Дата документу 11.02.2020 Справа № 335/7437/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний №335/7437/19 Головуючий у 1 інстанції: Соболєва І.П.
Провадження № 22-ц/807/717/20 Суддя-доповідач: Дашковська А.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«11» лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Дашковської А.В.,

суддів: Кримської О.М.,

Кочеткової І.В.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу з апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» на рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В липні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, вимоги за яким протягом розгляду справи уточнив, до ПАТ «Запоріжгаз» про захист прав споживачів, відшкодування моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.09.2001 року між ним та ПАТ «Запоріжгаз» було укладено договір №15950 про надання послуг з газопостачання у буд АДРЕСА_1 .

У зв`язку із зупинкою лічильника газу 02 та 05 лютого 2018 року він звернувся до ПАТ «Запоріжгаз» із заявами про його зняття на позачергову повірку. 19.02.2018 представниками ПАТ «Запоріжгаз» лічильник газу було демонтовано та направлено на експертизу. 21.02.2018 року у його відсутності ПАТ «Запоріжгаз» провело експертизу лічильника газу та встановило пошкодження мастичної повірочної пломби на лічильному механізмі. 24.04.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» здійснено розрахунок не облікованого об`єму газу за період з 21.08.2017 року по 18.02.2018 року у сумі 40614,88 грн.

При демонтажу лічильника 19.02.2018 року у протоколі про його направлення на експертизу не було зафіксоване таке пошкодження, як пошкодження мастичної повірочної пломби на лічильному механізмі та причина направлення його на експертизу. При демонтажі лічильника ПАТ «Запоріжгаз» акт демонтажу та акт про виявлення порушення складені не були.

При проведені експертизи лічильника газу провідний інженер з метрології ДП «Запоріжжястандартметрологія» Рилов Д.О. висловив окрему думку, в якій вказав, що для підтвердження справжності порушення пломби повірника необхідно проведення додаткової експертизи в спеціалізованій лабораторії. У спеціаліста виникли сумніви в достовірності та об`єктивності висновку про причину порушення.

01.05.2018 року його було попереджено про припинення газопостачання, а 07.05.2018 року будинок відключено від газопостачання. Згідно з актом ПАТ «Запоріжгаз» відключення проводилось по технічній причині, оскільки виявлений виток газу.

Вважаючи дії ПАТ «Запоріжгаз» незаконними, він оскаржив їх до суду й рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2018 року визнано незаконними дії ПАТ «Запоріжгаз» по відключенню від газопостачання буд. АДРЕСА_1 . Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» за власний рахунок підключити АДРЕСА_1 до мережі газопостачання та поновити надання послуг з газопостачання. Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2019 року затверджено мирову угоду, за умовами якої ПАТ «Запоріжгаз» 12.06.2019 року за власний рахунок підключило до мережі газопостачання житловий будинок, а він відмовився від відшкодування стягнутої моральної шкоди в сумі 5000 грн.

26.06.2019 року ПАТ «Запоріжгаз» повідомило його про відключення з 09.07.2019 року від газопостачання через наявність заборгованості у сумі 40614,88 грн. та 09.07.2019 року здійснило відключення від газопостачання.

На підставі зазначеного остаточно просив визнати незаконним рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз» про затвердження акту про порушення №ВЛВ-0088 від 21.02.2018 року та проведення на підставі цього перерахунку об`ємів природного газу за період з 21.08.2017 року по 18.02.2018 року в сумі 40614 грн. 88 коп.; визнати неправомірними, незаконними дії ПАТ «Запоріжгаз» по відключенню від газопостачання будинку АДРЕСА_1 та по нарахуванню і зобов`язанню ОСОБА_1 сплатити грошові кошти за використання необлікованого природного газу за період з 21.08.2017 року по 18.02.2018 року на суму 40614.88 грн. та відкликати рахунок на оплату вартості донарахованого об`єму природного газу від 24.04.2018 року, зобов`язати ПАТ «Запоріжгаз» терміново відновити газопостачання до зазначеного будинку № за рахунок ПАТ «Запоріжгаз», стягнути з ПАТ «Запоріжгаз» 50000 грн. моральної шкоди.

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2019 року позов задоволено частково.

Визнано незаконним рішення комісії з розгляду актів ПАТ «Запоріжгаз», оформлене протоколом № 544 від 16.03.2018 року про часткове задоволення акту про порушення № ВПВ-0088 від 21.02.2018 року.

