ПОСТАНОВА

Іменем України

06 лютого 2020 року м. Кропивницький

справа № 398/3106/18

провадження № 22-ц/4809/138/20

Кропивницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді: Черненка В.В.

суддів: Авраменко Т.М., Суровицької Л.В.

секретар Гончар В.В.

учасники справи:

ОСОБА_1

представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2

представник Олександрійської міської ради Кіровоградської області Ришков В.О.

представник Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області - Кузема В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницький цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2019 року, суддя Нерода Л.М., по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області та Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Олександрійської міської ради Кіровоградської області про стягнення майнової шкоди.

На обґрунтування позовних вимог зазначила, що на підставі договору дарування від 28.02.2009, їй належить Ѕ частина житлового будинку загальною площею 117,6 кв.м. з надвірними будівлями по АДРЕСА_1 . Зазначена частина будинку була їй подарована братом - ОСОБА_4 .

Співвласником другої частини будинку, що на плані позначена, як квартира АДРЕСА_2 , був ОСОБА_5 ..

Після смерті ОСОБА_5 , рішенням Олександрійського міськрайонного суду від 05.11.2007 спадщину визнано відумерлою.

Рішенням Олександрійської міської ради від 15.02.2008 № 606 «Про прийняття до комунальної власності нерухомого майна» Ѕ частина будинку по АДРЕСА_3 прийнято до комунальної власності територіальної громади м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради та передано на баланс управління ЖКГ міської ради.

Право комунальної власності на Ѕ частину будинку було зареєстровано за територіальною громадою м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради 26.12.2016.

ОСОБА_1 зазначила, що будинок, який перебуває у спільній частковій власності сторін збудовано у 1917 році. У зв`язку із тривалим терміном експлуатації, його конструкції зносилися та потребують ремонту. Олександрійська міська рада не виконувала обов`язки по утриманню частини будинку, яка перебувала у власності місцевої громади, що привело до руйнації будинку.

Позивач та члени її сім`ї неодноразово зверталися до відповідача з пропозиціями укласти з позивачем договір купівлі-продажу Ѕ частини будинку, щоб в подальшому провести ремонт цілого будинку. Відповідачем було відмовлено у продажі частини будинку.

ОСОБА_1 зазначила, що у 2008 році її матір`ю - за власні кошти здійснено ремонт покрівлі будинку в тому числі і в частині, що на даний час належить позивачу. Однак, такі дії лише частково призупинили руйнування будинку, оскільки термінового ремонту потребує і частина будинку, що належить відповідачу.

Листом №1419 від 02.09.2009 відповідачем на звернення позивача зазначено, що відповідною комісією було проведено обстеження технічного стану Ѕ частини будинку, що належить відповідачу, та визначено , що технічний стан частини будинку є задовільний, однак потребує незначного ремонту основних будівельних конструкцій, опоряджувальних робіт та ремонту господарчих будівель.

За період з 2009 року, жодні ремонті роботи відповідачем не проводились.

Безвідповідальні дії відповідача призвели до руйнування не лише частини будинку, що належить відповідачу, а й спричиненням позивачу матеріальної шкоди у зв`язку з тим, що частина будинку, яка належить відповідачу нерозривно пов`язана з частиною, яка належить позивачу і є одним цілим, технічно незадовільний стан іншої частини будинку впливає на технічний стан всього будинку.

ОСОБА_1 зазначила, що для з`ясування технічного стану будинку, який є предметом судового розгляду, вона вимушена була звернутись до експерта.

Висновком експертного дослідження від 31.08.2017 встановлено, що Ѕ частина будинку АДРЕСА_1 , яка належить до комунальної власності в особі Олександрійської міської ради перебуває в аварійному стані. Стан аварійності спричинений неналежним утриманням її власником.

Згідно п.9 експертного висновку має місце причинно-наслідковий зв`язок між аварійністю Ѕ житлового будинку, яка належить до комунальної власності в особі Олександрійської міської ради та завданою шкодою іншій частині будинку, яка належить ОСОБА_1 .

Експертним висновком встановлено, що розмір шкоди в грошовому еквіваленті, який було завдано позивачу в належній їй частині будинку станом на час проведення експертного дослідження складає - 32862 грн.

Просила суд, з урахуванням уточнень до позову, стягнути із відповідачів на її користь 32862 грн. завданої позивачу майнової шкоди та судові витрати.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 11.03.2019 до участі у справі в якості співвідповідача залучено, Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області.

Ухвалою Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 31.05.2019 до участі у справі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору залучено, ОСОБА_3 .

Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2019 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції у зв`язку з порушенням норм процесуального та матеріального права. Зазначається зокрема, що суд першої інстанції безпідставно не прийняв до уваги докази, надані позивачем на підтвердження позову, зокрема в частині проведення ремонтних робіт позивачем покрівлі будинку , яка перебувала у власності міської ради. Судом безпідставно відхилено висновок експерта від 31.08.2017, яким встановлено причинно-наслідковий зв`язок між спричиненою шкодою позивачу та бездіяльністю відповідачів. Відсутність доказів по витратам на ремонт всього будинку не є доказом того, що права позивача не порушені. Продаж відповідачем позивачу Ѕ частини будинку, яка на даний час є купую сміття, жодним чином не може вважатися відшкодуванням шкоди, завданою позивачеві та свідчити про суттєву зміну обставин.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 26.11.2019 по справі відкрито апеляційне провадження.

Управлінням житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що відсутні будь-які докази перебування на балансовому обліку Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Ѕ частини будинку по АДРЕСА_3 . Відсутні належним чином завірені копії рішення виконавчого комітету Олександрійської міської ради. Згідно договору купівлі-продажу частки житлового будинку, позивач на даний час є власником Ѕ частини будинку. Позивач ознайомлений з даними технічного паспорта. Відчужувана частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями оглянута покупцем. Претензій до продавця, щодо якісних характеристик відчужуваного майна, покупець не мав.

До суду Олександрійською міською радою Кіровоградської області надано відзив на апеляційну скаргу, в якому заперечується проти задоволення апеляційної скарги. Зазначається, що право на Ѕ частини житлового будинку виникло у Олександрійської міської ради тільки з моменту державної реєстрації речового права на це майно, а саме з 26.12.2016. Висновок експерта від 31.08.2017 не містить відповіді на питання, які мають важливе доказове значення, оскільки перед експертом не ставилися питання про стан будинку АДРЕСА_3 в цілому, станом на 2006 рік, а також не містить інформації, які ж саме ремонті роботи в будинку позивач здійснювала, які кошти на це були витрачені і хто саме їх сплачував. Крім того, зазначило, що на даний час Ѕ частина спірного житлового будинку не існує, так як позивач для того, щоб виокремити свою Ѕ частину житлового будинку, як окремий цілісний житловий будинок, повністю зруйнувала Ѕ частину житлового будинку, яка була їй відчужена Олександрійською міською радою.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 12.12.2019 справу призначено до розгляду.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції відповідно статті 367 ЦПК України, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції встановив, що власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , на підставі договору дарування частини житлового будинку від 28.07.2009, який посвідчено приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г.

Право власності зареєстровано у Олександрійському МБТІ 05 серпня 2009 за № 587/60 с. 566.

Частину будинку у 2009 році подарував позивачу ОСОБА_4 , який був власником подарункової частки.

На плані Ѕ частина позначена 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, що у сукупності становить 36,5 кв.м.

Власником іншої Ѕ частини будинку АДРЕСА_3 був ОСОБА_5 , який помер у 2006 році.

Рішенням Олександрійської міської ради № 606 від 15.02.2008 «Про прийняття до комунальної власності нерухомого майна» Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_5 прийнято до комунальної власності згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2017, яким спадщину визнано відумерлою.

Суд першої інстанції зазначив, що договір дарування Ѕ частини житлового будинку №56 від 28.07.2009 року та технічний паспорт доводить факт наявності лише двох власників цього будинку, тобто право на один об`єкт. Будинок не поділено на дві окремі квартири, а наявність окремих входів до будинку не є доказом власності на квартиру АДРЕСА_4 . На момент подачі позову будинок перебував у спільній частковій власності, де один власник фізична особа, а інший територіальна громада.

Момент виникнення права власності у міської ради на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 виник 26.12.2016, про що зазначено у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128598659.

Під час розгляду справи суттєво змінилися обставини, оскільки територіальна громада м. Олександрії в особі Олександрійської міської ради продала Ѕ частку спірного будинку ОСОБА_1 за одну гривню та право власності зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі.

У п.11 договору купівлі-продажу міститься твердження, що покупець ознайомлений з даними технічного паспорта. Відчужувана частка житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями оглянута покупцем. Претензій до продавця щодо якісних характеристик відчужуваного майна покупець не має.

Суд першої інстанції зазначив, що акт від 10.06.2008 про здійснення ремонту покрівлі будинку АДРЕСА_1 доводить, що замовником є ОСОБА_6 , хоча остання не була власником частини будинку, тому не може бути доказом факту проведення ремонтних робіт позивачем.

Крім того, ОСОБА_1 у 2008 році також не була власницею цього будинку або його частини про, що вказує договір дарування від 28.07.2009.

