ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Херсон

Справа №665/1727/19

Провадження №22-ц/819/1233/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючий Бездрабко В.О. (суддя-доповідач)

судді: Базіль Л.В.

Приходько Л.А.,

секретар судового засідання: Дундич А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Херсоні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Березнікова О.В., у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради,

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області, ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради.

Позовна заява мотивована тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з листопада 2007 року по грудень 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

За час шлюбу ними у спільну сумісну власність придбаний житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , який на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2011 року був оформлений на ім`я відповідача ОСОБА_2 , якому у 2014 році був наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки наданої для обслуговування цього будинку у власність.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 червня 2016 року проведений поділ спільного майна подружжя та за позивачкою визнано право власності на Ѕ частину житлового будинку, право власності в цілому ОСОБА_2 на цей будинок припинено.

В серпні 2019 року позивач, маючи намір здійснити виділ частки в натурі з вищезазначеного нерухомого майна, довідалася, що земельна ділянка, загальною площею 0,1117га надана для обслуговування житлового будинку на підставі п.12 рішення Чаплинської селищної ради №297 від 20 квітня 2018 року, належить на праві особистої приватної власності відповідачу ОСОБА_2 .

Зазначила, що вказане рішення про одноособове визнання за відповідачем права власності на всю земельну ділянку, порушує її права, як співвласника житлового будинку, у зв`язку з чим просила суд визнати незаконними та скасувати п.12, п.п.12.1, п.п.12.2 рішення Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області шістнадцятої сесії VII скликання №297 від 20 квітня 2018 року. Вирішити питання розподілу судових витрат.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кушнеренко Т.В., посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року скасувати, ухвалити у справі нове судове рішення про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Скарга мотивована тим, що суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні позову, пославшись на те, що отримання дозволу на розробку проекту землеустрою за час шлюбу виключає незаконність оскаржуваного рішення.

Апелянт вказав, що надання відповідачу лише дозволу на розробку землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність не є безумовною підставою для подальшої передачі земельної ділянки у власність лише одному із співвласників домоволодіння.

Після реєстрації права власності на частину житлового будинку за рішенням суду у 2016 році, сторони по справі стали співкористувачами земельної ділянки, на якій він розташований, а тому вирішувати питання отримання ділянки у власність мали змогу лише за спільною згодою.

Приймаючи оскаржуване рішення від 20 квітня 2018 року, селищна рада не перевірила хто є власником будинку та безпідставно визнала право власності на усю землю лише за одним із співвласником відповідачем ОСОБА_2 .

Відзив на апеляційну скаргу до суду апеляційної інстанції не надходив.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції представник позивача адвокат Кушнеренко Т.В. апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з підстав, викладених у скарзі.

Відповідачі до суду апеляційної інстанції повторно не з`явилися. Про день, час та місце розгляду повідомлені в порядку, передбаченому ст. 128 ч. 6 ЦПК України, про що свідчать повідомлення про вручення поштових відправлень; звіти про доставку судових повісток, викликів на офіційну електрону адресу сторони.

Заслухавши доповідача, представника позивача адвоката Кушнеренко Т.В., дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 з 03 листопада 2007 року по 18 грудня 2015 року перебували у зареєстрованому шлюбі.

У період шлюбу сторони за спільні кошти, на підставі договору купівлі-продажу від 30 березня 2011 року, придбали житловий будинок АДРЕСА_2 , розташований на земельній ділянці площею 0,1117га наданої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Право власності на будинок було зареєстровано за ОСОБА_2 .

За час перебування у шлюбі, у 2014 році ОСОБА_2 отримав дозвіл на розробку проекту землеустрою для приватизації земельної ділянки.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 02 червня 2016 року будинок з господарськими спорудами, розташований по АДРЕСА_1 визнаний об`єктом права спільної сумісної власності ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Ухвалено припинити право власності в цілому ОСОБА_2 на цей будинок з господарськими спорудами; визнано за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину будинку загальною площею 52,2 кв.м по АДРЕСА_1 .

Право власності позивача на частину домоволодіння зареєстровано в Єдиному державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягом від 07 грудня 2016 року №75021137 (а.с.21).

