Справа № 761/4624/20
Провадження № 2-з/761/149/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 лютого 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Саадулаєва А.І.,

при секретарі: Бєляєвої О.К.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташева Наталія Володимирівна (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Раскової Марини, 13), Головне територіальне управління юстиції у м. Києві (, місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д), про визнання заповіту недійсним,

встановив:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа №761/4624/20 за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташева Наталія Володимирівна (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Раскової Марини, 13), Головне територіальне управління юстиції у м. Києві ( Місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д), про визнання заповіту недійсним.

Позивачем одночасно з поданням позову подано заяву, відповідно до якої просить в порядку забезпечення позову:

Заборонити приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Карташевій Наталії Володимирівні (свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю № 2520, місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Раскової Марини, 13) видавати свідоцтво про право на спадщину, що відкрилась після смерті ОСОБА_4 (помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ) до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

Заборонити вчиняти реєстраційні дії щодо реєстрації права власності на спадкове майно - 1/3 частини квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_4 , до завершення розгляду справи судом та набрання рішенням суду законної сили.

Заява обґрунтована такими обставинами.

Позивачі звернулися до суду із позовом, предметом якого є визнання заповіту недійсним.

Смертю батька ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть.

Наявністю спадкового майна - квартири АДРЕСА_5 . Спадкодавцю на праві власності належала 1/2 частина квартири. Реєстрацією за вказаною адресою рідного брата спадкодавця - ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на Ѕ частину квартири АДРЕСА_5 .

Відповідач у встановленому законом порядку не звернулась із заявою про відкриття спадщини.

Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 квітня 2004 року, виданого державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю., спадкоємцем майна ОСОБА_5 став спадкодавець ОСОБА_4

Домовленістю відповідача із спадкодавцем про сплату компенсації у розмірі 20 000 дол. США, що відповідає вартості 1/3 частки вищевказаної квартири. Враховуючи розмір вказаної суми, вік та стан здоров`я спадкодавця, то 29 липня 2004 року державним нотаріусом Восьмої Київської державної нотаріальної контори Чернієнко В.Ю. було посвідчено заповіт, згідно якого спадкодавець на випадок своєї смерті заповідав належну йому квартиру АДРЕСА_5 в рівних частинах позивачам: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та відповідачу ОСОБА_3 .

27 травня 2012 року та 09 січня 2014 року згідно домовленості сторін спадкодавець ОСОБА_4 передав відповідачу ОСОБА_3 у рахунок її частки у спірній квартирі 20 тис. дол. США, що підтверджується розписками від 27 травня 2012 року та 09 січня 2014 року.

Позивачі звернулися у шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса КМНО Карташевої Н.В., від якої дізналися, що заповіт батька не було скасовано, а відповідач ОСОБА_6 також подала заяву про прийняття спадщини, незважаючи на те, що 27 травня 2012 року та 09 січня 2014 року за домовленістю сторін їй уже було передано 20 000 дол. США, що відповідає вартості 1/3 частки вищезазначеної квартири.

Звертаючись із заявою про забезпечення позову, заявники посилаються на наявність ризиків того, що до розгляду даної справи та до набрання законної сили рішення Шевченківського районного суду м. Києва про визнання заповіту недійсним, приватним нотаріусом КМНО Карташевою Н.В. може бути зареєстровано право власності на 1/3 частину вищезазначеної квартири, невжиття заходів забезпечення позову ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду у майбутньому, істотно ускладнить ефективний захист прав позивача у разі їх задоволення та стане перешкодою у відновленні таких, оскільки спонукатиме до додаткових процесуальних дій за наявності виданого свідоцтва про право на спадщину за заповітом, законність якого ставиться під сумнів наразі позивачем.

Посилаючись на вказані обставини просить задовольнити заяву про забезпечення позову.

Відповідно до ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

З врахуванням наведеного, сторони в судове засідання не викликались, оскільки суд прийшов до висновку про розгляд вказаної заяви за їх відсутності у відповідності до положень ч. 1 ст. 153 ЦПК України.

При цьому, фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалось відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Так, дослідивши матеріали цивільної справи, вивчивши заяву про забезпечення позову, суд дійшов висновку, що заява про забезпечення позову не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ч.ч. 1 та 2 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Види забезпечення позову визначені положеннями статті 150 ЦПК України та до них належать: накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1 - 9 цієї частини.

При цьому, відповідно до вимог ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову, крім арешту морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги, мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вирішуючи питання про забезпечення позову та приймаючи за ним рішення, суд зобов`язаний враховувати обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, та зазначені ним докази, що підтверджують кожну обставину.

Відповідно до п.п. 4,5,6 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Також слід зазначити, що статтею 124 Конституції України визначено принцип обов`язковості судових рішень, який з огляду на положення статей 2, 18, 153 ЦПК України поширюється також на ухвалу суду про забезпечення позову.

Отже метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Так, згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Однак заявником не надано відповідних беззаперечних доказів та, відповідно, не доведено того, невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернеться до суду.

Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про те, що заявником не були надані достатні докази обставин щодо можливості заподіяння шкоди його інтересам до ухвалення рішення в цій справі, необхідності докладання значних зусиль та витрат для захисту цих інтересів у майбутньому в разі задоволення позову.

Відтак, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 149, 150, 151, 153, 353-354 ЦПК України, суд,

постановив:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_3 ), треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Карташева Наталія Володимирівна (місцезнаходження: 02002, м. Київ, вул. Раскової Марини, 13), Головне територіальне управління юстиції у м. Києві ( Місцезнаходження: 01001, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д), про визнання заповіту недійсним - відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили в порядку ст. 261 ЦПК України.

Суддя: