Провадження № 2/127/1591/20
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я
Іменем України
03 грудня 2020 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Гуменюка К.П.,
за участю секретаря судового засідання Рудої В.В.,
позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача Пилипів С.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання недійсними рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди,

в и р і ш и в :
Представник позивача ОСОБА_1 - адвокат Попов М.М. звернувся до суду з позовною заявою до військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання недійсними рішень відповідача, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди.
Свої вимоги мотивував тим, що позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_1 та рішенням житлово-побутової комісії відповідача від 16 січня 1998 року зарахований на квартирний облік для отримання житлової площі із складом сім`ї три особи та включений до списку позачерговиків, як переведеного по службі наказом № 159 від 12 серпня 1996 року. На той час позивач проживав та був зареєстрований із складом сім`ї три особи у квартирі своїх батьків в. АДРЕСА_1 . В зазначеній квартирі окрім позивач, його дружини ОСОБА_3 та сина ОСОБА_4 1995 року народження, проживали мати ОСОБА_5 , батько ОСОБА_2 , брат ОСОБА_2 та бабуся ОСОБА_6 . Зазначена квартира на праві власності належала матері позивача ОСОБА_5
04 вересня 2008 року позивач звільнений з військової служби у запас за станом здоров`я. Рішенням житлової комісії відповідача від 26 грудня 2008 року ОСОБА_1 переведено до списку позачергового отримання житла. В 1999 році шлюб між позивачем та ОСОБА_3 розірвано та рішенням житлової комісії відповідача від 25 квітня 2012 року внесено зміни до квартирної справи ОСОБА_1 про кількість осіб, що перебувають на черзі. 17 листопада 2017 року виконавчим комітетом Вінницької міської ради затверджено витяг з протоколу житлової комісії відповідача про постановку на квартирний облік за місцем роботи, зокрема і позивача з правом позачергового отримання житлового приміщення.
Рішенням житлової комісії відповідача від 08 грудня 2017 року ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку із наявністю у позивача квартири в АДРЕСА_2 . 28 грудня 2017 року виконавчим комітетом ВМР затверджено витяг з протоколу житлової комісії відповідача, відповідно до якого ОСОБА_1 знято з квартирного обліку.
Рішенням житлової комісії відповідача від 23 квітня 2018 року позивача поновлено на квартирному обліку зі складом сім`ї одна особа у загальній черзі з 16 січня 1998 року та у списку осіб, що мають право на позачергове отримання жилого приміщення, як особа звільнена з військової служби за станом здоров`я.
19 грудня 2019 року рішенням житлової комісії відповідача прийнято рішення про перенесення дати постановки на чергу ОСОБА_1 з 16 січня 1998 року на 01 квітня 2010 року, а у списках на позачергове отримання житлового приміщення з 26 грудня 2008 року на 01 квітня 2010 року. Рішення обґрунтовано положеннями п. 17 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм жилих приміщень в УРСР» (надалі - Порядок).
Позивач вважає рішення відповідача від 08 грудня 2017 року, щодо зняття його з квартирного обліку незаконним, адже ОСОБА_1 не поліпшував свої житлові умови, жодного житла не придбавав. Власиком квартири, про яку йдеться в оскаржуваному рішенні, є його мати ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , а відтак у відповідача відсутні правові підстави для зняття позивача з обліку. В частині незаконності рішення відповідача від 19 грудня 2019 року представник позивача зазначає, що Порядок не передбачає такої процедури, як зміна дати постановки громадянина на квартирний облік. Також вказує, що позивач не погіршував штучно свої житлові умови в 2005 році, адже квартира в якій він був зареєстрований та проживав до 2005 року належала його матері та була відчужена останньою, внаслідок чого ОСОБА_1 був змушений знятись з місця реєстрації у зазначеній квартирі. Одночасно представник позивача звернув увагу на порушення процедури, а саме не повідомлення ОСОБА_1 про дату і час засідання житлової комісії 08 грудня 2017 року та 19 грудня 2019 року. Внаслідок прийняття відповідачем протиправних рішень порушено право власності позивача, він досі не отримав житло, яким його зобов`язана забезпечити держава, це призвело до душевних страждань. Розмір моральної шкоди позивач оцінює на рівні 90 000 грн. За наведеного, представник позивача просить визнати недійсними рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 16 від 08 грудня 2017 року, оформлене протоколом № 14 від 19 грудня 2019 року, зобов`язати відповідача поновити ОСОБА_1 на квартирному обліку громадян з 16 січня 1998 року та стягнути моральну шкоду в розмірі 90 000 грн. (а.с. 142-156, т. 1).