Наведені обставини сторонами не заперечуються.

Встановлено, що на підставі рішення Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області шістнадцятої сесії VII скликання №297 від 20 квітня 2018 року, згідно п.12 п.п. 12.1 та 12.2, затверджено технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1117га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою АДРЕСА_1 та надано ОСОБА_2 у власність цю земельну ділянку з присвоєнням кадастрового номеру :03:001:0577 (а.с.24-26).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 27 серпня 2019 року за №178763655 вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є одноособовим власником спірної земельної ділянки, на якій розташований житловий будинок, що перебуває у спільній частковій власності сторін.

Реєстрація права власності за відповідачем здійснена на підставі оскаржуваного рішення селищної ради №297 від 20 квітня 2018 року.

Відмовивши у задоволенні позову, суд першої інстанції вважав, що позивачем невірно обраний спосіб захисту своїх прав та вказав, що ОСОБА_1 має право на виділ частки з майна, яке перебуває у спільній сумісній власності, та, відповідно може пред`явити вимогу про визнання за нею права власності на Ѕ частину спірної земельної ділянки.

Проте погодитися з висновком суду не можна з наступних підстав.

У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом, що прямо передбачено у частині першій статті 8, статті 21, частині першій статті 24 Конституції України.

Права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб, як зазначено у частинах першій, другій статті 55 Конституції України.

Саме суд здійснює захист осіб, права й охоронювані законом інтереси яких порушені або оспорюються. Розпорядження своїм правом на захист полягає в наданні особі, яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості звернутися з відповідною заявою до компетентного суду.

Відповідно до Конституції України місцеве самоврядування є правом територіальної громади самостійно вирішувати питання місцевого значення у межах Конституції України і законів держави.

Конституція України (частина друга статті 19) передбачає, що органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Цей принцип знайшов своє відображення у статті 74 Закону України «Про місцеве самоврядування», згідно з яким органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами.

У частинах першій та четвертій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права і обов`язки виникають як із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, так і з інших дій, які за аналогією, породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування.

Органи місцевого самоврядування відповідно до Закону України «Про місцеве самоврядування» наділені повноваженнями у різних галузях, зокрема, у сфері регулювання земельних відносин. Пункт 34 частини першої статті 26 зазначеного Закону встановлює, що до питань місцевого значення належить регулювання сільськими, селищними, міськими радами земельних відносин.

Також відповідно до пунктів «а», «г» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад належать розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок у користування із земель власності, вилучення земельних ділянок із земель комунальної власності.

Згідно з частиною першою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

За змістом статті 122 ЗК України вирішення питань щодо передачі земельних ділянок у власність або у користування із земель державної чи комунальної власності належить до компетенції відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування.

З аналізу зазначених норм у сукупності можна зробити висновок, що прийняття відповідним органом виконавчої влади або органу місцевого самоврядування ненормативного акту породжує виникнення правовідносин, що пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів у сфері земельних правовідносин. Тобто рішення органу є підставою виникнення, зміни або припинення прав та обов`язків фізичних та юридичних осіб.

Відповідно до статей 152, 155 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання прав, визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування, а також застосування інших, передбачених законом, способів, у тому числі шляхом поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають у результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, в судовому порядку.

Землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. У разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акту, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб. Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність посадових осіб відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені відповідно до частини другої статті 55, статті 124 Конституції України.

У такому разі вимога про визнання рішення незаконним може розглядатись як спосіб захисту порушеного цивільного права згідно зі статтею 16 ЦК України, якщо фактично метою пред`явлення позовної вимоги є оспорювання прав особи, що виникло в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Статтею 21 ЦК України визначено, що суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси.

Відповідно до частини першої статті 393 цього Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає закону і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується.

Рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування у сфері земельних відносин, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства.

Особа, законне право або інтерес якої порушено, може скористатися можливістю вибору між декількома способами захисту.

Наведене свідчить, що ОСОБА_1 , пред`явивши вимогу про визнання незаконним та скасування рішення селищної ради, діяла у відповідності до наданих їй прав щодо обрання, на її думку, найбільш ефективного способу їх захисту.