Визнано незаконними дії ПАТ «Запоріжгаз» по складанню акту-розрахунку від 24.04.2018 року не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу об`єму газу і його вартості на підставі акту про порушення № ВПВ-0088 від 21.02.2018 року у сумі 40 614,88 грн.

Визнано незаконними дії ПАТ «Запоріжгаз» по відключенню від газопостачання будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» за власний рахунок підключити житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 до мережі газопостачання та поновити надання послуг з газопостачання.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 10000 грн. моральної шкоди та 4521,6 грн. судових витрат.

Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз на користь держави судовий збір у розмірі 3842 грн.

В решті позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на висновок комісії по проведенню експертизи лічильника газу про виявлення несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, неналежність висновку судової трасологічної експертизи як доказу, неналежний спосіб захисту, недоведеність завдання позивачу моральної шкоди, просило скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову, судові витрати покласти на позивача.

ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що дії відповідача є незаконними, відповідачем не доведено його втручання в конструкцію лічильника газу, рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз» від 14.12.2018 року про затвердження акту про порушення №252 не є внутрішнім документом, оскільки породжує для нього права та обов`язки, на протязі двох років він залишився без газопостачання, дії відповідача по відключенню газопостачання спричинили моральні страждання.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем доведена відсутність порушення вимог Кодексу газорозподільних систем та відсутність несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з його боку, вимоги про відкликання рахунку не є належним способом захисту цивільних прав та інтересів, заявлений розмір відшкодування моральної шкоди не в повному обсязі відповідає фактичним обставинам справи та підлягає зменшенню до 10 000 грн.

Колегія суддів погоджується з вказаним висновком суду.

Матеріалами справи підтверджується, що 24.09.2001 року між ОСОБА_1 та ПАТ «Запоріжгаз» укладено договір №35950 про надання послуг з газопостачання до будинку АДРЕСА_1 (а.с.15-16).

Згідно з протоколом від 19.02.2018 року №001052 представниками ПАТ «Запоріжгаз» лічильник газу МЕМ G4 № 0 демонтовано і направлено на експертизу (а.с.7).

21.02.2018 року за результатами проведення експертизи №0237 лічильника газу G4 Premagas №0 року встановлено пошкодження мастичної повірочної пломби на лічильному механізмі. При експертизі лічильника газу провідний інженер з метрології ДП «Запоріжжястандартметрологія» Рилов Д.О. висловив окрему думку, в який вказав, що для підтвердження справжності порушення пломби повірника необхідно проведення додаткової експертизи в спеціалізованій лабораторії (а.с.8).

21.02.2018 року працівниками ПАТ «Запоріжгаз» складений акт про порушення № ВЛВ-0088, згідно з яким встановлено пошкодження мастичної повірочної пломби на лічильному механізмі (а.с.6).

На підставі протоколу № 544 від 16.03.2018 року комісія з розгляду актів ПАТ «Запоріжгаз» прийняла рішення задовольнити частково акт про порушення № ВПВ-0088 від 21.02.2018 року, порушення - Розділ ХІ глави 2 п.1,3 Кодексу газорозподільних мереж (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ) (а.с.52).

24.04.2018 року складено акт-розрахунок не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу об`єму газу і його вартості на підставі акту про порушення № ВПВ-0088 від 21.02.2018 року у сумі 40614,88 грн. (а.с.9).

07.05.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» припинило постачання газу до будинку позивача по технічній причині - виявлення витоку газу (а.с.14).

10.05.2018 року ПАТ «Запоріжгаз» повідомило ОСОБА_1 про припинення газопостачання 22.05.2018 року через наявність заборгованості у сумі 40614,88 грн (а.с.11).

Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 03.12.2018 року визнано незаконними дії ПАТ «Запоріжгаз» по відключенню від газопостачання буд. АДРЕСА_1 . Зобов`язано ПАТ «Запоріжгаз» за власний рахунок підключити АДРЕСА_1 до мережі газопостачання та поновити надання послуг з газопостачання. Стягнуто з ПАТ «Запоріжгаз» на користь ОСОБА_1 5000 грн. моральної шкоди.

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 14.06.2019 року затверджено мирову угоду, за умовами якої ПАТ «Запоріжгаз» 12.06.2019 за власний рахунок підключило до мережі газопостачання житловий будинок ОСОБА_1 , а останній відмовився від відшкодування стягнутої моральної шкоди в сумі 5000 грн. (а.с.101-103).

26.06.2019 року ПАТ «Запоріжгаз» повідомило ОСОБА_1 про відключення з 09.07.2019 року від газопостачання через наявність заборгованості у сумі 40614,88 грн. (а.с.13).

Відповідно до акту 09.07.2019 року ПАТ «Запоріжгаз» припинило постачання газу до будинку АДРЕСА_1 (а.с.100).

Згідно з висновком судової трасологічної експертизи № 573-19 від 22.08.2019 року, виконаної Запорізьким відділенням Дніпропетровського науково-дослідницького інституту судових експертиз Міністерства юстиції України на підставі клопотання адвоката позивача від 19.07.2019 року, свинцева пломба, встановлена на гвинтовому з`єднанні частин корпусу лічильника; пломба з полімерного матеріалу, встановлена в гнізді відлікового пристрою; пломба-наклейка компанії-газопостачальника, встановлена на лицьовій панелі відлікового пристрою та корпусі лічильника газу Premagas G4 №0р. не піддавались впливу з метою їх несанкціонованого розкриття та повторного встановлення, повторно не встановлювались. Механічний вплив на деталі відлікового пристрою лічильника газу без порушення цілісності його корпусу та свинцевої пломби, встановленої на гвинтовому з`єднанні частин корпусу лічильника: пломби з полімерного матеріалу, встановленої в гнізді відлікового пристрою; пломби-наклейки компанії-газопостачальника, або руйнації однієї з вказаних пломб, неможливий. Механічний вплив на деталі відлікового пристрою можливий за умов пошкодження обох пломб: полімерної та пломби-наклейки на відліковому пристрою лічильника газу, що дає можливість вилучення відлікового пристрою з камори корпусу лічильника газу та доступу до деталей відлікового пристрою. Спотворення обліку газу шляхом механічного впливу на деталі відлікового пристрою лічильника газу згідно акту експертизи віл 21 лютого 2018 року № 0237, без порушення корпусу лічильника, свинцевої пломби, встановленої на гвинтовому з`єднанні частин корпусу лічильника; пломби з полімерного матеріалу, встановленої в гнізді відлікового пристрою; пломби-наклейки компанії-газопостачальника, неможливе (а.с. 55-62).

Правовідносини між газорозподільними підприємствами та споживачами природного газу (населенням) урегульовано Законом України "Про захист прав споживачів", Законом України "Про житлово-комунальні послуги", Законом України "Про метрологію та метрологічну діяльність", Законом України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу", Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30 вересня 2015 року № 2494, а також договорами про приєднання споживача до газорозподільної системи.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, комерційний вузол обліку (комерційний ВОГ) та його складові мають бути опломбовані пломбами з тавром відповідного органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, та пломбами заводу-виробника.

Місця пломбування та реквізити пломб заводу-виробника, а також місця пломбування пломбами органу, уповноваженого на проведення метрологічних робіт, вказуються в технічній документації (паспорті) на кожний ЗВТ або протоколі повірки, якщо така мала місце перед чи під час експлуатації ЗВТ.

Згідно з п.4 глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем за збереження і цілісність комерційних та дублюючих ВОГ та пломб (відбитків їх тавр) відповідає власник (користувач), на території або у приміщенні якого вони встановлені, що має бути зафіксовано у відповідному акті про пломбування.

За приписами пункту 5 глави 5 розділу Х Кодексу газорозподільних систем власник комерційного ВОГ або сторона, відповідальна за збереження комерційного ВОГ, згідно з відповідним договором про відповідальне зберігання та/або актом про пломбування чи іншим документом, який був оформлений при встановленні пломб / магнітних індикаторів, відповідає за збереження і цілісність пломб (номерних, з відбитками тавр), пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), та гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал.

Протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових відповідно до пункту 2 Глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) у відповідності пункту 2 Глави 6 розділу Х Кодексу газорозподільних систем, зобов`язаний допустити уповноважених представників Оператора ГРМ (разом з їх відповідними засобами) за пред`явленням ними службових посвідчень на власну територію (у приміщення), де встановлений комерційний ВОГ, та забезпечити їм доступ до елементів комерційного ВОГ для виконання зазначених заходів, у тому числі огляду газопроводу перед та після ВОГ. У випадку відмови в доступі чи незабезпечення допуску Оператор ГРМ має право здійснити заходи, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 Глави 1 Розділу І Кодексу газорозподільних систем, контрольний огляд вузла обліку - виконання комплексу робіт з метою візуального обстеження цілісності ЗВТ (корпусу, скла, кріплення, з`єднання тощо), цілісності встановлених згідно з актом про пломбування пломб та наявності відбитків їх тавр, зняття показань ЗВТ, а також з метою виявлення без використання спеціальних технічних засобів та/або часткового демонтажу будівельних конструкцій чи оздоблювальних матеріалів несанкціонованого втручання в роботу ГРМ та/або ЗВТ/ лічильника газу.