Суд першої інстанції зазначив, що позивач у 2009 році набувши право власності на Ѕ частину будинку АДРЕСА_3 письмово не зверталася до відповідачів з проханням здійснення ремонту, реконструкції тощо. Також не надано доказів, які підтверджують порушене право позивача, зокрема, що остання була змушена ремонтувати та реконструювати весь будинок АДРЕСА_3 з метою заповідання руйнації, так як її обов`язок є утримання майна, яке є спільною частковою власністю.

Суд першої інстанції відхилив висновок експерта від 31.08.2017, зазначивши, що оскільки експертом не надано відповіді на питання, які мають значення для справи з тих причин, що перед експертом їх не ставили взагалі, тому відсутня експертна оцінка щодо стану будинку № АДРЕСА_3 у 2006 році, на час, коли помер попередній власник ОСОБА_5 та які ремонтні роботи з 2009 року здійснювала ОСОБА_1 .

Крім того, експертиза проведена не у 2009 році, коли позивач набула права власності на Ѕ частку будинку, а у 2017 році.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що не встановлено жодних обставин, які б вказували на неправомірні дії тільки відповідачів, беручи до уваги той факт, що право комунальної власності за міською радою зареєстровано лише у 2016 році, а тому відсутні причинно-наслідковий зв`язок, який вказує на завдання шкоди позивачу бездіяльністю відповідачів.

Справа розглядалась судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

З урахуванням вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

При виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі статтею 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Рішення суду першої інстанції не відповідає зазначеним нормам процесуального права.

Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних, свобод чи інтересів.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Загальні начала правового регулювання зазначеного предмету судового розгляду регулюються ст. ст. 8, 17 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст.1 Протоколу 1 до зазначеної конвенції, ст. ст. 30, 41 Конституції України, главою 23, главою 28 ЦК України із урахуванням обмежень, передбачених ст. ст. 13,16, 319 ЦК України.

Специфіка правового регулювання здійснення цивільних прав та охорони цивільних інтересів співвласника житлового будинку, квартири міститься у нормах глави 26 ЦК України щодо спільної часткової або сумісної власності, які мають спеціальний характер та безумовний пріоритет при вирішенні справ про захист прав та цивільних інтересів співвласника житлового будинку, квартири.

Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, проте цей перелік не є вичерпним.

З матеріалів справи вбачається, що власником Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_3 є ОСОБА_1 , на підставі договору дарування частини житлового будинку від 28.07.2009р посвідченого приватним нотаріусом Олександрійського міського нотаріального округу Куліш Л.Г.

Право власності зареєстровано у Олександрійському МБТІ 05 серпня 2009 .

На плані будинку Ѕ частина, яка подарована позначена 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 2-6, що у сукупності становить 36,5 кв.м.

Власником іншої Ѕ частини будинку АДРЕСА_3 був ОСОБА_5 , який помер у 2006 році.

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина, яка складалась з Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_3 .

Рішенням Олександрійської міської ради № 606 від 15.02.2008 «Про прийняття до комунальної власності нерухомого майна» Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_5 прийнято до комунальної власності згідно рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 05.11.2007, яким спадщину визнано відумерлою.

Державна реєстрація речового права на зазначене майно здійснена 26.12.2016. про що зазначено у Інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 128598659.

Встановлені обставини свідчать, що Олександрійська міської рада з часу прийняття до комунальної власності нерухомого майна» Ѕ частини житлового будинку АДРЕСА_3 , яка належала померлому ОСОБА_5 І до часу звернення позивача у суд з позовом не виконувала обов`язки відповідно до статті 322 ЦК України.

Висновки суду першої інстанції, що ОСОБА_1 не надала докази, на підтвердження її порушеного права зокрема, що вона вимушена була ремонтувати та реконструювати весь будинок № АДРЕСА_3 з метою заподіяння руйнації є необґрунтованими, оскільки позивач не ставить питання про відшкодування понесених витрат у зв`язку з ремонтом будинку. В позові ставиться питання про відшкодування, шкоди у зв`язку з неналежним утриманням частини будинку яка знаходилась у власності міської ради.

Не обґрунтованим є висновок суду першої інстанції, що тягар по утриманню будинку повинна була нести ОСОБА_1 виходячи з того, що оскільки будинок не був поділений на квартири і перебував у спільній частковій власності то відповідно ОСОБА_1 зобов`язана була утримувати майно, яке є спільною частковою власністю.

Відповідно до статті 356 ЦК України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб`єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 360 ЦК вказує, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальності перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Встановлені обставини свідчать, що в результаті недобросовісного виконання міською радою своїх обов`язків, як співвласників майна, по утриманню частини будинку під номером АДРЕСА_3 була заподіяна шкода майну позивача.

Доводи Олександрійської міської ради , що оскільки вони є власником спірного майна з 2016 року і відповідно несуть відповідальність за утримання майна до цього часу, є необґрунтованими , оскільки не надано належні та допустимі докази на підтвердження, що з моменту винесення рішення Олександрійською міською радою № 606 від 15.02.2008 «Про прийняття до комунальної власності нерухомого майна» і до моменту державної реєстрації речового права на це майно, а саме до 26.12.2016. були перешкоди у реєстрації частини будинку та користуванні зазначеним майном.

