ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року

м. Харків

справа № 646/4899/19

провадження № 22-ц/818/4247/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Тичкової О.Ю.,

суддів - Кругової С.С., Маміної О.В.,

сторони справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління акціонерного товариства «Ощадбанк»,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова, ухвалене 10 червня 2020 року у складі судді Теслікової І.І. (повний текст рішення складений 19 червня 2020 року),

УСТАНОВИВ:

У липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківського обласного управління акціонерного товариства «Ощадбанк» (надалі Банк) суму безпідставно списаних коштів у сумі 67531 грн , пеню за час затримки повернення коштів у сумі 17017 грн 81 коп., моральну шкоду у сумі 10000 грн. та визнати неправомірною бездіяльність відповідача в частині неналежного розгляду (нерозгляду) заяв від 08.11.2018 та 14.01.2019.

Позовна заява мотивована тим, що 29 березня 2016 року між позивачем та Банком були укладені договори комплексного банківського обслуговування фізичних осіб про банківський депозитний рахунок тарифного пакету "Мій рахунок» та відкриті поточний рахунок № НОМЕР_1 у ТВБВ 100/20/0328 за адресою: м. Харків, пр.Московський,89 (відділення 328), на який щомісячно перераховувалася пенсія, і зарплатний депозитний рахунок тарифного пакету «Мій комфорт» НОМЕР_2 у ТВБВ 10020/0324 за адресою: м. Харків, пр. Московський, 38 (відділення 324). В подальшому між сторонами підписувалися заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб і номери пенсійного та зарплатного рахунків не змінювались.

Двадцять другого жовтня 2018 року була здійснена спроба незаконного отримання коштів з двох карток позивача - зарплатної та пенсійної. Картки протягом декількох хвилин були заблоковані ОСОБА_1 (без права відновлення) по гарячій лінії Ощадбанку При цьому позивач пояснив оператору ситуацію та описав дії зловмисників, попередив через нього службу безпеки Банку про імовірне шахрайство. Безпосередньо після цього дзвінка позивач втратив мобільний телефонний зв`язок через те, що зловмисники перехопили його телефонний номер і перевели його з сім-карти позивача на свою. Того ж дня позивач поновив свій мобільний номер у оператора "Водафон" -повернув номер на свою сім-карту.

Двадцять третього жовтня 2018 року у відділенні Ощадбанку №324 позивач перевірив стан своїх рахунків. Банк своєчасно заблокував доступ до банківських рахунків і кошти на обох рахунках ОСОБА_1 не були втрачені. Позивач замовив виготовлення нових карток, про необхідність зміни фінансового номеру телефону, прив`язаного до його рахунків, він не був проінформований співробітниками Банку, тому фінансовий номер залишився тим самим.

Восьмого листопада 2018 року ОСОБА_1 отримав нові картки у відділеннях Банку, які були активовані працівниками Банку . Через 20 хвилин після активації ОСОБА_1 отримав напівобірване СМС - повідомлення від "Водафон" про надходження заявки на заміну сім-карти телефону. Після цього його телефонний зв`язок знову обірвався.

Позивач одразу ж повернувся до відділення № 328 Баку для повторного блокування карток, однак виявилося, що з обох рахунків були зняті усі кошти. З зарплатного рахунку ОСОБА_1 № НОМЕР_3 було знято 38833 грн, з пенсійного рахунку № НОМЕР_4 - 28000 грн. Робітниками відділення №328 було встановлено, що кошти переводились на інший банківський рахунок і на час їхнього звернення переказ був ще заблокованим (не здійсненим).

Порушень правил безпеки Банку (п. 9.1.3. Договору) ОСОБА_1 не вчиняв. Згідно з визначеною у Банку процедури того ж дня позивач подав заяву у поліцію за фактом крадіжки коштів, після чого номери рахунків знову було змінено. Згодом позивач зв`язався зі співробітниками служби безпеки Банку з приводу розслідування крадіжки коштів. Співробітники служби безпеки порадили негайно змінити фінансовий номер телефону, що і було зроблено, але це було запропоновано тільки після крадіжки коштів. Оператор Банку, якому позивач повідомив на гарячій лінії про підозрілий дзвінок від аферистів та про те, що їм відомі номери його карток, не порадив змінити фінансовий номер телефону. Співробітники відділення Банку, до яких звернувся позивач на наступний день після дзвінка, також не повідомили про це ОСОБА_1 .

Співробітники Ощадбанку, незважаючи на те, що позивач негайно до них звернувся, проявили службову недбалість щодо вживання запобіжних засобів проти шахрайства. Жодної відповіді безпосередньо від самого Ощадбанку на його заяву про крадіжку коштів ОСОБА_1 не отримав. За заявою ОСОБА_1 від 08.11.2018 правоохоронними органами було відкрите кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. 14 січня 2019 року позивач, не дочекавшись відповіді від Ощадбанку, подав ще одну заяву про повернення коштів. На вказану заяву від 14 січня 2019 року про повернення незаконно списаних коштів позивач відповіді також не отримав.

Рішенням Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 червня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без задоволення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що сторони при укладенні договорів комплексного банківського обслуговування фізичних осіб домовилися, що послідовне введення одноразового цифрового паролю, отриманого на номер мобільного телефону, повідомлений клієнтом Банку в порядку та спосіб, визначений Договором, або ідентифікація клієнта шляхом біометрії, є аналогом власноручного підпису клієнта. 08.11.2018 при вході до системи дистанційного обслуговування Mobile-банкінг «Ощад 24/7» та проведенні операцій з переказу коштів була проведена електронна ідентифікація самого електронного платіжного засобу і його користувача. Ризики та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений у Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений банку в іншому встановленому договором порядку як номер мобільного телефону клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на номер мобільного телефону клієнта несе клієнт. Якщо персоналізацію від імені Позивача проведено сторонньою особою, яка заволоділа SIM-картою та номером картки, саме клієнт несе ризик та негативні наслідки такого незаконного заволодіння. За відсутності належних доказів щодо проведення операцій сторонніми особами поза волею та бажанням Клієнта, відсутності доказів вини Банку, Банк не несе відповідальність за проведені позивачем операції по його рахунку. Позивачем не надано доказів, що саме з вини представників Банку були перераховані кошти з його рахунку. ОСОБА_1 в судовому засіданні повідомив, що зняття грошових коштів з його рахунків було здійснене особою, встановленою в ході здійснення досудового розслідування кримінального провадження № 0006240 і йому відомі дані вищевказаної особи. Тому у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Банку безпідставно списаних коштів відмовлено. У стягненні пені та моральної шкоди позивачу відмовлено через те, що вимоги є похідними від вимоги про стягнення безпідставно списаних коштів. Банк надавав на заяви ОСОБА_1 відповіді і відправляв їх за адресою його проживання, на підтвердження чого в ході судового розгляду було надано реєстр відправки та квитанцію, тому в задоволенні вимог про визнання неправомірною бездіяльності відповідача в частині неналежного розгляду (нерозгляду) заяв відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду в частині відмови у стягненні коштів скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким стягнути з Банку безпідставно списані кошти, пеню та моральну шкоду.

Апеляційна скарга мотивована тим, що винність відповідача у спірних правовідносинах презумується. Так, п.п. 8,9 розділу VI "Загальні вимоги до безпеки здійснення платіжних операцій управління ризиками" положення №705 «Про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням» встановлено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Саме на відповідача покладений обов`язок на підставі письмової претензії клієнта провести належне розслідування щодо спірних трансакцій/операцій, поданої не пізніше 120 календарного дня з дня здійснення операції, що підтверджується п. 10.3.6. Особливої частини договорів. Відповідач жодних дій для встановлення обставин здійснення незаконних операції за рахунком ОСОБА_1 не вчинив.

Не встановивши обставин, які безспірно доводять, що користувач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню ПІН-коду або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, суд дійшов помилкового висновку про те, що будь-яка проведена банківська операція з використанням смс-коду є операцією, що проведена за власним розпорядженням клієнта, тобто за його прямим волевиявленням, і що клієнт несе ризики та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефону (відповідної SIM-карти), номер якого визначений у заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб або повідомлений банку в іншому встановленому договором порядку. При цьому докази, що позивач своїми діями чи бездіяльністю сприяв втраті, незаконному використанню персонального ідентифікаційного номера або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, в матеріалах справи відсутні.

Також суд першої інстанції виклав у своєму рішенні ті висновки, які були визнані у постанові Верховного суду у справі № 6-71цс15 від 13 травня 2015 року такими, що не відповідають вимогам законодавства, що стало наслідком скасування ухвалених рішень з направленням справи на новий розгляд.

Позивач виконав свій обов`язок негайно сповістити Банк про необхідність блокування платіжної картки у випадку втрати/викрадення платіжної картки або якщо його дані, які дають змогу ініціювати платіжні операції, стали відомі іншим особам.