Ухвалою суду від 26 травня 2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 159, т. 1).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, передбаченого положеннями ст. 178 ЦПК України, та 18 червня 2020 року до суду надав відзив в якому зазначив, що позов є необґрунтованим, безпідставним та не підлягає задоволенню. Представник відповідача зазначає, що в житловій справі наявна довідка (форма 3), відповідно до якої дружина позивача ОСОБА_3 зареєстрована та постійно проживає в АДРЕСА_3 , де також зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Оскаржувані рішення відповідач вважає прийнятими відповідно до положень діючого на той час законодавства, а твердження позивача про порушення процедури зняття з квартирного обліку не відповідають дійсності, адже ОСОБА_1 направлялось запрошення на засідання комісії від 01 грудня 2019 року. В частині вимог про стягнення моральної шкоди відповідач звернув увагу на відсутність протиправності своїх дій, а відповідно і відсутність причинного зв`язку між діями та спричиненням моральної шкоди. За наведеного просить відмовити у задоволенні позовних вимог (а.с. 176-179, т. 1).
22 червня 2020 року представником позивача до суду подано заяву про зміну предмету позову (а.с. 184-187, т. 1) та позовну заяву в новій редакції, в якій зазначив додаткові обставини, зокрема, про те, що рішенням житлової комісії відповідача від 28 травня 2020 року ОСОБА_1 знято з квартирного обліку у зв`язку із неправомірними діями службових осіб при вирішенні питання взяття на облік ОСОБА_1 . В частині незаконності рішення відповідача від 28 травня 2020 року представник позивача зазначає, що в останньому відсутнє зазначення в чому саме полягає неправомірність службових осіб та не зазначено таких осіб. Також звертає увагу на ту обставину, що рішення від 16 січня 1998 року про взяття позивача на квартирний облік при цьому не скасовано. За наведеного, крім вимог зазначених в позовній заяві від 19 травня 2020 року, просить скасувати і визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №6 від 28 травня 2020 року, в частині прийнятого рішення про зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа (а.с. 189-208, т. 1).
Ухвалою суду від 08 вересня 2020 року задоволено клопотання представника позивача, прийнято до розгляду позовну заяву із зміненим предметом позову (а. с. 24, т. 2).
Відповідач скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву із зміненим предметом позову, передбаченого положеннями ст. 178 ЦПК України, та 28 вересня 2020 року до суду надав відзив в якому виклав обставини аналогічні обставинам зазначеним у відзиві від 18 червня 2020 року. В частині оскарження рішення житлової комісії відповідача від 28 травня 2020 року вказав, що при постановці ОСОБА_1 на чергу в 1998 році не вірно визначено розмір житлової площі, якою користується позивач, яка в свою чергу є більшою за норму в 6.5 кв. м., а тому він не є особою, що потребує поліпшення житлових умов. Просив відмовити у задоволенні позову (а. с. 27-29, т. 2).
Ухвалою суду від 29 вересня 2020 року підготовче провадження у справі закрито, справа призначена до розгляду по суті в судовому засіданні (а. с. 32, т. 2).
Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав викладених в позовній заяві з врахуванням зміни предмету позову, просили його задовольнити.
Представник відповідача заперечував щодо задоволення позову з підстав викладених у відзивах на позов, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
Вислухавши учасників справи, свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов таких висновків.
Судом установлено, що позивач ОСОБА_1 з 01 серпня 1989 року проходив військову службу у ЗС, що підтверджується копією послужного списку від 07 вересня 2005 року (а. с. 103-110, т.1).
03 листопада 1997 року ОСОБА_1 звернувся з рапортом до керівництва військової частини НОМЕР_1 , в якому просив зарахувати його на облік, як особу потребуючу поліпшення житлових умов із складом сім`ї 3 особи (дружина ОСОБА_3 1972 року народження та син ОСОБА_4 1995 року народження). В рапорті зазначив, що разом із сім`єю користується житловою площею, яка надана батьками, а саме однією кімнатою площею 14 кв. м в кооперативній квартирі АДРЕСА_4 . У розділі рапорту «Право на пільги» зазначено «переведення по службі» (а. с. 89, т. 1).
Відповідно до копії свідоцтва про народження від 23 серпня 1996 року серії НОМЕР_2 батьками ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 (а. с. 98, т. 1).
Відповідно до свідоцтва про укладання шлюбу від 08 травня 1993 року сер НОМЕР_3 , між ОСОБА_1 та ОСОБА_10 зареєстровано шлюб (а. с. 99, т. 1).
Відповідно до копії свідоцтва про народження від 30 травня 1995 року сер. НОМЕР_4 батьками ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_11 та ОСОБА_5 (а. с. 99, т. 1).
Відповідно до довідки від 10 січня 1998 року №17 виданої «ЖЕК № 13», в квартирі АДРЕСА_4 житловою площею 37,8 кв. м., власником особового рахунку якої є ОСОБА_5 , зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а. с. 92, т. 1).
Відповідно до довідки від 12 січня 1998 року № 141 за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 будинковолодінь в м. Вінниця не зареєстровано (а. с. 90, т. 1).
Відповідно до довідки від 13 січня 1998 року № 12 виданої «ЖЕУ №10», в квартирі АДРЕСА_5 житловою площею 43,8 кв. м. зареєстровані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 91, т. 1).
Відповідно до витягу з протоколу №1 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 16 січня 1998 року, ОСОБА_1 із складом сім`ї три особи поставлено на квартирний облік для отримання житлової площі і включено до списку позачерговиків, як переведеного по службі (а. с. 88, т. 1).
01 жовтня 1999 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу від 20 квітня 2004 року сер. НОМЕР_5 (а. с. 73, т.1).
13 квітня 2004 року ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_12 , що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 30 квітня 2004 року сер. НОМЕР_6 (а. с. 77, т. 1).
Відповідно до копії паспорта громадянина України ОСОБА_1 сер НОМЕР_7 , останній знятий з реєстраційного обліку 01 квітня 2005 року за адресою АДРЕСА_1 (а. с. 64-65, т. 1).

Відповідно до довідки Департаменту адміністративних послуг Вінницької міської ради від 20 вересня 2017 року № 28681, ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 (а. с. 63, т. 1).

Відповідно до довідки військової частини НОМЕР_1 від 02 вересня 2017 року № 116, ОСОБА_1 з 22 травня 2008 року зареєстрований за адресою АДРЕСА_6 , що належить військовій частині НОМЕР_1 (а. с. 62, т. 1).

Відповідно до свідоцтва про народження від 28 липня 2008 року сер. НОМЕР_8 , ОСОБА_1 та ОСОБА_13 є батьками малолітньої ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 76, т. 1).
02 вересня 2008 року ОСОБА_1 звернувся до голови житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 із рапортом про включення його до списків на позачергове отримання житла, у зв`язку із звільненням з лав ВВ МВС України за станом здоров`я (а. с. 80, т. 1).
19 серпня 2008 року ОСОБА_1 звільнений з військової служби в запас по п. 63 пп. «В» (за станом здоров`я) «Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками ЗС України» та 04 вересня 2008 року виключений із списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , що підтверджується копією витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 ВВ МВС України від 04 вересня 2008 року № 175 (а. с. 82, т. 1).
Відповідно до витягу з протоколу №4 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 26 грудня 2008 року, ОСОБА_1 переведено до списку позачергового отримання житла відповідно до п. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (а. с. 79, т. 1).
09 квітня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до командира військової частини НОМЕР_1 із заявою, в якій просив внести зміни в квартирну справу у зв`язку із розірванням шлюбу з ОСОБА_3 (а. с. 72 т.1).
Відповідно до витягу з протоколу №6 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 25 квітня 2012 року, до квартирної справи ОСОБА_1 внесено зміни, у зв`язку із розірванням шлюбу з ОСОБА_3 , склад сім`ї - один чоловік (а. с. 71, т. 1).
В частині вимог позивача про скасування і визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №16 від 08 грудня 2017 року, суд зазначає наступне.
Відповідно до листа голови житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 01 грудня 2017 року №50/08/30-2328, ОСОБА_1 запропоновано взяти участь у засіданні житлово-побутової комісії військової частини №3008 08 грудня 2017 року о 14 год. 30 хв. по розгляду питання законності подальшого перебування на квартирному обліку (а. с. 48, т. 1). Наразі доказів про направлення такого листа позивачеві, відповідачем не надано.
Відповідно до витягу з протоколу № 16 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 08 грудня 2017 року, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 , у зв`язку із поліпшенням житлових умов на підставі п. 1 ст. 40 ЖК України та п. 26 «Правил». Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 перебуває на квартирному обліку у загальній черзі у складі одна особа з 16 січня 1998 року, у списку на позачергове отримання житла з 26 грудня 2008 року та має у приватній власності квартиру АДРЕСА_7 , житловою площею 37,6 кв. м. (інформаційна довідка № 99780321 від 09 жовтня 2017 року). Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_1 забезпечений житловою площею у відповідності до вимог чинного законодавства (більше 7.8 кв. м. на одну особу), а тому відсутні правові підстави для перебування на квартирному обліку (а. с. 47, т. 1).
Листом від 18 грудня 2017 року № 50/08/30-2478 відповідач повідомив позивача про прийняте рішення від 08 грудня 2017 року (а. с. 45, т. 1) та направив зазначений лист на адресу останнього, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення з цифровим ідентифікатором 016 від 18 грудня 2017 року, яке в свою чергу не містить відмітку про вручення листа отримувачу (а. с. 49, т. 1).
Рішення виконавчого комітету Вінницької міської ради від 28 грудня 2017 року № 2989 затверджено витяг з протоколу засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , зокрема і про зняття з квартирного обліку згідно з додатком (а. с. 46, т. 1). Відповідно до додатку №1 до вищезазначеного рішення, в останньому міститься прізвище « ОСОБА_1 » в частині зняття з квартирного обліку у зв`язку із поліпшенням житлових умов (а. с. 46, зворот, т. 1).
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК УРСР, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках поліпшення житлових умов, внаслідок якого відпали підстави для надання іншого жилого приміщення.
Аналогічну норму містить і п. 26 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470 (надалі Правила).
З наведеного вбачається, що для зняття громадянина з обліку осіб які потребують поліпшення житлових умов на підставі п. 1 ч. 2 ст. 40 ЖК УРСР та п. 26 Правил, необхідне встановлення обставин поліпшення особою житлових умов. Такі обставини відповідачем встановлені на підставі інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек № 99780321 від 09 жовтня 2017 року.
З таким твердженням відповідача суд не погоджується з наступних підстав.
Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру іпотек № 99780321 від 09 жовтня 2017 року за пошуковим запитом « ОСОБА_1 » наявне обтяження «іпотека» з реєстраційним номером 4710904, зареєстрована 28 березня 2007 року приватним нотаріусом Плахотнюк О.В. на підставі іпотечного договору від 28 березня 2007 року № 1393 вчинене, щодо квартири в АДРЕСА_2 . Боржником за основним зобов`язанням значиться ОСОБА_1 із розміром основного зобов`язання 12 000 доларів США, іпотекодержатель ТОВ «Український промисловий банк», майнові поручителі ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (а. с. 54, т. 1).
Відповідно до свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_9 від 04 квітня 2000 року, виданого Вінницьким виконкомом, квартира АДРЕСА_7 належить ОСОБА_5 та ОСОБА_2 (по Ѕ частки) на підставі рішення виконкому ВМР від 22 березня 2000 року № 297. Право власності зареєстроване в КП «ВОБТІ» 22 березня 2005 року (а. с. 43, зворот, т. 1).
28 березня 2007 року між ТОВ «Український промисловий банк» та ОСОБА_5 , ОСОБА_2 укладено договір іпотеки, відповідно до умов якого іпотека забезпечує вимоги іпотекодержателя за кредитним договором № 221 ФКВ-07від 28 березня 2007 року, укладеним між іпотекодержателем та ОСОБА_1 на суму 12 000 доларів США. Договір посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Плахотнюк О.В. та зареєстрований в реєстрі за № 1393 (а. с. 39-40, т. 1).
