Справа № 522/2420/20
Провадження № 2-з/522/667/20
УХВАЛА

Іменем України

13 листопада 2020 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Домусчі Л.В.,

за участі секретаря судового засідання Лисенко А.О.,

розглянувши у судовому засіданні клопотання представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за частки позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно, та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення компенсації за частки у спільній частковій власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації за частки позивача у спільній частковій власності на нерухоме майно.

До суду 19.02.2020 року надійшла відповідь щодо місця реєстрації відповідача.

Ухвалою суду від 25.02.2020 року провадження у справі було відкрито.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року підготовче провадження у справі було закрито та справу призначено до розгляду по суті.

До суду 11.11.2020 року надійшла заява представника позивача, згідно якої просив вирішити питання про забезпечення позову шляхом накладення арешту та заборони відчуження квартир, які знаходяться за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 . Представник позивача вважає, що забезпечення позову є необхідним у зв`язку з тим, що продаж/дарування відповідачем частини нерухомості іншим особам може суттєво ускладнити виконання рішення суду. Вважає, що необхідність застосування зустрічного забезпечення відсутня.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вирішуючи подане клопотання суд виходить із наступного.

За положенням ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права, щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Положеннями статті 150 ЦПК передбачено, що позов забезпечується, зокрема, 1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих стороною позивача на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (стаття 89 ЦПК України).

Суд приймає до уваги, що предметом первісного позову ОСОБА_2 є вимоги про стягнення компенсації вартості 1/2 частки права власності позивачки на квартири за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 , у розмірі 2 829 750 грн..

За зустрічним позовом ОСОБА_3 просить стягнути із ОСОБА_2 компенсацію вартості 1/2 частки права власності позивачки на квартири за адресами: АДРЕСА_1 ; АДРЕСА_3 , у розмірі 1 404 500 грн.. Визнати квартиру за адресою АДРЕСА_2 , особистою власністю ОСОБА_3 та стягнути із ОСОБА_2 повну компенсацію вартості вказаної квартири у розмірі 3 312 500 грн..

Отже, суд вбачає, що дійсно між сторонами існує спір із приводу грошової компенсації за частину нерухомого майна, при цьому право власності на частки квартир зареєстровано за сторонами, та на час подання даного клопотання про забезпечення позову з боку сторони позивача не надано достеменних та беззаперечних доказів того, що відповідач за первісним позовом має намір та намагається здійснити відчуження своєї частки спірного майна (його частини).

У свою чергу, із матеріалів справи не вбачається намагань сторони відповідача будь-яким чином здійснити дії по відчуженню свого майна , і що можуть ускладнити можливого рішення суду. При цьому, суд вбачає, що зазначене не буде відповідати його інтересам, оскільки ним також заявлено вимоги про компенсацію вартості майна, належного ОСОБА_2 ..

Крім того виходячи з предмету позовних вимог стягнення грошової компенсації, суд не вбачає що такий захід забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, відповідає позовним вимогам.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання представника позивача.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 153, 260 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали. Учасники справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Дата складання повну тексту ухвали суду 13.11.2020 року.

Суддя Л.В. Домусчі