УХВАЛА

04 листопада 2020року

м. Київ

справа № 688/580/20

провадження № 61-15842ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу приватного підприємства «Явір-2005» на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Явір-2005» (далі - ПП «Явір-2005») про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання внести до трудової книжки записи про прийняття на роботу та звільнення,

ВСТАНОВИВ :

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з указаним позовом до ПП «Явір-2005», в якому просив встановити факт трудових відносин з відповідачем на посаді охоронця з 09 серпня 2019 року по 17 жовтня 2019 року включно та зобов`язати директора підприємства внести до його трудової книжки у встановленому законом порядку записи про прийняття на роботу на посаду охоронця з 09 серпня 2019 року та про звільнення з посади з 15 жовтня 2019 року.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Місцевий суд, відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 , виходив з того, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами обставини, що підтверджують його перебування у трудових відносинах з відповідачем в період з 09 серпня 2019 року по 15 жовтня 2019 року включно. При відсутності факту перебування позивача у трудових відносинах з відповідачем, не підлягають задоволенню і вимоги щодо зобов`язання внести до трудової книжки записи про прийняття на роботу та звільнення, як похідні від вимог про встановлення факту.

Додатковим рішенням Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПП «Явір-2005» витрати на професійну правничу допомогу в сумі 7 116 грн 67коп.

Постановою Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 червня 2020 року залишено без змін.

Додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року змінено.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПП «Явір-2005» витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 3 тис грн.

Стягнено з ОСОБА_1 на користь ПП «Явір-2005» витрати на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції в сумі 2 тис. грн.

Апеляційний суд, враховуючи складність справи та обсяг виконаної роботи, застосувавши принципи співмірності та розумності, дійшов висновку про необхідність зменшити розмір судових витрат та стягнути з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції в сумі 3 тис. грн, у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції у сумі 2 тис. грн.

У жовтні 2020 року ПП «Явір-2005» звернулосьдо суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржувані судові рішення в частині вирішення питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу та ухвалити нове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 5 983 грн 33 коп. витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, 6 тис. грн витрат на професійну правничу допомогу у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до частини першої статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи:

1) малозначні справи;

2) що виникають з трудових відносин.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України передбачено, що для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Касаційний цивільний суд, перевіривши доводи касаційної скарги, вважає, що наведені заявником обставини, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, не дають підстав як для висновку про те, що справа становить виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу, так і для висновку про те, що розгляд справи судом касаційної інстанції потрібен для формування єдиної судової практики правозастосування, у зв`язку з чим відсутні підстави для відкриття касаційного провадження.

Крім того, при визначенні справи малозначною Верховний Суд враховує рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року № R (95) 5, згідно яких державам-членам Ради Європи необхідно вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження.

Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З огляду на викладене, у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПП «Явір-2005» на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року слід відмовити з підстав, встановлених пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України.

Керуючись частиною шостою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою приватного підприємства «Явір-2005» на додаткове рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02 липня 2020 року та постанову Хмельницького апеляційного суду від 29 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Явір-2005» про встановлення факту перебування у трудових відносинах та зобов`язання внести до трудової книжки записи про прийняття на роботу та звільнення відмовити.

Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов