участь у визначенні оцінки майна, яке перебувало у його власності. Натомість, ні державним виконавцем, ні представником банку, не подано до суду жодного доказу на спростування таких доводів позивача. Так, матеріали справи не містять документів, які підтверджують надсилання позивачу будь-яких документів, які б інформували позивача про початок реалізації арештованого майна, повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони.

Однак, з таким висновком суду колегія суддів не може погодитися, оскільки такий спростовується матеріалами справи, зокрема копіями матеріалів виконавчого провадження № 53668128, з якого вбачається, що боржнику ОСОБА_3 було відомо про наявність зазначеного виконавчого провадження, в ході проведення виконавчих дій в межах якого у боржника було вилучено автомобіль марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 для його подальшої реалізації.

Крім того, державний виконавець надсилав боржнику ОСОБА_3 повідомлення про оцінку майна, та інформував його про проведення усіх виконавчих дій в межах виконавчого провадження за адресами, зазначеними у виконавчому провадженні АДРЕСА_1 та АДРЕСА_2 .

Інших порушень порядку проведення електронних торгів позивачем не зазначено.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що електронні торги з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , проведені 08.05.2018 року ДП «СЕТАМ» з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження» та Порядку реалізації арештованого майна затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року за № 2831, ст. 51, 57, ЗУ «Про виконавче провадження».

З наведених мотивів, оскаржуване рішення в частині визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , LIFAN, модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , слід скасувати та в цій частині ухвалити нову постанову про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

В решті рішення суду слід залишити без змін.

Керуючись ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п. 1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 та Акціонерного товариства «Ідея Банк» задоволити.

Рішення Галицького районного суду м.Львова від 09 липня 2019 року в частині визнання недійсними електронних торгів з реалізації транспортного засобу марки д.н.з. НОМЕР_1 , LIFAN, модель 620, 2012 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , скасувати.

Ухвалити в цій частині нову постанову, якою у задоволенні цих позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

В решті рішення суду залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 29 грудня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.