Провадження №2/760/2955/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 вересня 2020 року Солом`янський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Кушнір С.І.

за участю секретаря Каліш С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Нет», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА» про визнання недійсним договору про встановлення сервітуту нерухомого майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 16.07.2019 р. звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачів ТОВ «Ай Ті Нет», ОСББ «Башта», в якому, з урахуванням позовної заяви в новій редакції, поданої до суду 14.08.2019 р. на виконання вимог ухвали суду від 22.07.2019 р. про залишення позовної заяви без руху, просить:

визнати недійсним договір №082016 від 22 серпня 2016 року про встановлення сервітуту нерухомого майна, який укладений між ОСББ «Башта» та ТОВ «Ай Ті Нет»;

зобов`язати ОСББ «Башта» та ТОВ «Ай Ті Нет» привести приміщення, що належить на правах власності ОСББ «Башта» до початкового вигляду, демонтувавши все технологічне обладнання та конструкції, які заважають нормальному та безпечному користуванню приміщенню ОСББ власниками.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду з позовом до ТОВ «Ай Ті Нет», третя особа: ОСББ «БАШТА» про визнання недійсним договору про встановлення сервітуту нерухомого майна, позивач ОСОБА_1 посилається на наступне.

Так, на підставі договору купівлі-продажу квартири від 01.08.2012 р., позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . Отже, він є співвласником багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 та, відповідно, членом ОСББ «Башта».

Головними керуючими органами ОСББ є загальні збори членів (співвласників), правління та ревізійна комісія об`єднання. Посадовими особами товариства є голова правління та його заступник.

25.10.2010 р. було проведено позачергові загальні збори співвласників ОСББ «Башта», оформлені протоколом позачергових загальних зборів членів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку АДРЕСА_2 », який 06.12.2010 р. посвідчений приватним нотаріусом КМНО Новохатня Н.С. та зареєстрований в реєстрі за №4361, де з питання третього порядку денного позачергових загальних зборів було прийнято рішення про обрання правління ОСББ «Башта» у новому складі, до якого входять: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 .

Того ж дня, 25.10.2010 р. на засіданні правління ОСББ «Башта», головою правління об`єднання обрали ОСОБА_2

15.12.2015 р. співвласниками ОСББ «Башта» було проведено позачергові загальні звітно-виборчі збори, на який було обрано новий склад правління ОСББ.

Спірний договір №082016 від 22 серпня 2016 року про встановлення сервітуту нерухомого майна, який укладений між ОСББ «Башта» та ТОВ «Ай Ті Нет», позивач вважає недійсним внаслідок протиправних, неправомочних дій голови правління ОСББ «Башта» ОСОБА_2 .

Так, ОСОБА_2 , не будучи легітимним головою правління ОСББ «Башта», оскільки 15.12.2015 р. вже було обрано нове правління і новий голова ОСББ, 22.08.2016 р. від імені об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Башта», заключив спірний договір про встановлення сервітуту нерухомого майна ОСББ.

Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з позовом за захистом своїх прав.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 16.07.2019 р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І.

Ухвалою суду від 09.09.2019 р., відкрито загальне позовне провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Нет», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА» про визнання недійсним договору про встановлення сервітуту нерухомого майна, та призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні судом поставлено на обговорення питання про закриття провадження у справі, оскільки спір у справі відноситься до юрисдикції господарських судів.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні щодо закриття провадження у справі поклався на розсуд суду.

Представник відповідачів ТОВ «Ай Ті Нет», ОСББ «Башта» в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи відповідачів було повідомлено належним чином, будь-яких клопотань, письмових пояснень, відзиву щодо заявлених позовних вимог від відповідачів до суду не надійшло.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється відповідно до Конституції України, цього Кодексу,Закону України "Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Отже, поняття «суду, встановленого законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Водночас при визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого особа звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача.

За приписом статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого цивільного інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства (частина 1 статті 13 ЦК України).

Юридична особа набуває цивільних прав та обов`язків і здійснює їх через свої органи які діють відповідно до установчих документів та закону (частина 1 статті 92 ЦК України).

Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України від 29 листопада 2001 року N 2866-III "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" (далі - Закон N 2866-III).

Статтею 1 цього Закону встановлено, що ОСББ - це юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна.

Відповідно до статті 4 Закону N 2866-III об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання й використання спільного майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами.

Основна діяльність ОСББ полягає в здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання.

Отже, вищезазначений Закон визначає ОСББ як юридичну особу, створену власниками для сприяння використання їх власного майна, управління, утримання і використання неподільного та загального майна.