Так само судом першої інстанції було відмовлено позивачу у витребуванні інформації від ПАТ "ВФ Україна", а саме роздруківку за 22.10.2018 року та 08.11.2018 року телефонних дзвінків та смс-повідомлень, здійснених на номері НОМЕР_5 , інформацію про ІМЕІ усіх мобільних телефонів та місце, з якого здійснювалися телефонні дзвінки та повідомлення на цьому номері, а також інформацію про номер SIM-карти та ІМЕІ телефону, з якого надійшов запит до оператора мобільного зв`язку про переведення номеру НОМЕР_5 на іншу SIM карту. Це призвело до порушення процесуальних прав позивача, і отримання цієї інформації могло підтвердити здійснення дзвінків не позивачем, а особою з іншого місця перебування.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 , діючи в інтересах Банку, просить залишити апеляційну скаргу позивача без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. Послався на те, що використання одноразового паролю, що отриманий клієнтом на зазначений клієнтом номер мобільного телефону (фінансовий номер), є електронним підписом, аналогічним власноручному підпису, і будь-яка проведена операція з використанням СМС-коду є операцією, що проведена за власним розпорядженням клієнта, тобто за його прямим волевиявленням. Навіть якщо персоналізацію при вчиненні

Заслухавши доповідь головуючого судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, відзиву на неї, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Оскільки рішення суду від 10.06.2020 не оскаржується позивачем в частині відмови в задоволенні позовних вимог про визнання бездіяльності Банку неправомірною, в цій частині рішення суду не переглядається.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як убачається із матеріалів справи та встановлено судовим розглядом, ОСОБА_1 є клієнтом Банку та отримує послугу з обслуговування карткового рахунку.

Вісімнадцятого січня 2016 року ОСОБА_1 та представник Банку підписали заяву про приєднання №1187745 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), на підставі якої відповідачу був відкритий рахунок № НОМЕР_6 на умовах тарифного пакету «Зарплатний» (а.с. 98 - 103).

Двадцять дев`ятого березня 2016 року між тими ж сторонами була підписана заява про приєднання № 1226613 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 29.03.2016 року, на підставі якої відкритий рахунок № НОМЕР_1 на умовах тарифного плану «Пенсійний (в т.ч. «Арсенал») (а.с. 104-109).

З наданих Банку заяв ОСОБА_1 від 08.11.2018 та від 14.01.2019 вбачається, що 22 жовтня 2018 року на телефонний номер ОСОБА_1 НОМЕР_5 зателефонувала невідома особа, яка назвала себе працівником служби безпеки Ощадбанку. Вказана особа повідомила ОСОБА_1 , що на його картки встановлюється додатковий код захисту, і назвала всі 16 цифр з обох карток позивача, зарплатної та пенсійної. Після цього ОСОБА_1 отримав СМС з чотирма цифрами начебто коду захисту, які продиктував особі, яка дзвонила. Після цього позивач одразу звернувся на гарячу лінію Ощадбанку і заблокував картки без права відновлення. Одразу по закінченні дзвінка ОСОБА_1 втратив мобільний телефонний зв`язок, який був відновлений після звернення до оператора "Водафон". Кошти з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_6 не були втрачені.

Восьмого листопада 2018 року ОСОБА_1 разом із працівником Банку підписали заяву про приєднання №570049421 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), за умовами якої ОСОБА_1 був відкритий рахунок № НОМЕР_7 на умовах тарифного плану «Мій комфорт», та заяву про приєднання №569820321 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), на підставі якої позивачу був відкритий рахунок № НОМЕР_2 на умовах тарифного плану «Мій комфорт» (а.с. 5-8).

З виписки по картковому рахунку № НОМЕР_8 від 16.07.2019 вбачається, що 08.11.2018 з картки № НОМЕР_9 через UKR KYIV MOBILE був здійснений переказ 38 833 грн, з картки № НОМЕР_10 через UKR KYIV MOBILE був здійснений переказ 38 000 грн (а.с. 9-10).

Із поданих ОСОБА_1 . Банку заяв від 08.11.2018 та від 14.01.2019 вбачається, що ОСОБА_1 вказані кошти не знімав. За фактом шахрайських дій по рахунку позивача він звернувся до Московського ВП ГУНП в Харківській області, що підтверджується талоном-повідомленням № 158 від 08.11.2018 (а.с. 13).

Відповідно до положень статті 1073 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) в редакції, що діяла станом на 08.11.2018, у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунку клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 23.4 Закону України № 2346-III від 05.04.2001 «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у тій же редакції ініціатор до настання дати валютування може відкликати кошти, які до зарахування їх на рахунок отримувача або видачі в готівковій формі обліковуються в банку, що обслуговує отримувача. Документ на відкликання коштів ініціатор подає до свого банку, який того самого дня надає банку отримувача вказівку про повернення коштів.

Відповідно до статей 32.1, 32.7 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» банк, що обслуговує платника, та банк, що обслуговує отримувача, несуть перед платником та отримувачем відповідальність, пов`язану з проведенням переказу, відповідно до цього Закону та умов укладених між ними договорів. Банк платника не має права на списання з рахунка платника коштів за розрахунковим документом після отримання документа на його відкликання.

Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними.

