Справа № 562/313/20
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

13.02.2020 року Здолбунівський районний суд Рівненської області у складі судді Чорного І.А., вивчивши матеріали позовної заяви Громадської організації «Інститут податкових реформ» до ОСОБА_1 про припинення порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів, заборони використання знаку для товарів і послуг, захист авторських прав і виплату компенсації за порушення майнових авторських прав,

в с т а н о в и в:

10 лютого 2020 року до суду надійшла вказана позовна заява.

Під час вивчення матеріалів позовної заяви було встановлено, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175, 177 ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Також згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Позивач у своїй позовній заяві зазначає, що у зв`язку з порушенням відповідачем порядку використання знаку StartUp Club та Rivne StartUp Club, сума компенсації за порушення прав позивача становить 417500 гривень, яка включає матеріально-грошові ресурси та репутацію самого інформаційного навчального проекту. Також зазначено, що довідку про вартість витрачених матеріальних ресурсів на створення даного проекту буде надано до початку судового розгляду.

З цього приводу слід зазначити наступне.

Позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу (ч.ч. 2, 4 ст. 83 ЦПК України).

Всупереч вказаному, позивачем не надано доказів, які б підтверджували указану в позовній заяві суму вартості витрачених матеріальних ресурсів на створення проекту та не вказано причини, з яких вказані докази не може бути подано разом з позовною заявою.

Частиною 4 ст. 177 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Розглянувши додані матеріали до позовної заяви, встановлено, що вона не відповідає вимогам ч. 4 ст. 177 ЦПК України, оскільки у матеріалах справи відсутній документ, що підтверджує оплату судового збору.

Одним із перелічених додатків до позовної заяви позивачем зазначено, зокрема доказ оплати судового збору, однак зазначений документ в матеріалах справи відсутній, що підтверджується актом Здолбунівського районного суду Рівненської області № 3 від 10.02.2020 року.

В той же час, позивачем у позовній заяві заявлено клопотання про відстрочення сплати судового збору до завершення розгляду даної справи, посилаючись на те, що позивач є громадською організацією, яка є неприбутковою юридичною особою.

Дослідивши обґрунтованість заявленного клопотання, суд дійшов висновку про відмову у його задоволенні з наступних підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 133 ЦПК України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Порядок сплати судового збору регулюється Законом України "Про судовий збір".

Відповідно до частини першої ст. 2 Закону України "Про судовий збір", платниками судового збору є - громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за визначеним переліком умов. Аналогічні правила встановлені і приписами ст. 136 ЦПК України.

Так, згідно з ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» суд має повноваження відстрочити або розстрочити сплату судового збору за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; 2) позивачами є: військовослужбовці; батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку, що звільнити від сплати судового збору, суд може лише фізичну особу, а на юридичних осіб норма цієї статті не розповсюджується.

Крім цього, Законом України "Про судовий збір" не передбачено пільг по сплаті судового збору для неприбуткових організацій та з платників судового збору не виключено громадські організації. Отже, віднесення позивача до числа громадської неприбуткової організації не є підставою для відстрочення сплати судового збору за подання позовної заяви.

Будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження наявності обставин, які відповідно до закону дають підстави для відстрочення сплати судового збору позивач суду не надав.

З урахуванням викладеного, відсутні правові підстави для відстрочення позивачу сплату судового збору, відтак, позивач повинен сплатити судовий збір на загальних підставах.

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Частиною 2 зазначеної статті передбачено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана юридичною особою або фізичною особою-підприємцем, судовий збір справляється у розмірі 1 розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 2102,00 грн.

За подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою судовий збір справляється у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 350 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз. 1 ч. 3 ст. 6 вищезазначеного Закону за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Як вбачається із позовної заяви, позивачем заявлено дві позовні вимоги майнового і немайнового характеру, а саме: про зобов`язання відповідача припинити порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг та авторських прав ГО «Інститут податкових реформ» та про стягнення з відповідача на користь позивача компенсацію за порушення авторського права на інтелектуальної власності на знак для товарів і послуг у розмірі 417500 гривень, які підлягають сплаті у розмірі 8364,50 грн. (417500 х 1,5% + 2102 грн.).

При подачі позову до Здолбунівського районного суду Рівненської області судовий збір підлягає сплаті за наступними реквізитами: отримувач коштів УДКСУ у Здолбунівському районі; код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993013; банк отримувача: ГУДКСУ в Рівненській області; код банку отримувача (МФО) 899998; рахунок отримувача UA0017171; код класифікації доходів бюджету 22030101; призначення платежу: судовий збір, за позовом (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Здолбунівський районний суд Рівненської області, (суду).

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справі «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р., в якому зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

В рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі "Креуз проти Польщі" зазначено, що вимога сплати зборів цивільними судами у зв`язку з поданням позовів, які вони мають розглянути, не може вважатися обмеженням права доступу до суду.

Таким чином, враховуючи наведені норми та практику Європейського суду з прав людини щодо тлумачення і застосування положень пункту 1 статті 6 Конвенції, суд зазначає, що сплата судового збору за подання позовної заяви передбачена положеннями ЦПК України, Законом України «Про судовий збір» і не може вважатися обмеженням доступу до суду, що узгоджується із рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Креуз проти Польщі».

Згідно ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Враховуючи вищевказане, вважаю, що позовну заяву слід залишити без руху та позивачу надати строк для усунення недоліків шляхом подачі позову, оформленого у відповідності до вимог Цивільногопроцесуального кодексу України.

Керуючись ст.ст. 175, 177, 185 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву Громадської організації «Інститут податкових реформ» до ОСОБА_1 про припинення порушення прав інтелектуальної власності на знак для товарів, заборони використання знаку для товарів і послуг, захист авторських прав і виплату компенсації за порушення майнових авторських прав залишити без руху.

Надати позивачу п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви, який починає рахуватися з дня отримання позивачем даної ухвали, шляхом подання належним чином оформленої позовної заяви.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.А.Чорний