Несанкціоноване втручання в роботу газорозподільної системи це втручання в роботу газорозподільної системи, в тому числі шляхом несанкціонованого відновлення газоспоживання, несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ та/або під`єднання несанкціонованого газопроводу, внаслідок чого порушується нормальний режим роботи ГРМ та/або здійснюється необліковане (обліковане частково чи з порушенням законодавства) використання природного газу.

Несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ/лічильника газу - втручання в роботу або конструкцію чи складові комерційного вузла обліку (зокрема лічильника газу), у тому числі шляхом їх підробки, пошкодження чи пошкодження на них пломб, впливу дії спрямованого постійного магнітного поля або зміни конфігурації даних обчислювача/коректора об`єму газу (первинного програмування чи протоколу параметризації), внаслідок чого витрата (споживання) природного газу комерційним вузлом обліку не обліковується (обліковується частково чи з порушенням законодавства), та інші дії, що призводять до викривлення даних обліку природного газу;

Пошкодження пломб - відсутність чи пошкодження цілісності пломб, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал, у тому числі відсутність чи пошкодження на ЗВТ (лічильнику газу) пломб з відбитками тавр про їх повірку або індикаторів дії впливу постійного магнітного поля (далі - магнітні індикатори), або підтверджений факт підробки пломби за умови наявності акта про пломбування (іншого документа, що підтверджує факт пломбування і передачу на збереження ЗВТ/лічильника газу та установлених пломб і магнітних індикаторів).

Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем, до порушень споживача, які кваліфікуються, як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу зокрема належить несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу).

Положеннями пункту 1 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі виявлення у споживача або несанкціонованого споживача порушень, визначених у главі 2 цього розділу, на місці їх виявлення представником Оператора ГРМ складається акт про порушення за формою, наведеною в додатку 16 до цього Кодексу.

Пунктом 7 глави 9 розділу Х Кодексу газорозподільних систем встановлено, що у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про:

1) пошкодження пломб;

2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу);

3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу;

4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору;

5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ;

6) наявність несанкціонованого газопроводу;

7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу).

При виявленні ознак пошкодження пломб (крім факту їх відсутності чи розірвання пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу) та/або несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що має бути зазначено в акті про порушення, за домовленістю сторін або за ініціативою Оператора ГРМ чи споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) може бути ініційована їх експертиза у порядку, визначеному цим розділом.

Згідно з пунктом 3.2.2 Положення про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу в побуті, затвердженого наказом Міністерства палива та енергетики України № 619 від 27.12.2005 року, у разі виявлення представником газопостачальної (газотранспортної) організації ознак порушень, зазначених у підпункті 3.1.3 цього Положення (зокрема ознак зняття мастичних пломб або порушення повірчого тавра; зриву або пошкодження пломб газопостачальної (газотранспортної) організації на лічильнику газу або на патрубках лічильника), складається акт про виявлені порушення у двох примірниках за формою, наведеною у додатку 1. Акт про виявлені порушення підписується представником газопостачальної (газотранспортної) організації та споживачем, що є підставою для проведення експертизи лічильника газу та відшкодування збитків.

Матеріали справи не містять доказів складання працівниками ПАТ «Запоріжгаз» вищезазначеного акту про порушення, зокрема про пошкодження мастичної повірочної пломби, встановленої на лічильному механізмі, наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ від 19.02.2018 року, що повинно передувати вирішенню питання про проведення експертизи та демонтажу ЗВТ.

Посилання ПАТ «Запоріжгаз» на акт про порушення №ВЛВ-0088 не може бути прийнятий до уваги, оскільки зазначений акт складений 21 лютого 2018 року, тобто після демонтажу ЗВТ 19.02.2018 року та проведення експертизи.

Отже, відсутні підстави вважати, що відповідачем належним чином задокументовано та доведено порушення позивачем вимог Кодексу газорозподільних систем та наявність несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ з його боку.

