Провадження № 6/369/421/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2020 року м. Київ

Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Усатова Д.Д.,

при секретарі Житар А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2020 року на адресу суду надійшло подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника без вилучення паспортного документа.

Подання обґрунтоване тим, що на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка Івана Павловича перебуває виконавче провадження №60776084 з примусового виконання виконавчого листа № 369/6767/13-ц виданого 14.02.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" суму боргу зі сплати за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 02.10.2007 року № 0 в розмірі 451062,42 грн., судові витрати, що складаються з судового збору 3 441,00 грн. Загальна сума становить 454 503,42 грн.

03 грудня 2019 року від ТОВ «Вердикт Капітал» надійшла заява про примусове виконання рішення в якій просили відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 369/6767/13-ц виданого 14.02.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області.

03 грудня 2019 року, керуючись ст. ст. 3-4, 24-27 Закону України «Про виконавче провадження» приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №60776084.

03 грудня 2019 року, керуючись вимогами статті 3, ч.3 статті 40, статті 45 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди приватного виконавця.

03 грудня 2019 року, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про арешт майна боржника, відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, без урахування витрат виконавчого провадження, штрафів 499 953,76 грн.

03 грудня 2019 року, керуючись статтею 56 Закону України «Про виконавче провадження», приватним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, відповідно до якої накладено арешт на грошові кошти, що містяться на рахунках в тому числі на карткові та вкладні (депозитні) рахунки, як в національній валюті так і в іноземній та всіх інших відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору/основної винагороди приватного виконавця, без урахування витрат виконавчого провадження, штрафів 499 953, 76 грн.

03 грудня 2019 року, постанову про відкриття виконавчого провадження, а також всі вище перелічені постанови у відповідності до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» було направлено боржнику рекомендованим поштовим відправленням за № 10, на адресу, що зазначена у виконавчому документі.

03 грудня 2019 року, приватним виконавцем було направлено запити до Регіонального сервісного центру МВС України в Київській області, Відділу реєстрації сільськогосподарської служби Головного управління Держприродспожив служби у Київській області, Державної дружби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, Головного управління Держгеокадастру у Київській області, Головного управління Держпраці у Київській області, Центрального міжрегіонального управління ДМС у м. Києві та Київській області, Комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області».

В ході вчинення виконавчих дій приватним виконавцем було встановлено, що за боржником зареєстровано транспортний засіб - TOYOTA CAMRY, 2007 р.в., VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 , колір чорний. Станом на 04.02.2020 року місце знаходження - перебування вище зазначеного транспортного засобу невідоме.

Посилаючись на вищевикладене просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_4 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , до виконання боржником виконавчого документа - виконавчого листа № 369/6767/13-ц виданого 14.02.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" суму боргу зі сплати за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 02.10.2007 року № 0 а розмірі 451062,42 грн., судові витрати, що складаються з судового збору 3 441,00 грн. Загальна сума становить 454 503,42 грн.

Приватний виконавець виконавчого округу Київської області до суду не з`явивсь, звернувсь з клопотанням про розгляд подання за його відсутності.

Суд, з урахуванням вимог ч. 13 ст. 7 та ст. 441 ЦПК України, вважає за можливе провести розгляд даного подання за наявними в матеріалах справи доказами без проведення судового засідання.

Судом встановлено, що заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02.09.2013 року було задоволено позовні вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» та стягнуто з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача ТОВ Кредекс Фінанс суму боргу із сплати за договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 02.10.2007 року №0 в розмірі 451 062 (чотириста п`ятдесят однієї тисячі шістдесят двох) гривень 42 копійок, судові витрати, що складаються з судового збору 3 441 (три тисячі чотириста сорок однієї) гривні, загальна сума становить 454 503 (чотириста п`ятдесят чотири гривні п`ятсот три) гривні 42 копійки.

На підставі заяви від 22.11.2019 поданої представником позивача ОСОБА_4 03.12.2019 року приватним виконавцем Виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. було відкрито виконавче провадження № 60776084 з примусового виконання вказаного виконавчого листа по вищевказаній справі.

В процесі виконання вище зазначеного виконавчого листа виконавцем було накладено арешти на грошові кошти боржника, направлені запити, щодо наявності нерухомого майна боржника та транспортних засобів, наявності коштів на банківських рахунках.

Окрім того, 07.05.2020 року, приватним виконавцем було сформовано вимогу до боржника, а саме: виконати рішення суду в строк до п`яти днів з дня отримання даної вимоги та надати приватному виконавцю копії підтверджуючих документів (квитанції, платіжні вимоги) про його виконання. Сплатити борг в строк до п`яти днів з дня отримання даної вимоги. Надати приватному виконавцю транспортний засіб - TOYOTA CAMRY, 2007 р.в., VIN НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , д.н.з. НОМЕР_3 - для проведення виконавчих дій, а саме проведення опису майна з його подальшою примусовою реалізацією.

Повторно було направлено боржнику на відому адресу його місця реєстрації всі постанови винесені в рамках виконавчого провадження №60776084, а також вимогу приватного виконавця від 07.05.2020 року рекомендованим поштовим відправленням №389.

Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, лист №32389 було вкладено до поштової скриньки боржника 02.06.2020 року.

З матеріалів подання вбачається, що боржником не було виконано вимогу приватного виконавця від 07.05.2020 року та не надано приватному виконавцю декларацію про доходи та майно за встановленою Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за № 489/20802 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 № 2832/5 формою.

Станом на день надходження подання до суду боржником ОСОБА_3 зобов`язання покладені на нього за рішенням суду не виконані.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

За змістом статті 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Закон України «Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері.

У пункті 5 статті 6 вищевказаного Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів

Згідно із пунктом 19 частини третьої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків, у зв`язку з чим і здійснюється застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Слід також врахувати, що статтею 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен, хто законно перебуває на території будь-якої держави, в межах цієї території має право на свободу пересування і свободу вибору місця проживання.

Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи своєю власну.

На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Права, викладені в пункті 1, також можуть у певних місцевостях підлягати обмеженням, що встановлені згідно із законом і виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Передбачені у законі обмеження є заходами, які покладаються на боржника з метою заклику до його правосвідомості, якщо останній ухиляється від виконання свого обов`язку, або ж переслідують пасивне та незаборонене примушування боржника до вчинення ним активних дій, щоб якнайскоріше задовольнити інтереси кредитора та позбутися обмежувальних заходів.

У законодавстві України зазначені правовідносини регулюються статтею 313 ЦК України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Це право віднесено у ЦК України до особистих немайнових прав фізичної особи, а саме до особистих немайнових прав, що забезпечують природне існування фізичної особи.

Отже, тимчасове обмеження боржника в праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише за наявності достатніх підстав вважати, що така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним судовим рішенням, має намір вибути за межі України з метою невиконання цього рішення.

Зокрема, у справі «Гочев проти Болгарії» Європейський суд з прав людини підсумував принципи, що відносяться до оцінки необхідності заходів, яке обмежують свободу пересування наступним чином:

У відношенні пропорційності обмеження, встановленого у зв`язку з неоплаченими боргами, Європейський суд у пункті 49 цього рішення зазначив, що таке обмеження є виправданим лише остільки, оскільки сприяє досягненню переслідуваної мети гарантування повернення вказаних боргів (див. рішення Європейського суду з прав людини від 13 листопада 2003 року за справою «Напияло проти Хорватії» (Napijalo v. Croatia), скарга № 66485/01, §§ 78 - 82).

Окрім того, навіть якщо міра, що обмежує свободу пересування особи є початково обґрунтованою, вона може стати неспіврозмірною й порушити права особи, якщо автоматично продовжується протягом тривалого часу (див. рішення Європейського суду з прав людини за справою «Луордо проти Італії» (Luordo v. Italy), скарга № 32190/96, § 96, ECHR 2003-IX), рішення за справою «Фельдеш та Фельдешне Хайлік проти Угорщини» (Foldes and Foldesne Hajlik v. Hungary), скарга № 41463/02, § 35, ECHR 2006, рішення за справою «Рінер проти Болгарії», § 121).

