Справа № 433/403/20
Провадження № 22-ц/810/604/20
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м.Сєвєродонецьк

Луганський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого Лозко Ю.П. (суддя-доповідач)

суддів Кострицького В.В., Назарової М.В.

за участю секретаря судового засідання Лобанцева С.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Луганського апеляційного суду в порядку спрощеного провадження

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 25 березня 2020 року

у цивільній справі за заявою ОСОБА_1 про видачу судового наказу про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей з ОСОБА_2 ,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1

заінтересована особа - ОСОБА_2

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з заявою, в якій просила видати судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_2 аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з дня звернення до суду.

Ухвалою судді Троїцького районного суду Луганської області ОСОБА_5 від 25.03.2020 заявниці відмовлено у видачі судового наказу.

Не погодившись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, заявниця просила її скасувати та передати справу для продовження розгляду, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом неправильно застосовано ч.5 ст.165 ЦПК України, в якій зазначено, що суддя звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи боржника. Відповідний орган реєстрації це орган, який таку реєстрацію провів. До заяви додано нотаріально посвідчену заяву боржника від 10.10.2019 року, в якому зазначено, що місце його проживання зареєстроване у Жовтневому районі м.Луганська (вул. Маріупольська). В заяві нотаріусом вказані паспортні дані ОСОБА_2 , у тому числі зареєстроване місце проживання, а також дата видачі паспорта та орган МВС, який його видав. Реєстрація проводилась Жовтневим РВ ЛМУ УМВСУ в Луганській області. Тобто реєстрація місця проживання боржника проведена органом, який залишився на тимчасово окупованій території в м.Луганську, тому суддя не мала можливості зробити запит до вказаного органу реєстрації. Також посилається на те, що відмовивши у видачі судового наказу за безспірною вимогою про стягнення аліментів на дітей, суд обмежив їй доступ до правосуддя та не врахував прецедентну практику Європейського суду з прав людини про те, що право на доступ до суду є абсолютним правом, а встановлені державою обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права.

Боржник правом відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи належним чином завчасно повідомлені. Неявка учасників справи в судове засідання відповідно до ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду, колегія судів суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Оскаржуване судове рішення вказаним вимогам не відповідає.

Суд першої інстанції відмовив у видачі судового наказу на підставі ч.9 ст.165 ЦПК України, та виходив з того, що неможливо встановити зареєстроване місце проживання боржника, оскільки дані про це відсутні у територіальному органі УДМС в Луганській області.

Колегія суддів з цим висновком суду не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо:

1) заява подана з порушеннями вимог статті 163 цього Кодексу;

2) заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано;

3) заявлено вимогу, яка не відповідає вимогам статті 161 цього Кодексу;

4) наявні обставини, передбачені частиною першою статті 186 цього Кодексу;

5) з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою;

6) судом раніше виданий судовий наказ за тими самими вимогами, за якими заявник просить видати судовий наказ;

7) судом раніше відмовлено у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини першої цієї статті;

8) із поданої заяви не вбачається виникнення або порушення права грошової вимоги, за якою заявником подано заяву про видачу судового наказу;

9) заяву подано з порушенням правил підсудності.

Перелік підстав для видачі судового наказу є вичерпним.

Дійсно у ч.9 ст. 165 ЦПК України зазначено, що уразі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Однак вказана норма засостовується у взаємозв`язку з ч.ч.4,5,6,7,8 ст.165 ЦПК України, в яких зазначено наступне.

Суддя з метою визначення підсудності, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, не пізніше наступного дня з дня отримання заяви про видачу судового наказу перевіряє зазначене у заяві місцезнаходження боржника за відомостями, внесеними до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань (ч.4 ст.165 ЦПК України).

У разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника (ч.5 ст.165 ЦПК України).

Інформація про місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника має бути надана протягом п`яти днів з моменту отримання відповідним органом реєстрації місця проживання (перебування) особи відповідного звернення суду (ч.6 ст.165 ЦПК України).

Суддя з метою визначення підсудності може користуватися даними Єдиного державного демографічного реєстру (ч.7 ст.165 ЦПК України).

Якщо за результатами розгляду отриманих судом відомостей про місцезнаходження боржника - юридичної особи або фізичної особи - підприємця буде встановлено, що заява про видачу судового наказу не підсудна цьому суду, суд не пізніше десяти днів з дня надходження заяви постановляє ухвалу про передачу заяви про видачу судового наказу разом з доданими до неї документами за підсудністю (ч.8 ст.165 ЦПК України).

У разі якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу (ч.9 ст.165 ЦПК України).

Отже, встановлення зареєстрованого місця проживання (перебування) фізичної особи боржника має значення для визначення підсудності справи.

Відповідно до ст. 162 ЦПК України заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.28 ЦПК України позови про стягнення аліментівможуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Заявниця має зареєстроване місце проживання у Жовтневому районі м.Луганска.

До Троїцького районного суду Луганської області вона звернулась на підставі та в порядку, визначеному Законом України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року № 1632-VІІ, яким врегульовано порядок забезпечення розгляду справ, підсудність яких було змінено у зв`язку з проведенням антитерористичної операції на частині території Луганської області та припиненням у зв`язку з цим діяльності судів на вказаній території.

На виконання вказаного Закону були видані Розпорядження голови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 вересня 2014 року № 27/0/38-14, від 12 вересня 2014 року № 29/0/38-14, від 08 грудня 2014 року № 56/0/38-14, відповідно до яких справи, які були підсудні Жовтневому районному суду м.Луганска, відносяться до територіальної юрисдикції Троїцького районного суду Луганської області.

Суд першої інстанції при вирішення питання про видачу судового наказу порушив вищезазначені норми процесуального та матеріального права та дійшов помилкового висновку про наявність підстав для відмови у видачі судового наказу,що є підставою для скасування ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду відповідно до п. 4 ч.1 ст.379 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.374, 379, 381, 382, 383, 384, 388, 389, 390, 391 ЦПК України,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Троїцького районного суду Луганської області від 25 березня 2020 року скасувати та направити справу до Троїцького районного суду Луганської для продовження розгляду.

Постанова Луганського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня постановлення.

Дата складення повного тексту постанови 05 листопада 2020 року.

Головуючий Ю.П. Лозко

Судді: В.В. Кострицький

М.В. Назарова