З наведеного вбачається, що відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 08 грудня 2017 року, надаючи оцінку інформаційній довідці з Державного реєстру іпотек № 99780321 від 09 жовтня 2017 року дійшов помилково висновку про перебування у приватній власності ОСОБА_1 квартири АДРЕСА_7 житловою площею 37,6 кв. м., адже майновими поручителями у зазначеній довідці визначено ОСОБА_5 та ОСОБА_2 , які є іпотекодавцями та одночасно власниками вищезазначеної квартири. ОСОБА_1 в свою чергу є боржником за основним зобов`язанням, тобто за кредитним договором № 221 ФКВ-07 від 28 березня 2007 року, як особа що отримала кредит в розмірі 12 000 доларів США.
Інших доказів, які свідчать про набуття ОСОБА_1 права власності на житлові приміщення, на підставі яких можливо дійти висновку про поліпшення позивачем житлових умов станом на 08 грудня 2017 року, що в свою чергу є підставою для зняття відповідача з квартирного обліку, відповідачем не надано.
Одночасно суд бере до уваги, що відповідно до витягу з протоколу №5 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 Національної Гвардії України від 23 квітня 2018 року (п. 6.1) ОСОБА_1 поновлено на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 зі складом сім`ї одна особа з 16 січня 1998 року та списку осіб, які мають право на позачергове отримання жилих приміщень з 26 грудня 2008 року. Підставою прийняття зазначеного рішення визначено поновлення ОСОБА_1 документів облікової справи квартирного обліку (а. с. 37, т. 1).
Відповідно до ч. 1 ст. 21 ЦК України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.
За наведеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 08 грудня 2017 року оформлене протоколом №16 від 08 грудня 2017 року про зняття ОСОБА_1 з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із поліпшенням житлових умов на підставі п. 1 ст. 40 ЖК України та п. 26 «Правил» суперечить зазначеним положенням законодавства та порушує право ОСОБА_1 щодо перебування на квартирному обліку, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.
В частині вимог позивача про скасування і визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №14 від 19 грудня 2019 року суд зазначає наступне.
Листом від 19 грудня 2019 року № 50/08/29-3117 відповідач повідомив ОСОБА_1 про те, що 19 грудня 2019 року відбудеться засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 , на якій буде розглянуто питання перенесення дати взяття позивача на квартирний облік. Лист містить відмітку про повідомлення ОСОБА_1 в телефонному режимі (а.с. 25, т. 1).
Відповідно до витягу з протоколу № 14 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2019 року, перенесено дату постановки на квартирний облік ОСОБА_1 зі складом одна особа в загальній черзі з 16 січня 1998 року на 01 квітня 2010 року та у списку осіб, що користуються правом позачергового отримання житлових приміщень, як особа звільнена з військової служби за станом здоров`я з 26 грудня 2008 року на 01 квітня 2010 року. Таке рішення обґрунтоване положеннями п. 17 Правил та встановленими обставинами зняття ОСОБА_1 01 квітня 2005 року з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (у зв`язку із продажом квартири) (а. с. 24, т. 1).
Листом від 23 грудня 2019 року № 50/08/29-3139 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_1 про прийняте рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 19 грудня 2019 року (а. с. 23, т. 1).
Відповідно до п. 17 Правил, громадяни, які штучно погіршили житлові умови, шляхом обміну займаного жилого приміщення, його псування або руйнування, відчуження придатного і достатнього за розміром для проживання жилого будинку (частини будинку), квартири, а також громадяни, у яких потреба в поліпшенні житлових умов виникла внаслідок вилучення жилого приміщення, використовуваного для одержання нетрудових доходів, не беруться на квартирний облік протягом п`яти років з моменту погіршення житлових умов.
Отже, для встановлення обставин штучного погіршення особою своїх житлових умов необхідна наявність проведення ним обміну займаного приміщення, псування чи його руйнування, а також відчуження житлового будинку чи квартири.
Відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення вважав, що у зв`язку із зняттям ОСОБА_1 з реєстрації 01 квітня 2005 року за адресою АДРЕСА_1 , останній штучно погіршив свої житлові умови внаслідок відчуження вищезазначеної квартири.
