РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Кремінна

Справа № 414/1585/20

Провадження № 2/414/361/2020

Кремінський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Безкровного І.Г.,

за участю секретаря с/з Нагорянської О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кремінна Луганської області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Кремінського районного суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

В обґрунтування позову зазначається, що від спільного подружнього життя сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Аліменти виплачувалися відповідачем на утримання дитини до 18 років, однак наразі жодної матеріальної допомоги на утримання сина він не надає та участі у його вихованні не бере. Позивач зазначає, що утримує сина на власні кошти, проте, враховуючи незначний розмір її заробітку, цих коштів на утримання сина їй не вистачає. Наразі з відповідача аліменти на утримання інших дітей не стягуються, непрацездатної дружини чи батьків він не має. Починаючи з 01.09.2017 їх син навчається у Кремінському відділенні ВП РЦПО ЛНУ ім. Тараса Шевченка на денній формі навчання та отримує стипендію, кінцевий строк навчання - 28.12.2020.

Таким чином, позивач просила суд стягнути з відповідача аліменти на її користь на час навчання сина в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача, починаючи стягнення із дня подання позовної заяви і до закінчення навчання та досягнення дитиною 23 років.

Представник відповідача ОСОБА_3 надала відзив на позов, в якому зазначила, що відповідач заперечує проти позову, оскільки наразі він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого вони мають малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на утриманні відповідача. Крім того, відповідач, не маючи власного, винаймає житло (при цьому не отримуючи субсидії) та проживає разом із дружиною, сином та матір`ю ОСОБА_7 , яка є внутрішньо переміщеною особою, хворіє на цукровий діабет і в даний момент перебуває на стаціонарному лікуванні. Сам ОСОБА_2 на даний час не працює, як фізична особа-підприємець не зареєстрований та здійснює догляд за матір`ю-пенсіонеркою, яка вимушено позбавлена власного житла у м. Брянка, що розташоване на тимчасово окупованій території України. Представник звернула увагу суду, що будь-яких документальних підтверджень понесених позивачем власних витрат на утримання повнолітнього ОСОБА_4 нею не надано, у той час як син навчається на безоплатній формі навчання та отримує стипендію. Після розірвання шлюбу позивач заборонила сину спілкуватися з відповідачем, постійно конфліктувала під час його спроб побачитися із сином. Фактично позивач позбавила відповідача можливості брати участь у вихованні та спілкуванні із сином. Також представник зауважила, що ОСОБА_4 має повну цивільну дієздатність та саме він має бути відповідачем у справі, а аліменти мають стягуватися на його користь, а не на користь позивача (а.с. 39-42).

У судовому засіданні позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні.

Відповідач та його представник заперечували проти позову та надали пояснення, зміст яких повністю збігається з обставинами, викладеними у відзиві на позов.

Заслухавши сторони та представника відповідача, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши та оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані докази як окремо, так і в їх сукупності, суд дійшов наступних вис новків.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 08 вересня 2009 року (а.с. 5).

Від цього шлюбу сторони мають повнолітнього сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований разом із матір`ю ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 та навчається у Кремінському відділенні ВП «Регіональний центр професійної освіти Луганського національного університету імені Тараса Шевченка» з 01 вересня 2017 року на четвертому курсі на денній формі навчання на бюджетній основі. Строк закінчення навчання - 28 грудня 2020 року (а.с. 6, 7, 8, 57).

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Отже, судом було встановлено, що ОСОБА_4 , який є сином відповідача ОСОБА_2 , на даний час досяг віку 18 років (і в той же час йому не виповнилося 23 років) та продовжує навчатися у Кремінському відділенні ВП «Регіональний центр професійної освіти Луганського національного університету імені Тараса Шевченка».

На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 24.02.2016 у справі № 6-1296цс15, який суд враховує під час розгляду та вирішення цієї цивільної справи в силу приписів ч. 4 ст. 263 ЦПК України.

Як було встановлено судом, повнолітній син сторін навчається на бюджетній основі та отримує стипендію, проживає разом із матір`ю за місцем навчання. У той же час позивач не зазначила, які саме витрати, пов`язані із навчанням сина, були нею здійснені, а також не надала суду будь-яких доказів на підтвердження наявності таких витрат та відповідно потреби повнолітнього сина у матеріальній допомозі відповідача, що обумовлена саме продовженням його навчання у вищевказаному навчальному закладі.

Крім того, суд зазначає, що правовідносини з обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання, не є продовженням безумовного обов`язку батьків з утримання неповнолітніх дітей, якими вказаний обов`язок встановлений щодо обох батьків, більше того, вони регулюються самостійними нормами матеріального права і залежать від можливості надавати матеріальну допомогу.

У той же час із досліджених судом документів, наданих відповідачем, судом було встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , який на даний час як фізична особа-підприємець не зареєстрований, перебуває у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_5 , від якого вони мають на утриманні малолітнього сина ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а разом із відповідачем (крім дружити та сина) також проживає його мати похилого віку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є внутрішньо переміщеною особою та хворіє на цукровий діабет, у зв`язку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні та відповідно до рішення ЛКК від 09.10.2020 потребує стороннього догляду з 09.10.2020 по 09.10.2021 (а.с. 45-56, 58).

Разом із тим, позивачем не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу сину на час його навчання, у той час як сам ОСОБА_2 категорично заперечував наявність у нього такої можливості із посиланням на те, що він не працює, створив нову сім`ю та має на утриманні малолітню дитину, а також доглядає за матір`ю, яка є пенсіонеркою та має незадовільний стан здоров`я.

За таких обставин, оскільки позивачем не були доведені наявність реальної потреби повнолітнього сина сторін у матеріальній допомозі відповідача у зв`язку із продовженням навчання та наявність у відповідача можливості надавати таку допомогу,суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову.

Щодо посилання представника відповідача на наявність повної цивільної дієздатності у повнолітнього сина сторін суд зазначає, що ця обставина жодним чином не позбавляє права ОСОБА_1 звертатися до суду із позовом про стягнення аліментів на час його навчання на свою користь на підставі ч. 3 ст. 199 СК України з огляду на те, що син проживає разом із позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 10-13, 76-82, 89, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на час навчання.

Повне рішення суду складене 09 листопада 2020 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Кремінський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів із дня складення повного рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів із дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ; зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_3 ).

Суддя І.Г. Безкровний