Дата документу 06.11.2020
Справа № 334/7595/18
Провадження № 2/334/2249/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Турбіної Т.Ф., при секретарі Джелановій А.В. розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Запоріжжі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами, -

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі ТОВ «ФК «ЄАПБ») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості кредитним договором № 701729989 від 22.04.2015року в розмірі 66911,31 грн.

Заочним рішенням суду від 29 травня 2019 року позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволені у повному обсязі.

Ухвалою суду від 02.03.2020 заочне рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя скасовано, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

ТОВ «ФК «ЄАПБ» свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 22.04.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем був укладений кредитний договір № 701729989, право вимоги по якому 14.07.2017 року було відступлено ТОВ «ФК «ЄАПБ» за Договором відступлення № 20170714.

Банком умови кредитного договору були виконані в повному обсязі.

Відповідач взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договорів, не виконував, у зв`язку з чим відповідно до Реєстру Боржників до Договору відступлення права вимоги по кредитному № 701729989 від 22.04.2015 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 66911,31 грн., з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу 26434,14 грн.; сума заборгованості за відсотками 3600,85 грн.; сума заборгованості за пенею 17100,00 грн. сума заборгованості за платою за управлінням кредиту 19776,32 грн.

На виконання п. 6.6.7. Договору відступлення права вимоги, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЦФР» направлене повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з вимогою погашення виниклої заборгованості по кредитним договорам. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі та строки і на умовах, передбачених Договором.

Проте, вищевказане повідомлення від 21.07.2017 року за № 001834557 залишились зі сторони ОСОБА_1 без реагування, заборгованість станом на час звернення з позовом до суду не погашена.

У зв`язку з викладеним позивач, просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором та понесені судові витрати у розмірі 1762,00 грн.

Не погоджуючись з позовними вимогами, представником відповідача адвокатом Губорєвим К.С. подано відзив на позовну заяву в якому зазначено, що вимоги є необґрунтованими та непідтвердженими належними доказами. Також розрахунок заборгованості по кредитному договору є хибним оскільки позивачем незаконно в супереч приписів діючого законодавства нарахована плата за управління кредитом розміром 19776,32 грн., що є неприпустимим. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності в частині стягнення заборгованості за штрафними санкціями, у зв`язку з чим в задоволенні позову просить відмовити з підстав зазначених у відзиві.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав клопотання про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти проголошення заочного рішення. Надав відповідь на відзив ОСОБА_1 , в якому зазначив, що укладаючи кредитний договір відповідач приймав запропоновані ТОВ «ФК «ЦФР» умови надання кредиту, погоджувався з ними і не вносив ніяких заперечень з приводу нарахування вказаних щомісячних процентів від суми отриманого кредиту, а навпаки здійснював платежі на погашення кредиту та відсотків, у тому числі і щомісячних процентів, які у розрахунку заборгованості вказані як щомісячні проценти (плата за управління кредитом). Вважає, що позивачем належним чином доведено обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог щодо стягнення кредитної заборгованості, в той час, як заперечення представника відповідача щодо позовних вимог, ґрунтуються виключно на припущеннях та домислах.

Відповідач та його представник адвокат Губорєв К.С. в судовому засіданні просили в задоволенні позову відмовити з підстав викладених у відзиві на позов, який підтримали під час розгляду справи.

Суд, вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та письмові докази, з`ясувавши обставини, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

22.05.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 701729989, за умовами якого відповідач отримав грошові кошти у розмірі 34200,00 гривень строком на 24 місяці зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 11,99 % річних.

14.07.2017 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір відступлення права вимоги № 20170714, у відповідності до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняло належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги (Права Вимоги) до Боржників за Кредитними Договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості).