Відповідно до пунктів 8, 9 Розділу VI Постанови Національного Банку України № 705 від 05.11.2014 «Про здійснення операцій з використання електронних платіжних засобів» емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІН у або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції.

Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин.

З указаних вище норм права вбачається, що на ОСОБА_1 покладено обов`язок нерозголошення (нерозкриття) інформації за рахунком, паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення.

Також колегія суддів ураховує, що кошти були списані з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_6 , відкритого за заявами про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 2016 року, тому оцінюючи дії Банку та ОСОБА_1 у виниклих правовідносинах слід виходити також з умов договору, що діяли на час підписання позивачем заяв від 18.01.2016 та від 29.03.2016.

Так, відповідно до пунктів 9.14, 9.15 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у редакції, що діяла станом на 18.01.2016, Клієнт зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість отримання третіми особами інформації про Логін, Пароль, Картковий пароль, а також ПІН, CVV2, строк дії, номер Картки тощо. Ризик і відповідальність за несанкціоноване використання Логіна, Пароля, Карткового пароля несе виключно Клієнт. Клієнт несе ризик та негативні наслідки передачі ним третій особі мобільного телефона (відповідної SIM-карти), номер якого визначений в Заяві про приєднання до Договору комплексного обслуговування фізичних осіб або повідомлений Банку в іншому встановленому Договором порядку як Номер мобільного телефону Клієнта, їх втрати, незаконного заволодіння ними, а також ризик технічного перехоплення інформації, направленої на Номер мобільного телефону Клієнта.

Аналогічне положення міститься у пунктах 9.14, 9.15 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) у редакції, що діяла станом на 29.03.2016.

Колегія суддів уважає, що повідомивши 28.10.2018 особі, яка представилася представником служби безпеки Банку пароль із чотирьох цифр, що надійшов на телефонний номер НОМЕР_5 , ОСОБА_1 вчинив дії, які призвели до втрати, незаконного використання ПІН або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції, порушивши п. 9.14 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) в частині не розголошення третім особам Паролю.

Разом з тим, відповідно до п. 17.1.5 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 2016 року (надалі Договір) сторони домовились, що послідовне введення Одноразового цифрового паролю, отриманого на Номер мобільного телефону, повідомлений Клієнтом Банку в порядку та спосіб, визначений Договором, є аналогом власноручного підпису Клієнта. Всі документи, операції Клієнта, що ініціюються в електронному вигляді і підписані/підтверджені за допомогою Електронного підпису вважаються такими, що підписані власноручним підписом Клієнта. Електронний підпис не може бути визнано недійсним через те, що він не має статусу електронного цифрового підпису чи через його електронну форму.

Згідно з п. 17.4.4 Клієнт персонально відповідає за зберігання і не розголошення третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних при роботі ДБО, компрометацію ідентифікаційних / авторизаційних даних за допомогою вірусів і програм-шпигунів на персональному програмному забезпеченні Клієнта. Банк не несе відповідальності за операції з Картковим рахунком Клієнта при розголошенні третім особам авторизаційних та ідентифікаційних даних, відсутності сертифікованого антивірусного забезпечення.

З наданого суду витягу з автоматизованої системи АТ «Ощадбанк» вбачається, що на телефонний номер НОМЕР_5 , що належить ОСОБА_1 , перед списанням коштів 08.11.2018 направлялися одноразові паролі для входу в систему «Ощад 24/7», які були введені, тобто розрахункові операції 08.11.2018 вчинені з електронним цифровим підписом Клієнта.

Оскільки операція з переказу спірних коштів була здійснена в мережі Інтернет з підтвердженням платежу електронним цифровим підписом, Банк не повинний нести відповідальність за дану операцію.

Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постановах від 05 червня 2019 року у справі № 712/4463/16-ц (провадження № 61-22267св18), від 10 липня 2019 року у справі № 522/22780/15-ц (провадження № 61-23040св18), від 17 червня 2020 року у справі № 201/15185/16-ц (провадження № 61-41264св18).

Доводи апеляційної скарги щодо не врахування судом добросовісних дій апелянта, а саме своєчасного блокування ним доступу до банківських рахунків, замовлення нових карток, не повідомлення жодним особам номерів та ПІН кодів нових карток не є суттєвими, оскільки з матеріалів справи вбачається що кошти були списані з рахунку ОСОБА_1 НОМЕР_6 , відкритого за заявами про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 2016 року.

Отже, доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 не знайшли свого підтвердження під час розгляду справи Харківським апеляційним судом. Тому апеляційну скаргу позивача належить залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції - залишити без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382 - 384 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Червонозаводського районного суду міста Харкова від 10 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови у випадку, передбаченому ст. 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Повний текст постанови складений 30 грудня 2020 року.

Головуючий О.Ю.Тичкова

Судді О.В. Маміна

С.С. Кругова