Єдиний унікальний № 501/3193/20
Провадження № 2/501/1317/20
УХВАЛА

10 листопада 2020 року м. Чорноморськ

Іллічівський міський суд Одеської області, суддя Тюмін Ю.О.

Учасники справи.

Позивач: ОСОБА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 .

Третя особа: служба у справах дітей Чорноморської міської ради Одеської області.

Суть питання, що вирішується ухвалою

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою в якій просить суд, з метою забезпечення позову:

-зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкування з ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням суду у справі по суті позову;

-заборонити ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі по суті позову, вчиняти будь-які дії щодо зміни фактичного місця проживання ОСОБА_3 на інше, відмінне від АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_2 ) або АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_1 ..

Стислий виклад позиції заявника.

Позивач свою заяву про забезпечення позову мотивує тим, що в провадженні Іллічівського міського суду Одеської області перебуває цивільна справа за його позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом з ним за адресою: АДРЕСА_2 .

Вказує на те, що відповідачка та її батьки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перешкоджають йому бачитися із сином ОСОБА_3 . Востаннє він бачився зі своїм сином 27.07.2020 р., відповідачка разом зі своїми батьками переховують від нього сина. 02.11.2020р. ОСОБА_4 повідомив, що ОСОБА_6 знаходиться разом зі своєю прабабусею в м.Київ., при цьому ОСОБА_2 заявляє суду, що син проживає разом з нею. Він не може встановити фактичне місце перебування сина, що може істотно ускладнити або унеможливити виконання рішення суду щодо визначення місця проживання ОСОБА_6 разом з ним. Відповідачка разом зі своїми батьками перешкоджає йому бачитися разом з сином та брати участь у його вихованні. Зазначає, що обмеження, про які він просить не дозволить відповідачці самовільно змінити місце проживання ОСОБА_6 на інше невідоме йому та суду, тобто не дозволить ОСОБА_7 переховувати дитину.

Процесуальні дії у справі.

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось

Мотиви, з яких суд дійшов висновків, і закон, яким суд керувався

02.10.2020 року ухвалою Іллічівського міського суду Одеської області було відкрито провадження у цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) разом з батьком ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_2 (а.с.34).

09.11.2020 р. позивач звернувся до суду із заявою про забезпечення позову в якій просить суд зобов`язати ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкування з ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням суду у справі по суті позову.

Ч..1,2 ст.169 СК України передбачає, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування.

Таким чином, забезпечення позову шляхом зобов`язання ОСОБА_2 не чинити ОСОБА_1 перешкод у спілкування з ОСОБА_3 до набрання законної сили рішенням суду у справі по суті позову, за своїм змістом є нічим іншим як звернення до суду про визначення способів його участі у вихованні неповнолітнього сина, яке відповідно до вимог ст. 159 СК України є самостійним способом захисту порушеного права, який може бути реалізований лише шляхом пред`явлення відповідного позову, а не шляхом звернення з заявою про забезпечення позову, а тому заява про забезпечення позову, в цій частині, не підлягає задоволенню.

Щодо заяви, в частині заборонити ОСОБА_2 до набрання законної сили рішенням суду у справі по суті позову, вчиняти будь-які дії щодо зміни фактичного місця проживання ОСОБА_8 на інше, відмінне від АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_2 ) або АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_1 ), то вона не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 33 Конституції України передбачає, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» (надалі Закон) передбачено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом.

Ст.3 Закону передбачено, що свобода пересування - право громадянина України, а також іноземця та особи без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, вільно та безперешкодно за своїм бажанням переміщатися по території України у будь-якому напрямку, у будь-який спосіб, у будь-який час, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Ч.1 ст.81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, позивач не навів обставин, та, відповідно, не довів, що законом встановлена можливість обмежити відповідачку у свободі пересування з метою забезпечення цивільного позову.

Таким чином, заява ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборонити ОСОБА_2 , до набрання законної сили рішенням суду у справі по суті позову, вчиняти будь-які дії щодо зміни фактичного місця проживання ОСОБА_8 на інше, відмінне від АДРЕСА_1 (місце проживання ОСОБА_2 ) або АДРЕСА_2 (місце проживання ОСОБА_1 ) суперечить ст. 33 Конституції України та передбачає неприпустиме порушення права на свободу пересування відповідачки з дитиною.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 149-153, 259-260 ЦПК, суд

У Х В А Л И В:

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Ю.О. Тюмін