Справа №399/763/20
Провадження №2/399/560/2020
28 грудня 2020 року селище Онуфріївка
Онуфріївський районний суд Кіровоградської області в складі: головуючого судді Лях М.М., за участю секретаря судових засідань Гриценко Т.М., позивача ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Онуфріївка в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю,
До Онуфріївського районного суду Кіровоградської області з позовом звернувсь ОСОБА_1 до відповідачки ОСОБА_2 , в якому просить визнати за ним право власності за набувальною давністю на виробничий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
В обгрунтування позову зазначив, що 10 травня 2001 року вони з відповідачкою уклали договір безоплатного користування виробничим будинком (нежитлове приміщення), що знаходиться на території колишньої автоколони, строком на 1 рік. Після закінчення даного строку і по теперішній час він продовжує відкрито користуватися приміщенням, не приховує цього. За весь цей період ні відповідачка, ніхто інший не пред`являли вимогу про повернення майна. На даний час на вказане приміщення ним виготовлений технічний паспорт та присвоєна адреса: АДРЕСА_1 . Враховуючи, що він більше десяти років відкрито добросовісно володіє нежитловим приміщенням, просив визнати за ним право власності на зазначене майно.
Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.
Свідки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в судовому засіданні підтвердили факт користування позивачем вказаним нежитловим приміщенням.
Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила.
За таких обставин, заслухавши позивача, свідків, суд вважає за можливе слухати справу без участі сторін за наявними письмовими матеріалами справи.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Статтями 16, 328 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі і визнання права; право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.
Відповідно до частини першої статті 344 ЦК особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.
Пунктом 10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року за № 5 визначено, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, заволоділа чужим майном на підставі договору з його власником (оренди, зберігання тощо), який після закінчення строку договору не пред`явив вимоги про його повернення, вона набуває право власності за набувальною давністю на нерухоме майно через п`ятнадцять, а на рухоме майно - через п`ять років з часу спливу позовної давності за відповідними вимогами (частина третя статті 344 ЦК). При цьому строк позовної давності починає обчислюватись з моменту закінчення строку дії договору, якщо інший строк повернення речі не був установлений самим договором.
Згідно п. 13 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року за № 5 можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.
При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:
- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;
- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;
- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК) (п. 9 Постанови).
Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду.
Враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.
При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю (п. 11 Постанови).
В судовому засіданні встановлено, що 10 травня 2001 року в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області між сторонами укладено договір безоплатного користування майном, а саме - виробничим будинком (нежитлове приміщення) розміром 12х21 метрів, площею 266 кв.м, побудований з бетонних плит (БМЗ), що знаходиться на території автоколони в сел. Павлиш Онуфріївського району Кіровоградської області. Передача вказаного майна оформлюється актом прийому-передачі. Згідно умов договору даний будинок буде використовуватись користувачем з метою ремонту автомобілів. Передача сторонами вказаного виробничого будинку у користування третім особам забороняється. Строк дії даного договору становить 1 рік /а.с. 7, 8/.
Станом на 18.08.2020 на вказаний виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами на замовлення позивача ОСОБА_5 . Світловодським комунальним міжміським бюро технічної інвентаризації виготовлений технічний паспорт та присвоєна адреса: АДРЕСА_1 .
Після закінчення даного строку і по теперішній час він продовжує відкрито користуватися приміщенням, не приховує цього. Враховуючи, що він більше п`ятнадцяти років відкрито добросовісно володіє нежитловим приміщенням, просив визнати за ним право власності на зазначене майно.
Позивач безперервно, добросовісно та відкрито володіє вказаним майном більше 10 років, користується даним виробничим будинком (нежитловим приміщенням), не приховує цього, і ніхто не перечить даному факту.
За таких обставин, суд прийшов до безсумнівного висновку про необхідність задоволення позову та визнання за позивачем права власності в порядку набувальної давності на виробничий будинок з господарськими (допоміжними) будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 , проти чого відповідач не заперечувала.
З урахуванням вищевикладеного, керуючись ст. ст. 259, 263, 265 ЦПК України, суд,-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Павлиська селищна рада Онуфріївського району Кіровоградської області про визнання права власності за набувальною давністю задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцем с. Мар`ївка Онуфріївського району Кіровоградської області, що зареєстрований та проживає по АДРЕСА_2 , право власності на нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 за набувальною давністю.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Кропивницького апеляційного суду.
Повний текст рішення суду складено 30 грудня 2020 року.
Суддя М.М. Лях