465/8064/20
2-з/465/147/20
У Х В А Л А

Іменем України

29.12.2020 року м. Львів

Франківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Мигаль Г.П.

при секретарі судового засідання Максимович М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові в порядку заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

До Франківського районного суду м. Львова звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів.

Також позивачка подала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів шляхом накладення арешту на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_2 .

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачка посилається на те, що вона в жовтні 2018 року ОСОБА_2 позичила у неї 30 000 (тридцять тисяч) доларів США за умови повернення зазначеної суми до 1 жовтня 2020 року. На підтвердження передачі грошей Відповідачка власноруч написала позивачці розписку і отримала гроші. Однак Відповідачка свої зобов`язання вказані в борговій розписці строки, не виконала. Вимоги про повернення коштів ігнорує, а гроші позивачці не повертає.

Єдине наявне у ОСОБА_2 майно це - квартира АДРЕСА_2 . Проте позивачці стало відомо, що Відповідачка намагається продати вищезгадане майно (роздруковане інтернет-оголошення про продаж додається). У випадку продажу квартири, примусове виконання рішення суду про стягнення з боржниці коштів стане неможливим. Тим самим це унеможливить захист її права, саме для чого вона звертається до суду. Позивачка переконана, що після продажу квартири ОСОБА_2 не поверне їй борг. Позивачка вважає, що продаж квартири - це спосіб позбутися майна для уникнення відповідальності.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 ЦПК України заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

В постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» Пленум Верховного Суду України звернув увагу на те, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позовних вимог; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до висновків щодо застосування норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 25.09.2019 року по справі № 20/3560/18, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має оцінити обґрунтованість доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, які не є учасниками цього судового процесу. Умовою застосування заходів до забезпечення позову за вимогами майнового характеру є достатньо обґрунтоване припущення, що майно, яке є у відповідача на момент пред`явлення позову до нього, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення. Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 22.02.2005 року у справі «Новоселецький проти України» зазначив, що стаття 1 Протоколу № 1, яка спрямована в основному на захист особи від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу приймати деякі необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (див. рішення "Броньовський проти Польщі" [GC], N 31443/96, п. 143, CEDH 2004-...). У кожній справі, в якій іде мова про порушення вищезгаданого права, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар (див. рішення "Спорронг та Лонрот проти Швеції" ( 980_098 ), від 23 вересня 1982 року, серія А, N 52, стор. 26, п.69).

В рішенні від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що втручання у право особи, захищене статтею 1 Першого протоколу, має бути виправданим. У цьому зв`язку Суд наголошує на необхідності підтримання "справедливої рівноваги" між загальним інтересом суспільства та захистом основних прав конкретної особи. Необхідну рівновагу не буде забезпечено, якщо відповідна особа несе "особистий і надмірний тягар" (див. рішення у справі Брумареску, п. 78).

Згідно наданої позивачем Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 235472276 від 04 грудня 2020 року, власником двох Ѕ часток квартири АДРЕСА_2 є ОСОБА_2 . Як вбачається з довідки, квартира передана в іпотеку, іпотекодавцем є ОСОБА_2 іпотекодержателем (обтяжувачем) - Кредитна спілка «Християнська злагода».

Враховуючи вищезазначи, суд доходить до висновку, що позивачем не доведено яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача в даній цивільній справі. Крім цього, позивачем не надано суду оригіналу розписки та не надано пропозиції щодо зустрічного забезпечення. До заяви про забезпечення позову долучено ціну пропозицію щодо продажу квартири за 140 тис. доларів США, а отже забезпечення позову, про яке просить позивачка, також не є співмірним позовним вимогам.

Керуючись ст. 149-153, 258-261, 353-354 ЦПК України, -

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 15-ти днів з дня її проголошеннядо апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м.Львова.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м. Львова протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення.

Суддя Мигаль Г.П.