Надалі у пункті 50 вказаного рішення Європейський суд з прав людини підкреслив, що у будь-якому випадку влада країни зобов`язана забезпечити те, що порушення права особи залишати його або її країну було від самого початку і протягом всієї тривалості - виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Влада не може продовжувати на довготривалі строки заходи, що обмежують свободу пересування особи без регулярної перевірки їх обґрунтованості (див. згадуване вище рішення Європейського суду за справою «Рінер проти Болгарії», § 124 і згадуване вище рішення за справою «Фельдеш и Фельдешне Хайлік проти Угорщини», § 35). Така перевірка має, як правило, проводитися судами принаймні, в останній інстанції, оскільки вони забезпечують найкращі гарантії незалежності, неупередженості й законності процедури (див. рішення Європейського суду від 25 січня 2007 року за справою «Сіссаніс проти Румунії», скарга № 23468/02, § 70).

Охоплення судової перевірки має дозволити суду взяти до уваги всі фактори, що відносяться до справи, включаючи ті, що стосуються співмірності обмежувального заходу (див. з необхідним змінами рішення Європейського суду від 23 червня 1981 року за справою «Ле Конт, Ван Лейвен і Де Мейере проти Бельгії» (Le Compte, Van Leuven and De Meyere v. Belgium), Series A, № 43, § 60)...».

Тобто, застосовуючи статтю 2 Протоколу 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, які є джерелом права в Україні, суд зобов`язаний забезпечити, щоб порушення права особи залишати країну було виправданим та пропорційним за будь-яких обставин.

Передбачені законом юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон можуть бути установлені судом не за наявність факту невиконання зобов`язання, установленого рішенням суду, а за ухилення від його виконання.

Разом з тим, чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення» і практика Конституційного Суду України щодо його офіційного тлумачення відсутня.

У сучасній українській мові слово «ухилення» тлумачиться так: - відступати, відхилятися, вивертатися; - намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь; уникати; - навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше.

Отже, з огляду на викладене, значення словосполучення «ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням», означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених частиною шостою статті 12 Закону України «Про виконавче провадження», як то утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з`являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково.

Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Перевіривши надані приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Голяченко І.П. докази, суддя вважає, що в поданні державного виконавця були достатні дані, які свідчать про ухилення ОСОБА_3 від виконання фінансових зобов`язань, покладених на нього згідно рішення суду, на момент звернення з поданням факт такого свідомого ухилення боржника фактично вже відбувся, є об`єктивно наявним та вбачається з матеріалів виконавчого провадження.

Так, знаючи про відкрите відносно нього виконавче провадження, боржник свідомо ухиляється від виконання покладених на неї обов`язків за вказаним вище виконавчим документом та Законом України «Про виконавче провадження», яке полягає у неподанні декларації про доходи та майно, невиконання вимог виконавця, нез`явлення до виконавця, недопуск його до житла, відсутності будь-яких дій щодо погашення заборгованості чи хоча б намагання вирішити це питання, що значно ускладнює здійснення виконавчого провадження та вказує на існування ймовірності повного ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань.

Разом з тим, положення ст. 441 ЦПК України визначає тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як один із заходів забезпечення виконання рішення.

З огляду на наведене, проаналізувавши зміст та форму подання, а також надані докази, суд вважає необхідним подання приватного виконавця виконавчого округу Київської області Голяченка І.П. про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити та застосувати тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як заходу забезпечення виконання рішення у виконавчому провадженні № 60776084 від 02.09.2013 року боржника, яким є ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Одночасно суд роз`яснює, що згідно з вимогами ч.5 ст.441 ЦПК України, суд може скасувати тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України за вмотивованою заявою боржника.

Керуючись Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», ст.441 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , адреса: АДРЕСА_1 , у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до моменту повного виконання боржником виконавчого документу виконавчого листа № 369/6767/13-ц виданого 14.02.2014 року Києво-Святошинським районним судом Київської області про стягнення з ОСОБА_3 на користь ТОВ "Вердикт Капітал" суму боргу зі сплати за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу від 02.10.2007 року № 0 в розмірі 451062,42 грн., судові витрати, що складаються з судового збору 3 441,00 грн. Загальна сума становить 454 503,42 грн.

Копію ухвали направити для виконання до Державної прикордонної служби України (м. Київ, вул. Володимирська, 26).

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Д.Д.Усатов