Не ґрунтуються на матеріалах справи і висновки суду першої інстанції, що позивачем не надані належні та допустимі докази, які б свідчили, що причиною аварійного стану Ѕ частини будинку АДРЕСА_3 є бездіяльність відповідачів та у зв`язку з цим позивачу заподіяна майнова шкода.

З матеріалів справи вбачається, що діями співвласника майна в особі Олександрійської міської ради, позивачу заподіяна матеріальна шкода, яка визначена у розмірі 32862 грн. відповідно до висновку експертного дослідження за результатами проведення будівельно технічного дослідження № 201/202/17-27 від 31.08.20017 року.

Розмір матеріальної шкоди та висновки експертного дослідження відповідачами не спростовані, належними та допустимими доказами.

Суд апеляційної інстанції визнав висновок експертного дослідження за результатами проведення будівельно технічного дослідження № 201/202/17-27 від 31.08.20017 року як належний та допустимий доказ в розумі частини 3 статті 102 ЦПК України.

Згідно статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Суд апеляційної інстанції приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області та Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, підлягає задоволенню частково.

Стягнути із Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 32862 ( тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят дві ) грн. завданої майнової шкоди.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області, відмовити, оскільки зазначене управління не є власником майна, яке є предметом судового розгляду.

Крім того в судовому засіданні під час розгляду апеляційної скарги представник Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області зазначив, що Ѕ частини будинку за номером АДРЕСА_3 до цього не передана на баланс Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області.

Посилання в апеляційній скарзі, що 01.08.2019 року відповідно до договору купівлі продажу Ѕ частини будинку за номером АДРЕСА_3 між Територіальною громадою м. Олександрія в особі Олександрійської міської ради, податковий номер 33423535, від імені якого діє Управління приватизації, оренди майна та землі Олексадрійської міської ради в особі ОСОБА_7 та ОСОБА_1 частка спірного будинку продана ОСОБА_1 за одну гривню, право власності зареєстровано за позивачем у Державному реєстрі і як наслідок позивач на даний час є власником майна і відповідно претензій до міської ради немає є безпідставними.

З матеріалів справи вбачається, що предметом судового розгляду є відшкодування шкоди у зв`язку з неналежним утриманням майна яке перебувало у спільній частковій власності міської ради з моменту зарахування майна до територіальної громади і по час звернення позивача у суд з позовом.

Позивач звернувся у суд з позовом 28.08.2018 року в той час, як відчуження майна відбулось 01.08.2019 року, майже через рік, після звернення позивача з позовом до суду,.

Суд апеляційної інстанції, приймаючи до уваги встановлені обставини дійшов висновку, що суд першої інстанції при розгляді справи не встановив дійсні обставини по справі, що є порушенням норм процесуального права. Крім того судом першої інстанції неправильно застосовані норми матеріального права.

Відповідно п.п 1,2,4 частини 1 статті 376 ЦПК України зазначені обставини є підставами для скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового судового рішення, яким позов підлягає задоволенню частково.

В суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції, позивач понесла витрати на професійну правничу допомогу: підготовку і подання позовної заяви, відзиву на апеляційну скаргу та на представництво її інтересів в суді першої та апеляційної інстанції адвокатом.

Представником позивача заявлено клопотання про стягнення судових витрат.

Розмір витрат склав 3800 грн., що підтверджується договором про надання професійної правничої допомоги, розрахунком з детальним описом робіт, квитанцією.

Оскільки апеляційна скарга задоволена частково, з Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу, понесені у зв`язку з розглядом справи в суді першої інстанції та у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції в сумі 3800 грн., судовий збір у розмірі 1762 грн., а також витрати понесені при проведенні експертизи у розмірі 4989,60 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382, 383, 384 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , задовольнити частково.

Рішення Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 01.10.2019 року, скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_1 до Олександрійської міської ради Кіровоградської області та Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, задовольнити частково.

Стягнути із Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 32862 ( тридцять дві тисячі вісімсот шістдесят дві ) грн. завданої майнової шкоди.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління житлово-комунального господарства, архітектури та містобудування Олександрійської міської ради Кіровоградської області, відмовити.

Стягнути із Олександрійської міської ради Кіровоградської області на користь ОСОБА_1 судові витрати по справі:судовий збір у розмірі 1762 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 3800 грн., витрати понесені при проведені експертного висновку у розмірі 4989,60 грн.

Текст постанови складено 13.02.2020 року.

Постанова суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках передбачених статтею 389 ЦПК України.

Головуючий:

Судді: