Провадження № 2/201/3890/2020
У Х В А Л А

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ ПОЗОВУ

14 грудня 2020р. суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська - Ткаченко Н.В., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики,

ВСТАНОВИЛА:

09.12.2020р. до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики.

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 14.12.2020р. позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання.

Одночасно із позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, в якій він просив накласти арешт на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 , нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат», та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також будь-яким іншим органам чи особам вчиняти будь-які дії по відчуженню у будь-який спосіб та дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви позивач посилався на те, що між сторонами виникли правовідносини щодо повернення суми боргу за договором безпроцентної позики, відповідачка ухиляється від повернення коштів, і її заборгованість на час подачі позову становить 175 000дол.США. Відповідачка є власницею квартири АДРЕСА_2 , на яку позивач просив накласти арешт та заборону відчуження, оскільки у разі задоволення позову, це майно можна буде реалізувати задля задоволення його вимог щодо повернення суми боргу.

Ознайомившись із заявою позивача про вжиття заходів забезпечення позову, вважаю за необхідне її задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб, а також забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України, заходи забезпечення позову, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз`яснень п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі, а п. 4 вказаної Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам.

КЦС ВС у справі № 320/3560/18 від 25.09.2019р. висловив позицію, згідно якої заходи забезпечення позову повинні бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Співмірність передбачає співвіднесення судом негативних наслідків від вжиття заходів до забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, та майнових наслідків заборони вчиняти певні дії. Метою вжиття заходів щодо забезпечення позову є уникнення можливого порушення в майбутньому прав та охоронюваних законом інтересів позивача, а також можливість реального виконання рішення суду та уникнення будь-яких труднощів при виконанні у випадку задоволення позову.

З наданих позивачем документів вбачається, що 24.09.2019р. між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір безпроцентної позики, за умовами якого позивач передав відповідачці 175 000 дол. США на строк до 30.06.2020р.

Підтвердженням отримання ОСОБА_2 грошей є розписка від 24.09.2019р. про отримання грошових коштів.

Позивач, звертаючись із позовною заявою, зазначає, що відповідачка ухиляється від повернення грошових коштів, у встановлений строк обумовлені договором позики кошти не повернула.

Таким чином, слід зробити висновок, що між сторонами виник спір щодо повернення грошових коштів за договором безпроцентної позики.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, позивач просить накласти арешт на майно, що належить відповідачці, а також накласти заборону на вчинення дій, спрямованих на відчуження цього майна.

Так, за інформацією Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 27.11.2020р., відповідачка є власницею кв. АДРЕСА_2 .

Відомості про наявність будь-яких обтяжень в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі іпотек за інформацією на 27.11.2020р. відсутні.

Враховуючи, що між сторонами виник спір стосовно повернення суми коштів за договором позики, обраний позивачем вид забезпечення позову є співмірним із заявленими позовними вимогами, розмір яких становить 175 000 дол. США, та передбачений ст. 150 ЦПК України, вважаю необхідним заяву позивача задовольнити в повному обсязі.

При цьому, судом враховано, що відповідачка, будучи одноособовим власником нерухомого майна, має реальну можливість без будь-яких перешкод здійснити дії щодо відчуження цього майна задля уникнення відповідальності щодо повернення грошових коштів за договором позики.

Задовольняючи вимоги заяви про вжиття заходів забезпечення позову, також враховано, що невжиття цих заходів ускладнить або зробить неможливим ефективний захист та поновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, а також враховано практику Європейського суду з прав людини, який зазначив, що невжиття заходів забезпечення позову може призвести до утруднення виконання рішення суду, а отже, й до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (рішення у справі «Шмалько проти України»).

Підводячи підсумок викладеному, вважаю необхідним задовольнити вимоги заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову та накласти арешт на нерухоме майно квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 та заборонити ОСОБА_2 , нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також будь-яким іншим органам чи особам, вчиняти будь-які дії по відчуженню у будь-який спосіб та дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

На підставі вищевикладеного, керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006р. «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», ст.ст. 149, 150, 260, 353 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА :

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за договором позики задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме майноквартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Заборонити ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 ), нотаріусам, що діють відповідно до Закону України «Про нотаріат» та беруть участь у вчиненні нотаріальних дій, суб`єктам державної реєстрації, що діють відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно», а також будь-яким іншим органам чи особам, вчиняти будь-які дії по відчуженню у будь-який спосіб та дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 00.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження, але може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

В залежності від результатів вирішення спору по суті, заходи забезпечення позову діють у строки, встановлені ч.7-10 ст. 158 ЦПК України.

Копії ухвали надіслати сторонам для відома та для виконання відповідним органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими чи службовими особами, в тому числі щодо внесення записів до відповідних реєстрів.

Строк пред`явлення ухвали до виконання, як виконавчого листа, три роки.

Адреси сторін:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП - НОМЕР_2 );

Відповідачка:

ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 ).

Суддя: Ткаченко Н.В.