Доводи суду першої інстанції про те, що права позивача можуть бути захищені й в інший спосіб ніж заявлений, не спростовують для суду обов`язку по розгляду справи у відповідності до пред`явлених позовних вимог та в обраний позивачем спосіб.

Відповідно до положень ст. 186, 186-1 ЗК України до повноважень, у тому числі, органів місцевого самоврядування, віднесено розгляд та затвердження землевпорядної документації в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Ці органи протягом 10 робочих днів з дня одержання проекту землеустрою безоплатно мають надати свої висновки про погодження проекту або відмову у такому погодженні.

Для організації роботи при радах створюються постійні комісії з метою вивчення, попереднього розгляду і підготовки питань, які належать до відання Ради, здійснення контролю за виконанням її рішень (ст. 47 ЗУ «Про місцеве самоврядування»).

В ході розгляду справи сторонами не заперечувалося, що після прийняття судового рішення про поділ спільного майна подружжя та визнання за ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину домоволодіння АДРЕСА_1 , орган місцевого самоврядування не повідомлявся про наявність іншого співвласника зазначеного нерухомого майна.

Разом із цим, ураховуючи значний проміжок часу з моменту надання дозволу на розробку проекту з землеустрою (2014 рік) до затвердження цього проекту (2018 рік), заслуговують на увагу посилання представника позивача про те, що перед вирішенням питання про погодження проекту землеустрою та прийняття рішення №297 від 20 квітня 2018 року (п.12, п.п.12.1, 12.2), селищна рада мала б пересвідчитися у наявності права власності на житловий будинок, як у заявника ОСОБА_2 в цілому, так й у інших осіб.

Прийняття оскаржуваного рішення фактично призвело до порушення прав позивача, як співвласника майна, а отже ухвалене Чаплинською селищною радою Чаплинського району Херсонськох області рішення №297 від 20 квітня 2018 року в частині затвердження технічної документації із землеустрою та встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,1117га, кадастровий номер :03:001:0577, та передачі цієї ділянки у власність ОСОБА_2 , слід визнати незаконним та скасувати.

З огляду на наведене, рішення суду першої інстанції в порядку ст. 376 ЦПК України підлягає скасуванню, з прийняттям у справі нової постанови про задоволення позовних вимог.

У відповідності до ст. 141 ч.13 ЦПК України у випадку скасування рішення суду та прийняття нового судового рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

За частиною першою наведеної норми права судовий збір покладається на сторони пропорційно задоволених позовних вимог.

З матеріалів справи встановлено, що за подачу позову до суду першої інстанції та апеляційної скарги ОСОБА_1 сплачений судовий збір 768,40грн. та 1152,60грн., відповідно, а всього 1921,00грн., які підлягають стягненню на її користь з відповідачів у рівних частках по 960,50грн.

Також позивачем пред`явлено вимогу про стягнення судових витрат, пов`язаних із наданням їй професійної правничої допомоги у розмірі 4000,00грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №18 від 25 серпня 2019 року про сплату коштів на користь адвоката Кушнеренко Т.В.

Врахуючи принцип диспозитивності та змагальності сторін у судовому процесі, та відсутність конкретних заперечень з боку відповідачів щодо заявленого до стягнення розміру судових витрат на правничу допомогу, колегія суддів приходить до висновку про стягнення цих витрат у заявленому розмірі, по 2000,00грн. з кожного із відповідачів, а всього по 2960,50грн. з кожного.

Керуючись ст.367, 374, 376, 382-384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Кушнеренко Тамара Валеріївна, задовольнити.

Рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 11 червня 2020 року скасувати, прийняти у справі нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати пункт 12 підпункти 12.1, 12.2 рішення №297 від 20 квітня 2018 року Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області шістнадцятої сесії VII скликання «Про затвердження проектів землеустрою, технічних документацій та надання земельних ділянок».

Стягнути з ОСОБА_2 , Чаплинської селищної ради Чаплинського району Херсонської області з кожного окремо на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі по 2960,50грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Повний текст постанови складений 06 листопада 2020 року.

Головуючий: В.О. Бездрабко

Судді: Л.В. Базіль

Л.А. Приходько