З огляду на зазначене, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для визнання незаконними рішення комісії з розгляду актів ПАТ «Запоріжгаз», оформлене протоколом № 544 від 16.03.2018 року про часткове задоволення акту про порушення № ВПВ-0088 від 21.02.2018 року, дії ПАТ «Запоріжгаз» по складанню акту-розрахунку від 24.04.2018 року не облікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу об`єму газу і його вартості на підставі акту про порушення № ВПВ-0088 від 21.02.2018 року у сумі 40 614,88 грн., дії ПАТ «Запоріжгаз» по відключенню від газопостачання будинку АДРЕСА_1 , зобов`язання ПАТ «Запоріжгаз» за власний рахунок підключити житловий будинок АДРЕСА_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_1 до мережі газопостачання та поновити надання послуг з газопостачання.

Доводи апеляційної скарги щодо обрання позивачем неналежного способу захисту не заслуговують на увагу з огляду на таке.

За змістом статей 11, 15 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист.

Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав, як вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачено статтею 16 ЦК України.

Законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (статті 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений статтею 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням.

Зазначений правовий висновок викладений Верховним Судом України у постанові від 12 червня 2013 року у справі № 6-32цс13.

Ефективність як критерій способу захисту цивільного права полягає у тому, що його реалізація призведе до відновлення порушених майнових або немайнових прав та інтересів управомоченої особи.

Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Здебільшого такий спосіб прямо визначений спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

Частиною 4 статті 263 ЦПК України передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 14 січня 2020 року у справі № 910/17955/17, вирішуючи питання про відступлення від правового висновку у постанові від 06 лютого 2019 року у справі № 522/12901/17-ц, зазначила, що вимога про скасування рішення комісії електропередавальної організації про визначення обсягу недоврахованої електричної енергії та її вартості є належним способом захисту прав та інтересів, установленим законом, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом з розгляду акта про порушення ПКЕЕ, безпосередньо впливає на права та обов`язки відповідного суб`єкта господарювання у контексті його відносин з електропередавальною організацією, встановлює обсяг і вартість недоврахованої електроенергії та створює загрозу припинення електропостачання відповідного споживача (п.п.75-81, 99).

З огляду на зазначене, вимога про визнання незаконним рішення комісії рішення комісії ПАТ «Запоріжгаз» про часткове задоволення акту про порушення №ВЛВ-0088 від 21.02.2018 року є належним способом захисту порушеного права, оскільки таке рішення комісії, оформлене протоколом, безпосередньо впливає на права та обов`язки позивача в контексті відносин з газопостачальною організацією, встановлює обсяг і вартість недорахованого газу та створює загрозу припинення газопостачання споживача, що й було здійснено відповідачем 09.07.2019 року.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності підстав для стягнення моральної шкоди є неприйнятними.

Частиною 3 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

За приписами статті 1167 ЦК України для покладення відповідальності на заподіювача моральної шкоди необхідна сукупність таких обов`язкових умов: наявність шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою заподіювача і шкодою, вина в заподіянні шкоди.

Таким чином, деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за вини заподіювача шкоди. Причинний зв`язок між протиправною поведінкою особи та завданою шкодою є обов`язковою умовою відповідальності, яка передбачає, що шкода стала об`єктивним наслідком поведінки заподіювача шкоди.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є: шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, вина. Відсутність хоча б одного з цих же елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Положеннями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, ураховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках.

За приписами частин першої та шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Суд першої інстанції, встановивши той факт, що порушення законних прав позивача призвело до виникнення у нього моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, що вимагало додаткових зусиль для організації життя, й з урахуванням обставин справи, суті позовних вимог, негативних наслідків, що настали в результаті дій відповідача, обґрунтовано визначив, що розумним та обґрунтованим є розмір відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000, 00 грн.

Матеріали справи не містять та ПАТ «Запоріжгаз» не надано доказів на спростування визначеного судом першої інстанції розміру відшкодування моральної шкоди.

Апеляційна скарга не містить нових фактів чи засобів доказування, які б спростовували висновки суду першої інстанції. Інші наведені в апеляційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів та незгоди позивача з висновками суду першої інстанції, а тому не дають підстав для висновку про неправильне застосування місцевим судом норм матеріального і процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Згідно зі ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року № 3477-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (справа «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить.

Колегія суддів вважає, що рішення суду в оскаржуваній частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині - залишенню без змін.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» залишити без задоволення.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 08 листопада 2019 року у цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 14 лютого 2020 року.

Головуючий А.В. Дашковська

Судді: О.М. Кримська

І.В. Кочеткова