Суд не погоджується із твердженням відповідача про наявність обставин штучного погіршення житлових умов ОСОБА_1 в 2005 році з наступних підстав.
Відповідно до копії реєстраційного свідоцтва від 24 березня 1995 року виданого Вінницьким міжміським БТІ квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_5 на підставі довідки №38 виданої ЖЕК № 13 в. м. Вінниця (а. с. 27, т. 1).
Як вже зазначалось, відповідно до довідки від 10 січня 1998 року №17 виданої «ЖЕК № 13», в квартирі АДРЕСА_4 житловою площею 37,8 кв. м., власником особового рахунку якої є ОСОБА_5 , зареєстровані ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а. с. 92, т. 1).
Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 12 березня 2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за №731, ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_15 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 купили квартиру АДРЕСА_4 . Одночасно, відповідно до п. 11 зазначеного договору ОСОБА_5 зобов`язалась знятися з реєстраційного обліку та звільнити квартиру до 15 квітня 2005 року (а. с. 28, т. 1).
З наведеного вбачається, що ОСОБА_1 з 04 квітня 1997 року по 01 квітня 2005 року був зареєстрований в квартирі АДРЕСА_4 , що належала на праві приватної власності його матері ОСОБА_5 . Отже позивач не був власником, або співвласником вищезазначеної квартири, а мав право користування житловим приміщенням, як то передбачено ч. 1 ст. 156 ЖК УРСР, як член сім`ї власника квартири.
На переконання суду відповідач, при прийнятті оскаржуваного рішення від 19 грудня 2019 року, дійшов помилкового висновку про те, що ОСОБА_1 штучно погіршив свої житлові умови, адже останній не був власником квартири АДРЕСА_4 , та зазначену квартиру не відчужував, як то визначено п. 17 Порядку на який посилався відповідач. Одночасно суд звертає увагу на те, що зняття позивача 01 квітня 2005 року з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 внаслідок продажу останньої, в розумінні положень п. 17 Порядку не є погіршенням житлових умов, адже вказаною норма містить вичерпний перелік обставин штучного погіршення житлових умов. До якого не віднесено «зняття з реєстрації в житловому приміщенні».
Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 19 грудня 2019 року не вірно надав оцінку наявним обставинам та безпідставно застосував п.17 Порядку в частині встановлення обставин штучного погіршення ОСОБА_1 житлових умов.
За наведеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача від 19 грудня 2019 року оформлене протоколом №14 від 19 грудня 2019 року про зняття (перенесення) дати постановки на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа, в тому числі в загальній черзі та у списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень суперечить положенням законодавства та порушує право ОСОБА_1 щодо перебування на квартирному обліку, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.
В частині вимог позивача про скасування і визнання незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом №6 від 28 травня 2020 року суд зазначає наступне.
Відповідно до витягу з протоколу № 6 засідання житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 травня 2020 року, ОСОБА_1 знято з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 у зв`язку із неправомірними діями службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік, відповідно до п. 5 ст. 40 ЖК УРСР, пп.5 п. 26 Правил. Рішення мотивоване тим, що ОСОБА_1 при зарахуванні із складом сім`ї три особи (він, дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 ) на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 , був зареєстрований по АДРЕСА_1 в трикімнатній квартирі, жилою площею 37,8 кв. м. разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 та ОСОБА_6 (по 7.56 кв. м. на особу). Дружина та син зареєстровані по АДРЕСА_3 в чотирьох кімнатній квартирі житловою площею 43,8 кв. м. разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 (по 8.76 кв. м. на одну особу). Постановою виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів від 10 жовтня 1985 року №21 визначено, що потребуючими поліпшення житлових умов є особи, які забезпечені житловою площею на рівні 6.5 кв. м., а тому відсутні правові підстави взяття ОСОБА_1 , на квартирний облік (а. с. 212-213, т. 1).
Листом від 03 червня 2020 року № 50/08/29-1502 командир військової частини НОМЕР_1 повідомив ОСОБА_1 про прийняте рішення житлово-побутової комісії військової частини НОМЕР_1 від 28 травня 2020 року (а.с. 210, т. 1).
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 40 Житлового кодексу УРСР, громадяни знімаються з обліку потребуючих поліпшення житлових умов у випадках подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Аналогічну норму містить і п. 26 Правил, громадяни знімаються з квартирного обліку у випадках подання відомостей, що не відповідають дійсності, які стали підставою для взяття на облік, або неправомірних дій службових осіб при вирішенні питання про взяття на облік.
Відповідач стверджує, що при взятті на квартирний облік ОСОБА_1 службові особи житлової комісії при прийнятті рішення від 16 січня 1998 року діяли неправомірно, що виразилось в невірному обрахуванні житлової площі, що припадає на кожного члена сім`ї позивача, та дійшли безпідставного висновку що ОСОБА_1 є особою, яка потребує поліпшення житлових умов.
Суд не погоджується з таким твердженням відповідача.
Відповідно до ч. 1 ст. 34 ЖК УРСР, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається в порядку, встановлюваному Радою Міністрів Української РСР і Українською республіканською радою професійних спілок.
Відповідно до п. 13 Правил, потребуючими поліпшення житлових умов визнаються громадяни забезпечені жилою площею нижче за рівень, що визначається виконавчими комітетами обласних, Київської і Севастопольської міських Рад народних депутатів разом з радами профспілок. Цей рівень періодично переглядається вказаними органами.
Відповідно до п. 2 постанови виконкому Вінницької обласної ради народних депутатів та президії обласної ради професійних спілок №21 від 10 січня 1985 року, у відповідності з п. 13, 15 Правил встановити, що підставою для взяття на облік громадян для покращення житлових умов є відсутність 6,5 кв. м. житлової площі на кожного члена сім`ї, а також наявність постійної реєстрації та проживання в даній місцевості не менше трьох років.
З наведеного вбачається, що підставою для взяття особи на квартирний облік є забезпеченість особи жилою площею нижче за визначений рівень, який у даному випадку становить 6,5 кв. м.
Як зазначалось вище, позивач рішенням відповідача 16 січня 1998 року взятий на облік із складом сім`ї три особи в тому числі він, дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_18 1995 року народження.
Матеріали справи містять докази про місце прописки членів сім`ї позивача станом на 16 січня 1998 року. Зокрема ОСОБА_1 прописаний по АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , та ОСОБА_6 (всього 5 осіб), а дружина ОСОБА_3 та син ОСОБА_4 прописані по АДРЕСА_3 разом із ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (всього 5 осіб).
Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 28 травня 2020 року не врахував положення сімейного законодавства, відповідно до якого сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Отже, хоча дружина та син позивача і не були станом на 16 січня 1998 року зареєстровані разом із ОСОБА_1 за адресою АДРЕСА_1 , натомість проживали спільно з останнім. Доказів про те, що подружжя ОСОБА_19 станом на 16 січня 1998 року прожило окремо, відповідачем для обґрунтування оскаржуваного рішення не зібрано.
За наведеного, на переконання суду, станом на 16 січня 1998 року в квартирі АДРЕСА_4 проживало та користувалось трьома житловими кімнатами загальною площею 37,8 кв. м. 7 осіб, а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . При цьому на кожну особу припадало по 5,37 кв.м. житлової площі у зазначеній квартирі, що в свою чергу є нижчим за рівень забезпеченості житловою площею (6,5 кв. м.) та одночасно є підставою для взяття на квартирний облік.
Відповідач при прийнятті оскаржуваного рішення від 28 травня 2020 року дійшов помилкового висновку про рівень забезпеченості сім`ї ОСОБА_19 житловою площею на одну особу, а відповідно безпідставно встановив обставини неправомірних дій службових осіб житлової комісії військової частини НОМЕР_1 при вирішенні питання про взяття на облік ОСОБА_1 із складом сім`ї три особи.
За наведеного суд приходить до висновку, що рішення відповідача оформлене протоколом №6 від 28 травня 2020 року в частині прийнятого рішення про зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа суперечить положенням законодавства, а тому є незаконним та підлягає скасуванню.
Також суд звертає увагу на те, що відповідно до п. 3.16 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України від 28 липня 2007 року № 278, зняття з квартирного обліку та виведення з пільгових списків осіб, які були необґрунтовано внесені до цих списків або втратили вказане право, проводиться житлово-побутовими комісіями військових частин у тому самому порядку, що й взяття на облік. При розгляді цих питань на засідання житлово-побутової комісії запрошуються зацікавлені особи, які про зняття з обліку (вилучення з пільгової черги) повідомляються у 15-денний термін у письмовій формі.