Відповідно до положень статті 19 ЦПК України, яка визначає компетенцію судів щодо розгляду цивільних справ, у порядку цивільного судочинства розглядаються справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

При визначенні предметної юрисдикції справи суд має виходити із суті права/інтересу, за захистом якого суб`єкт звертається до суду, та мети звернення з позовом, оскільки саме такі критерії розмежування належності спору до тієї чи іншої юрисдикції дають змогу найбільш ефективно захистити порушене право позивача, аніж розмежування юрисдикції виключно на підставі суб`єктного складу сторін.

Справи, що відносяться до юрисдикції господарських судів, визначено статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Так, за змістом пункту 1 частини першої цієї статті господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, а також у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

З аналізу наведеної вище норми вбачається, що законодавець відніс до юрисдикції господарських судів справи: 1) у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем, та 2) у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання зобов`язання, сторонами якого є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці.

Відповідно до положень частини другої статті 4 Господарського процесуального кодексу України право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням, мають юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування.

За статтею 45 Господарського процесуального кодексу України сторонами в судовому процесі - позивачами і відповідачами - можуть бути особи, зазначені в статті 4 цього Кодексу, у тому числі й фізичні особи, які не є підприємцями. Випадки, коли справи у спорах, стороною яких є фізична особа, що не є підприємцем, підвідомчі господарському суду, визначені статтею 20 Господарського процесуального кодексу України.

Отже, до юрисдикції господарських судів належать справи у спорах щодо правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, якщо сторонами цього основного зобов`язання є юридичні особи та (або) фізичні особи - підприємці. У цьому випадку суб`єктний склад сторін правочинів, укладених для забезпечення виконання основного зобов`язання, не має значення для визначення юрисдикції господарського суду щодо розгляду відповідної справи.

Аналогічну правову позицію викладено в постановах Верховного Суду від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/1733/18 (провадження № 12-170гс18), від 19.03.2019 року у справі № 904/2529/18 (провадження № 12-257гс18), від 21.04.2020 року у справі № 910/17433/19.

Відповідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Як вбачається з матеріалів справи та змісту позовних вимог, 22 серпня 2016 року між двома юридичними особами, а саме: ОСББ «Башта» та ТОВ «Ай Ті Нет», було укладено договір №082016 про встановлення сервітуту нерухомого майна.

Позивач, який є співвласником ОСББ «Башта», вважає вищевказаний договір №082016 про встановлення сервітуту нерухомого майна від 22 серпня 2016 р. недійсним, з підстав відсутності у голови ОСББ «Башта» ОСОБА_2 повноважень на його укладення.

Натомість позов не містить жодних вимог до відповідачів - фізичних осіб, задоволення яких відновлювало б порушене право позивача щодо володіння та користування спірним майном. Таким чином, спір у цій справі виник у правовідносинах з приводу користування майном ОСББ , яке використовується в господарській діяльності, а сторонами цього спору є юридичні особи, що відповідає критеріям належності справи до господарського судочинства. Визначення позивачем у позові такого складу сторін у справі (позивач та відповідачі ТОВ «Ай Ті Нет», ОСББ «Башта») не може змінювати вид судочинства, в якому слід розглядати такий спір.

Жодних посилань та те, яке ж цивільне право чи цивільний інтерес позивача як фізичної особи порушене укладеним договором та яким чином будуть відновлені його права у разі задоволення позову, позовна заява не містить.

Отже зважаючи на те, що даний спір не є спором, що виникає із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, а є спором, що виник з договору, сторонами якого є юридичні особи, суд приходить до висновку, що даний спір повинен розглядатися за правилами господарського судочинства , оскільки спір про захист права власності майна, що належить ОСББ, співвласником якого є позивач, яке використовується в господарській діяльності відповідачем - юридичною особою, відноситься до компетенції господарських судів України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, зокрема, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Згідно ч. 1 ст. 256 ЦПК України, якщо провадження у справі закривається з підстав, визначених пунктом 1 частини першої статті 255 цього Кодексу, суд повинен повідомити заявникові, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд таких справ.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дана позовна заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, і належить до юрисдикції господарського суду, а відтак провадження у справі відкрите помилково і підлягає закриттю, відповідно на підставі ст. 255 ЦПК України.

Роз`яснити позивачу право звернутися з позовом у порядку господарського судочинства, оскільки розгляд даної справи відноситься до компетенції господарського суду.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 19, 255, 256, 260-261, 263, 352-354 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Провадження по справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ай Ті Нет», Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «БАШТА» про визнання недійсним договору про встановлення сервітуту нерухомого майна - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через районний суд.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Кушнір С.І.