Справа № 274/312/20
Провадження № 2/0274/632/20
Рішення

Іменем України

15.04.2020 року Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі: судді Вдовиченко Т.М., при секретарі Рудич М.О., розглянувши у відкритому судовому засідання в залі суду в м. Бердичеві Житомирської області в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв"язку з навчанням, -

В с т а н о в и в :

В січні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із зазначеним позовом, відповідно до якого просить суд стягнутим з ОСОБА_2 , аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на період її навчання в Житомирському державному університеті імені Івана Франка в розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку ( доходів), щомісячно і до закінчення навчання .

Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона та відповідач є батьками повнолітньої ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Їх з відповідачем шлюб було розірвано згідно рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.07.2011 року, також з відповідача стягнуто аліменти на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки від його заробітку ( доходу), до досягнення старшою дочкою повноліття. Зазначає, що на даний час ОСОБА_3 є студенткою 1 курсу історичного факультету Житомирського державного університету ім. Івана Франка, форма навчання - денна. В зв"язку з чим донька потребує матеріальної допомоги, оскільки вона немає змоги працевлаштуватися, в неї є потреба купувати канцелярські вироби, підручники, оплачувати навчання та інші навчальні послуги. Відповідач в добровільному порядку кошти на утримання дочки на час її навчання не надає, хоча є військовим пенсіонером, має стабільний дохід, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дочці.

В судове засідання позивачка не з"явилася, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити.

Відповідач також в судове засідання не з"явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що згідно копії свідоцтва про народження ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 її батьками є сторони по даній справі ( а.с. 9).

Відповідно до довідки № 834 від 11.09.2019 року, виданої Житомирським державним університетом імені Івана Франка, ОСОБА_3 дійсно є студентом 1 курсу денної контрактної форми навчання спеціальності 081 Право історичного факультету Житомирського державного університету імені Івана Франка, закінчує навчання у червні 2023 року ( а.с.10).

Згідно копії рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 04.07.2011 року судом встановлено, що шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстрований 07.10.2000 року Скраглівською сільською радою Бердичівського району, актовий запис № 8, розірвано, стягнуто з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця, та жителя АДРЕСА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочки - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь матері - ОСОБА_1 , щомісячно, починаючи з 11.05.2011 року і до досягнення дочкою ОСОБА_3 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 ( а.с.5-6).

Відповідно до договору № 121 від 09.08.2019 року судом встановлено, що між ОСОБА_1 та Житомирським державним університетом імені Івана Франка укладено даний договір про надання освітньої послуги на період з 01.01.2019 року по 30.06.2013 року, загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 84410,00 грн.

Згідно поданих позивачкою копій квитанцій нею сплачувалися кошти за навчання дочки : 17.02.2020 року - 1850,00 грн., 10.03.2020 року - 1850,00 грн., 22.07.2019 року - 1835,00 грн., 18.01.2020 року 0 1835,00 грн., 11.11.2019 року - 1835,00 грн., 10.10.2019 року - 1845,00 грн., 23.09.2019 року - 1835,00 грн., 30.11.2019 року - 1835,00 грн.

Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст.141 та ст.142 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою.

Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч.ч. 1, 2 ст. 199 СК України).

Відповідно до ч.3 ст.199 СК України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином (ст. 200 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Зі змісту ст.182, ч.ч.1,2 ст.199, ст. 200 СК України вбачається, що міра (розмір) участі батьків в утриманні дитини до досягнення нею повноліття та утриманням повнолітнього у зв`язку з продовженням навчання, - є рівною, оскільки не лише батько зобов`язаний утримувати неповнолітню дитину та повнолітнього, який навчається, але такий обов`язок покладається й на матір, можливість нею надавати утримання, при цьому необхідно враховувати : чи є реальна потреба повнолітнього, який навчається, у матеріальній допомозі на навчання; чи є можливість надання одному з батьків (зокрема, батькові) матеріальної допомоги повнолітньому, який навчається; чи є обставини, зазначені у ст. 182 СК України, які впливають на можливість надання допомоги повнолітньому, який навчається, а саме, наявність у платника аліментів інших дітей (п.3 ч.1 ст.182 СК України).

Відповідно до роз`яснень, викладених в п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

В даному випадку матеріали справи свідчать про те, що у зв`язку із стаціонарним навчанням дочка сторін позбавлена можливості працевлаштуватися та самостійно утримувати себе, а отже, потребує матеріальної допомоги від батьків.

Оскільки навчальний заклад знаходиться на певній відстані від місця проживання повнолітньої дитини, то загальновідомими є ті обставини, що дитина має щоденну потребу в їжі, одязі, коштах на хоча б елементарні засоби гігієни, проїзд до місця навчання, проживання в гуртожитку.

Відповідач є особою працездатного віку, має стабільний дохід, а отже, має можливість надавати дочці матеріальну допомогу.

Згідно ч. 3 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 СК України, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , потреби у матеріальній допомозі, стан здоров`я і матеріальне становище відповідача ОСОБА_2 , який має задовільний стан здоров"я, визнав пред"явлені до нього позовні вимоги повністю, а також бере до уваги позицію позивачки, на утриманні якої перебуває ще одна неповнолітня дочка, беручи до уваги обов`язок обох батьків брати участь в утриманні повнолітньої дитини, що продовжує навчання, а тому вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходу), щомісячно, таким чином задовольнивши позовні вимоги ОСОБА_1 повністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову 16.01.2020 р.

За п. 3 ст. 5 Закону України "Про судовий збір", від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст. ст. 12-13,76-81, 141,247, 259, 263-265,268,273,354,430 ЦПК України, ст. ст. 198-200 Сімейного кодексу України, суд , -

В и р і ш и в :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв"язку з навчанням задовольнити повністю.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця та жителя м. Бердичева Житомирської області, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка навчається у Житомирському державному університеті імені Івана Франка, у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку ( доходів) щомісячно, починаючи з 16.01.2020 року і до 30 червня 2023 року.

Допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання , має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Відповідно п.п.15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК України до початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги можуть також подаватися учасниками справи до або через відповідні суди.

Відповідно до п. 3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України: Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19) строк апеляційного оскарження продовжується на строк дії такого карантину.

Суддя Т.М. Вдовиченко