Справа № 458/99/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

30.12.2020 м. Турка

Турківський районний суд Львівської області в складі:

головуючого судді Кшик О.І.

секретаря судового засідання Сисан С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Турка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування,

встановив:

10.01.2018 позивач ОСОБА_1 подав до Турківського районного суду Львівської області зустрічну позовну заяву до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , в якій просить визнати право власності на 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що він є спадкоємцем за законом свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . До складу спадщини, що відкрилась після смерті його батька входить житловий будинок зі всіма допоміжними приміщеннями за адресою АДРЕСА_1 , у відповідності до технічного паспорту на вказаний житловий будинок. Іншими можливими спадкоємцями є його сестри: ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно він не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушений звернутись до суду.

За результатами повторного автоматизованого розподілу справи, оформленого відповідним протоколом від 30.07.2020, для розгляду цієї справи визначено суддю Турківського районного суду Львівської області Кшик О.І.

Ухвалою суду від 12.08.2020 цивільна справа прийнята до провадження, визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

Ухвалою від 22.09.2020 у справі закрито підготовче судове засідання та призначено цивільну справу до розгляду по суті.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, 30.12.2020 представник позивача- адвокат Буняк Д.М. через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи без його та позивача участі, позовні вимоги підтримують і просять їх задоволити.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилися, про час і місце розгляду повідомлялися завчасно. Відзиву не подали.

30.12.2020 постановлено ухвалу суду про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини.

Родинні відносини між позивачем та ОСОБА_4 підтверджено наданим позивачем свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 від 21.09.1974 (а.с.5).

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , про що Виконавчим комітетом Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області 22.02.2017 видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.52).

До складу спадщини, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 , як вказує позивач, входить право померлого на житловий будинок з господарськими спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно з довідкою Виконавчого комітету Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області від 06.06.2017 №1194, ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , до дня смерті проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 разом з дочкою ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; дочкою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; сином ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; зятем ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 та онуками ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_8 ,Ю ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.53).

Згідно з довідкою виданою виконкомом Нижньовисоцької сільської ради Турківського району Львівської області №1204 від 06.06.2017, житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 , належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.58).

Будучи спадкоємцем за законом після смерті свого батька позивач звернувся із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав, проте 26.10.2017 приватним нотаріусом Турківського РНО Федаш М.М. йому було відмовлено у оформленні спадкових прав, оскільки в нього відсутні правовстановлюючі документи на право власності на спадковий житловий будинок з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами (а.с.6).

Згідно з рішенням Турківського районного суду Львівської області від 23.01.2018 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності по 3/7 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивач, через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлений права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернувся до суду.

Вирішуючи спір суд виходить з наступного.

Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України: у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради.

Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1980 році, що доводиться технічним паспортом (а.с.90-92), та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, а належність будинку покійному батькові доводиться довідкою виконавчого комітету сільської ради (а.с.58).

Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку.

Відтак, суд дійшов до висновку, що позивач, як спадкоємець майна покійного батька підставно просить суд визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у нього відсутній.

При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна.

З урахуванням того, що рішенням Турківського районного суду Львівської області від 23.01.2018 за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності за кожною по 3/7 частки нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 , суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про визнання за ним права власності на 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому позовні вимоги підлягають до задоволення.

На підставі ст. 1216-1218, 1220, 1261 ЦК України, ст ст. 4, 10, 12, 13, 200, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України,

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування- задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 ) в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на 1/7 частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Львівського апеляційного суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідачі:

ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_1 ).

ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Рішення суду складено та підписано 30.12.2020.

Суддя О.І. Кшик