Крім того, відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Доказів про те, що відповідач при прийнятті оскаржуваних рішень від 08 грудня 2017 року та від 28 травня 2020 року (в частині зняття позивача з квартирного обліку) виконав вимоги п. 3.16 Інструкції, щодо запрошення ОСОБА_1 у 15-денний термін у письмовій формі не надав, що свідчить про порушення процедури зняття позивача з квартирного обліку.
Одночасно суд зазначає, що прийняттям оскаржуваного рішення відповідача від 28 травня 2020 року порушено права ОСОБА_1 щодо перебування на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_1 , а тому для відновлення порушених прав позивача, відповідача слід зобов`язати поновити майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , та включити його до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з датою постановки на обліку у загальній черзі з 16 січня 1998 року та датою включення у список осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з 16 січня 1998 року.
В частині вимог позивача про стягнення з відповідача моральної шкоди в розмірі 90 000 грн. суд зазначає наступне.
Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.
Відповідно до ч. ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.
Обґрунтовуючи наявність спричиненої моральної шкоди позивач зазначає, що внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваних рішень, порушено право власності позивача внаслідок чого останній зазнав душевних страждань.
Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.
Отже, для стягнення з відповідача моральної шкоди необхідне встановлення обставин наявності моральної шкоди, протиправність дій відповідача, причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.
Твердження позивача про наявність у останнього душевних страждань внаслідок прийняття оскаржуваних рішень без надання доказів, якими підтверджуються вищезазначені обставини, не можуть бути сприйняті судом щодо встановлення обставин наявності моральної шкоди.
Також суд не погоджується з позицією позивача в частині наявного порушення його права власності, адже відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Натомість, позивачем не доведено обставин наявності у нього такого права.
Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Враховуючи, що позивачем не доведено обставин наявності моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача моральної шкоди.
Розподіл судових витрат, якими в даному випадку є судовий збір, суд здійснює відповідно до ст. 141 ЦПК України, та вважає за необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн., адже позивач є особою що звільнена від сплати судового збору.
На підставі викладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 21, 23, 317, 1167 ЦК України, ст. 34, 40 ЖК УРСР, п. 13, 17, 26 Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, затверджених постановою Ради міністрів УРСР від 11 грудня 1984 року № 470, п. 3.16 Інструкції з організації забезпечення, надання військовослужбовцям Національної гвардії України та членам їх сімей житлових приміщень, затвердженої наказом МВС України від 28 липня 2007 року № 278, ст.ст. 12, 13, 81, 82, 141, 263-265, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:
Позов ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про визнання недійсними рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди задовольнити частково.
Скасувати і визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 16 від 08 грудня 2017 pоку, в частині прийнятого рішення про зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа.

Скасувати і визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 14 від 19 грудня 2019 pоку, в частині прийнятого рішення про зміну (перенесення) дати постановки на квартирний облік при військовій частині НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа, в тому числі в загальній черзі та у списку осіб, які користуються правом позачергового отримання жилих приміщень.

Скасувати і визнати незаконним рішення житлово-побутової комісії військової частини № НОМЕР_1 Національної гвардії України, оформлене протоколом № 6 від 28 травня 2020 pоку, в частині прийнятого рішення про зняття з квартирного обліку при військовій частині НОМЕР_1 майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа.

Зобов`язати Військову частину № НОМЕР_1 Національної гвардії України поновити майора запасу ОСОБА_1 , 1972 року народження складом сім`ї одна особа на квартирному обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов при військовій частині НОМЕР_1 , та включити його до списку осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з датою постановки на облік у загальній черзі з 16 січня 1998 року та датою включення у список осіб, які користуються правом позачергового отримання житлових приміщень з 16 січня 1998 року.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Рішення може бути оскаржене до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_6 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 .
Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 Національної гвардії України, АДРЕСА_8 , код ЄДРПОУ НОМЕР_11 .
Повне судове рішення складено 11 грудня 2020 року.

Суддя Вінницького міського суду
Вінницької області К.П. Гуменюк