241/1648/19
2/241/86/2020
15.12.2020 року смт. Мангуш
Першотравневий районний суд
головуючого судді Демочко Д.О.
при секретарі Цукановій Л.П.
представника позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Мангуш цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, визнання права власності та зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі ј частини з майна, що перебуває в спільній частковій власності, суд
ВСТАНОВИВ:
Позивач зазначила, що їй належать на праві спільної часткової власності ѕ частки у праві спільної часткової власності на кафе-бар з літніми майданчиками загальною площею 433,9 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , зокрема Ѕ частки у праві власності на зазначений об`єкт нерухомості належить їй на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_3 від 11.02.2019 року, а ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 109 від 11.02.2019 року. Право власності зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155789457 від 11.02.2019 року.
Позивач, за первісним позовом, також звернула увагу на те, що ѕ частки у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку також належить їй, зокрема Ѕ частки у праві власності на зазначену земельну ділянку належить їй на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 14.02.2019 року, а ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 130 від 14.02.2019 року після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 156219396 від 14.02.2019 року.
Проте, ј частка у праві спільної часткової власності на кафе-бар з літніми майданчиками належить відповідачу ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 192 від 22.02.2019. Також відповідачеві належить ј частка у праві спільної часткової власності на вищезазначену земельну ділянку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 2472 від 12.12.2018 року.
Згідно висновку експертного дослідження №35 будівельно-технічної експертизи від 07.06.2019 року, зробленого судовим експертом Спиридоновим В.А., неможливий поділ приміщень кафе-бару за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ѕ та ј ідеальних частин, без втрати цільового значення. Також у цьому висновку експертизи зазначено, «що з огляду на відсутність технічної можливості поділу нежитлових приміщень кафе-бару, експерт рекомендує сторонам передбачити компенсацію власнику з меншою часткою в сумі 183904,5 гривень. Таким чином неможливо здійснити поділ зазначеного майна.
Позивач, за первісним позовом, також зазначила, що спільне володіння і користування спірним майном є неможливим з причини особистих неприязливих стосунків та постійної агресивної поведінки відповідача по відношенню до неї, з приводу чого вона неодноразово зверталася до поліції.
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 14.08.2019 заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову було задоволено частковою. Було накладено арешт шляхом відчуження.
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 19 вересня 2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до підготовчого судового засідання.
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 23 вересня 2019 року у задоволені заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову було відмовлено у повному обсязі.
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 10 жовтня 2019 року, підготовче провадження у справі закрито, справу призначено досудового розгляду.
Представником відповідача, за первісним позовом, ОСОБА_5 було подано відзив на позовну заяву. В своєму відзиві представник відповідача зазначає, що всі обставини наведені позивачем є надуманими, безпідставними, без жодного належного та допустимого доказу, тому просить відмовити позивачу у задоволені позову у повному обсязі.
Позивач за первісним позовом подала відповідь на відзив, у якому виклала обставини, виходячи з яких вважає відзив необґрунтованим.
13 січня 2020 року представник ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_2 про виділення в натурі ј частини з майна, що перебуває в спільній частковій власності.
Відповідачем за зустрічним позовом, ОСОБА_2 , було подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву, в якому вона зазначає, що зустрічні позовні вимоги, є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.
Ухвалою Першотравневого районного суду Донецької області від 16 листопада 2020 року було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про виділення в натурі ј частини з майна, що перебуває в спільній частковій власності.
Позивач за первісним позовом ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, заказною кореспонденцією з повідомленням. ЇЇ представник ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі.
Відповідач за первісним позовом та його представник ОСОБА_5 , в судове засідання не з`явилися, про час, місце та дату слухання справи були повідомленні належним чином.
В судовому засіданні було допитано судового експерта ОСОБА_6 , який пояснив, що неможливий поділ приміщень кафе-бару за адресою: АДРЕСА_1 , згідно ѕ та ј ідеальних частин, без втрати цільового значення, що підтверджується висновком експертного дослідження будівельно-технічної експертизи.
Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно частини 1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цих Кодексом випадках.
Згідно свідоцтва про право власності від 11.02.2019 року, зареєстрованому у реєстрі за № 108, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , належить Ѕ частка у праві спільної сумісної власності на майно, набуте подружжям за час шлюбу, а саме Ѕ частка кафе-бару з літніми майданчиками розташованими за адресою: АДРЕСА_1 ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, зареєстрованому в реєстрі за № 109 від 11.02.2019 року. Право власності зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 155789457 від 11.02.2019 року (а.с. 17-19).
Судом встановлено, що ѕ частки у праві спільної часткової власності на зазначену земельну ділянку належить позивачу за первісним позовом, зокрема Ѕ частки у праві власності на зазначену земельну ділянку належить їй на підставі свідоцтва про право власності № НОМЕР_4 від 14.02.2019 року, а ј частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом № 130 від 14.02.2019 року після смерті її чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Право власності зареєстроване, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 156219396 від 14.02.2019 року (а.с. 25-27).
Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені статтею 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.
Норми статей 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.
Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Згідно з нормами ч. 1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Відповідно до вимог ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Згідно зі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Аналіз цієї норми свідчить про те, що для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1 - 3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї.
Під час розгляду справи № 6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.
Зі змісту судової практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п. 1-3 ч. 1 ст. 365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п. 4 ч. 1 цієї статті.
Згідно з частиною 2 ст. 365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.
Відповідно до положень ст.ст. 76,77,78, 80,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Відповідно до висновку експертного дослідження судового експерта Спиридонова В.А. № 35 будівельно - технічної експертизи від 07.06.2019 року, неможливий поділ приміщень кафе-бару за адресою: АДРЕСА_1 ., згідно ѕ та ј ідеальних частин. В зв`язку з відсутністю технічної можливості поділу нежитлових приміщень кафе-бару, експерт рекомендує сторонам передбачити компенсацію власнику з меншою часткою в сумі 183904,5 гривень (а.с. 32-38).
Суд не бере до уваги, наданий позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_3 , висновок експертного будівельно - технічного дослідження № 8/д від 09.12.2019, оскільки поділ в натурі який запропоновано судовим експертом Новіковим В.С., на розсуд суду призведе до втрати його цільового призначення, а тому на підставі ч. 3 ст. 365 ЦК.України, спільне володіння і користування та поділ майна є неможливим.
От же, оскільки спільне володіння і користування майном є неможливим, а у зв`язку зі сплатою компенсації ОСОБА_3 припинення сумісної власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, суд розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, на які позивач за первісним позовом та її представник посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ, з метою захисту порушених або оспорюванних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, визнання права власності, у повному обсязі, відмовивши в задоволенні зустрічного позову у повному обсязі.
Вирішуючи питання про відшкодування судових витрат, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Беручи до уваги, що суд дійшов висновку про задоволення позову, а також враховуючи сплачену позивачем за первісним позовом суму судового збору (позивачем ОСОБА_2 сплачено судовий збір у розмірі 1839,05 грн., згідно квитанції № 4852793 від 06.08.2019 року) з відповідача за первісним позовом ОСОБА_3 підлягає стягненню судовий збір на користь ОСОБА_2 у розмірі 1839,05 гривень.
Керуючись ст. ст. 2, 76-82, 133, 141, 206, 247, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд -
Позовні вимоги ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до ОСОБА_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) про припинення права спільної часткової власності, стягнення грошової компенсації, визнання права власності задовольнити в повному обсязі.
Припинити право власності ОСОБА_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) на ј частку кафе-бару з літніми майданчиками, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Визнати за ОСОБА_2 (проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) право власності на ј частку кафе-бару з літніми майданчиками, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати в розмірі 1839 (одна тисяча вісімсот тридцять дев`ять) гривень 05 копійок.
У задоволені позовних вимог за зустрічною позовною заявою ОСОБА_3 (проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 РНОКПП НОМЕР_5 ) до ОСОБА_2 (проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про виділення в натурі ј частини з майна, що перебуває в спільній частковій власності відмовити в повному обсязі.
Повний текст рішення складено 24.12.2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного су
Суддя Д.О. Демочко