Положеннями п.1 ч1 ст.512 ЦК України встановлені підстави заміни кредитора у зобов`язанні, а саме те, що Кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно п. 1.2. Договору відступлення права вимоги, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля Заборгованості за цим Договором, ТОВ «ФК «ЄАПБ» замінив ТОВ «ФК «ЦФР» у Кредитних Договорах, що входять до Портфеля Заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі Боржників, та набув прав грошових вимог ТОВ «ФК «ЦФР» за цими Кредитними договорами, включаючи право вимагати від Боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань Боржників за Кредитними договорами, (витяг з Договору факторингу додається).

Відповідно до Реєстру Боржників - Додатку № 1 до Договору відступлення права вимоги №20170714 від 14.07.2017 року, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до ОСОБА_1 .

Згідно п. 6.2.3. Договору відступлення права вимоги, Права вимоги переходять до ТОВ «ФК «ЄАПБ» з моменту підписання сторонами цього Договору, після чого ТОВ «ФК «ЄАПБ» стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно їх заборгованості. При цьому виконання ТОВ «ФК «ЄАПБ» та ТОВ «ФК «ЦФР» умов, що визначені цим пунктом, є необхідною та достатньою підставою для оформлення відступлення Права Вимоги. Додаткового оформлення відступлення Права Вимоги у цих випадках не вимагається.

Згідно п. 3.1. Договору відступлення права вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» гарантує, що йому належить Право Вимоги за Портфелем Заборгованості до Боржників, зазначених у Реєстрі Боржників.

На виконання п. 6.6. Договору відступлення права вимоги, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, від імені ТОВ «ФК «ЦФР» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с. 16).

Згідно з умовами Кредитного договору, Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених Договором.

Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором.

Згідно із ч.2. ст.1050, ч.2 ст.1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

У зв`язку з істотними порушеннями Відповідачем умов Кредитного договору, Позивачем, який набув права грошової вимоги, 21.07.2017 року на адресу Відповідача було направлено Повідомлення № 001834557-1 про порядок погашення заборгованості по Кредитному договору та включення персональних даних Відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. (а.с. 17).

Відповідно до ст. 1082 Цивільного кодексу України, передбачено, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов`язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов`язку перед ним. Виконання боржником грошові вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов`язку перед клієнтом.

Згідно Правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 23 вересня 2015 року у справі №6-979цс15, Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору; неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

При умові, що Відповідач з будь-яких підстав не отримав вищезазначені повідомлення про відступлення права вимоги, має місце той факт, за яким Відповідач не мав жодних перешкод для реалізації свого зобов`язання по сплаті кредитної заборгованості на рахунки Первісного кредитора ТОВ «ФК «ЦФР», які вказані в кредитному договорі, і таке виконання було б належним відповідно до вимог ст. 516 ЦК України.

Відповідно до п. 6.4. Договору відступлення права вимоги, у випадку, якщо з моменту переходу до ТОВ «ФК «ЄАПБ» Права Вимоги, ТОВ «ФК «ЦФР» отримав від Боржників/Державної виконавчої служби будь-яку суму грошових коштів в погашення Заборгованості Боржників, ТОВ «ФК «ЦФР» зобов`язаний перерахувати вказану суму ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 5 (п`яти) банківських днів з моменту її отримання.

Таким чином, в разі сплати Відповідачем коштів на рахунки Попередніх Кредиторів, вони були б перераховані на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ» та зараховані на погашення кредитної заборгованості.

Всупереч умовам Кредитного договору, незважаючи на повідомлення, Відповідач не виконав свого зобов`язання. Після відступлення Позивачу права грошової вимоги до Відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «ФК «ЄАПБ», ні на рахунки попереднього кредитора.

Зобов`язання щодо надання коштів товариством виконані, проте ОСОБА_1 взяті на себе обов`язки, щодо виконання умов договорів, належним чином не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість по сплаті кредиту, яка згідно розрахунку за договором № 701729989 від 22.04.2015 становить 66911,31 грн., з яких: 26434,14 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 3600,85 грн. - сума заборгованості за відсотками; 19776,32 грн. - сума заборгованості за платою за управління кредитом; 17100,00 грн. сума заборгованості за пенею.

Таким чином, суд вважає доведеним обґрунтованість стягнення заборгованості за основною сумою боргу у сумі 26434,14 грн., заборгованості за відсотками у сумі 3600,85 грн., заборгованості за пенею у сумі 17100,00 грн.

У Постанові Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27.11.2019 року по справі №522/18855/16 зазначив, що плата за послуги, що супроводжують кредит, тобто компенсація сукупних послуг банку за рахунок позивача, є незаконним в силу частини п`ятої статті 11, частин першої, другої, п`ятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

У рішенні від 11 липня 2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності.

Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції, яка діяла на час укладання кредитного договору, продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення.

У постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини (стаття 217 ЦК України).

Таким чином, суд погоджується із запереченнями відповідача щодо незаконного нарахування плати за управління кредитом в розмірі 19776,32 грн. та відповідно в цій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Щодо застосування строків позовної давності по нарахуванню пені, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Другою частиною статті 258 ЦК України визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

У постанові від 6 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13 Верховний Суд України, аналізуючи приписи статей 266 і частини другої статті 258 ЦК України, дійшов висновку, що можливість стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається у межах позовної давності за основною вимогою з дня (місяця), з якого вона нараховується. Таку правову позицію врахувала Велика Палата Верховного Суду обґрунтовуючи свої висновки в постанові від 28 березня 2018 року по справі 444/9519/12.

З матеріалів справи встановлено, що кредит, відповідно до кредитного договору № від 22.04.2015 року, надається строком на 24 місяці, (а.с.4) тобто до 22 квітня 2017 року.

До суду позивач звернувся у жовтні 2018 року, тобто поза строком позовної давності про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 17100 грн., який скінчився 22 квітня 2018 року.

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за пенею в розмірі 17100 грн. задоволенню не підлягають через пропуск строку позовної давності.

Відповідно до ч.1 ст.259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі.

Посилання позивача на те, що сторони дійшли згоди про збільшення строку позовної давності до 50 років, під час розгляду справи не знайшли свого підтвердження належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим судом до уваги не беруться.

Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики.

Частиною 1 статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною 1 ст. 634 ЦК України визначено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настало після прострочення.

Відповідно до ч.1 ст.1050 Цивільного кодексу України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України, на підставі ч.2 якої боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший процентів не встановлений договором або законом.

На підставі ст.617 Цивільного кодексу України особа, яка порушила зобов`язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. Не вважається випадком, зокрема, відсутність у боржника відповідних коштів.

Згідно ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Таким чином, аналізуючи у сукупності надані докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, шляхом стягненя з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованості на кредитним договором № 701729989 від 22.04.2015, яка складається з заборгованості за основною сумою боргу 26434,14грн., заборгованості за відсотками 3600,85грн., а всього 30034,99грн.

В частині стягнення заборгованості плати за управління кредитом в розмірі 19776,32грн. та заборгованості за пенею -17100грн. в задоволенні позову має бути відмовлено з вищенаведених підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягає стягненню з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору, пропорційно задоволеним вимогам, що становить 790,92 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 76-81, 89, 141, 256, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитними договорами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,30 , п/р НОМЕР_2 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500) заборгованість за кредитним договором № 701729989 від 22.04.2015 року у розмірі 30034,99 грн. (тридцять тисяч тридцять чотири гривні 99 коп.), з яких: сума заборгованості за основною сумою боргу - 26434,14 грн.(двадцять шість тисяч чотириста тридцять чотири гривні 14 коп.); сума заборгованості за відсотками - 3600,85 грн. (тридцять шість тисяч гривень 85 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 на користь АТ Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (01032, м. Київ, вул. Симона Петлюри,30 , п/р НОМЕР_2 в ПАТ «ТАСкомбанк», МФО 339500) судові витрати в розмірі 790,92 грн.(сімсот дев`яноста гривень 92 коп.).

В іншій частині в задоволенні позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: Турбіна Т. Ф.