Справа № 638/3436/20
Провадження № 2/638/2909/20
29 жовтня 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
в складі: головуючого судді Шестака О.І.
за участю секретаря Цуваревої Р.Ю.
Позивач Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків Міністерства Оборони України 06.03.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг за період з 01.10.2009 року по 01.01.2020 року у розмірі 128373,34 грн. і судових витрат.
Свої вимоги позивач мотивував тим, що Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харкова (далі КЕВ м. Харків) є один з підрозділів Збройних Сил, який організовує квартирно-експлуатаційне забезпечення Збройних Сил України. Згідно акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року гуртожиток за адресою АДРЕСА_2 ) було передано від Харківського університету Повітряних Сил ім. Кожедуба на баланс КЕВ м. Харків. У гуртожитку мешкають військовослужбовці та члени їх сімей, які зобов`язані щомісячно оплачувати нараховану плату за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій, а також комунальні послуги, що спожиті впродовж місяця.
Відповідачі займають дві кімнати АДРЕСА_3 , мають значну заборгованість, оскільки з 2009 р. не сплачують комунальні послуги, відповідно не поновлюються бюджетні кошториси, які витрачені позивачем на сплату послуг. При цьому, за період з 2009 року по теперішній час від відповідачів ніяких заяв або скарг з приводу ненадання чи неналежного надання послуг, здійснення перерахунку не надходило. Позивач зі свого боку продовжує виконувати свої обов`язки та забезпечує надання боржнику житлово-комунальних послуг.
Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 27.02.2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Позивач - Квартирно-експлуатаційний відділ м. Харків Міністерства Оборони України 25.08.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із уточненою позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 через законного представника ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій та комунальних послуг за період з 01.10.2009 року по 01.08.2020 року у розмірі 145838,10 грн. і судових витрат.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі.
Відповідачі та їх представники в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання були повідомлені належним чином, причина неявки суду невідома; будь яких заяв, пояснень,відзивів, заперечень до суду не надходило.
У відповідності до вимог ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. У разі повторної неявки в судове засіданні відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів.
Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється.
Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши надані докази, дійшов наступних висновків.
Відповідно до ст. 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
За положенням ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.
Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено ст. 15 ЦК України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання.
Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений ст. 16 ЦК України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних праві інтересів можуть бути:визнання права;визнання правочину недійсним;припинення дії,яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна право відношення; припинення право відношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди;визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом,що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.
Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини.
З акту прийняття-передачі основних засобів від 29.12.2006 року випливає, що гуртожиток за адресою АДРЕСА_2 ), передається Харківським університетом Повітряних Сил ім. Кожедуба на баланс та в експлуатацію КЕВ м. Харків.
ОСОБА_1 , який є квартиронаймачем гуртожитку КЕВ м. Харків на теперішній час є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 .
Як випливає з розрахунку по особовому рахунку, відкритому на ім`я ОСОБА_1 , заборгованість за послуги з утримання будинків та прибудинкових територій та комунальні послуги (водопостачання, водовідведення, опалення, електроенергія, вивіз сміття) за період з 01.10.2009 року по 01.08.2020 р. становить 145838,10 грн.
Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначає Закону України «Про житлово-комунальні послуги».
Комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством (абз. 11 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги».)
Згідно з п. 7.2 Розділу 7 «Положення про організацію квартирно-експлуатаційного забезпечення Збройних Сил України»- утримання житлового фонду здійснюється для забезпечення експлуатації та/або ремонту житлових та нежитлових приміщень, будинків і споруд, а також утримання прибудинкових територій та територій військових містечок відповідно до вимог нормативів, норм, стандартів, порядків і правил згідно із законодавством.
Житлові будинки утримуються за рахунок плати на утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що вноситься мешканцями.
Мешканці житлового фонду сплачують за користування житлом та спожиті комунальні послуги згідно з чинним законодавством України (п. 7.4 Положення).
За вимогами п.5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»( що діяв на час виникнення спірних правовідносин) споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 4 Розділу ІІІ Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 84 від 27.04.2015 р., особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги.
Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором.
Факт отримання комунальних послуг відповідачами не оспорений. Матеріали справи не містять жодних доказів того, що відповідачі звертались до КЕВ м. Харків з будь-якими заявами, зокрема про ненадання або неналежне надання послуг.
Згідно ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідачам надавались комунальні послуги, за які КЕВ м. Харків розраховувався з постачальниками, а відповідачі їх отримували.
Таким чином, між сторонами встановилися фактичні договірні відносини з приводу надання житлово-комунальних послуг на підставі відкритого особового рахунку, позивач свої зобов`язання перед відповідачами виконав, а відповідачі плату за надані послуги у встановленому порядку не вносять.
Статтями 66, 67 ЖК Української РСР визначено, що розмір плати за користування житлом (квартирної плати) встановлюється Кабінетом Міністрів України. Плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.
Згідно ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР , наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.
За змістом ст. 151 ЖК, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію.
Відповідно до ст. 162 ЖК, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Тарифи по оплаті за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій встановлюються рішенням виконавчого комітету Харківської міської ради.
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 ЦК України.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається.
Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань.
У відповідності до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.
Нормами частини 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
У відповідності до частини 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.
Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.
З огляду на викладені обставини, у відповідачів виникло зобов`язання сплатити гроші за спожиті послуги, а у позивача є право вимагати від нього виконання цього обов`язку.
Стосовно позовних вимог Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків про солідарне стягнення заборгованості з малолітньої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 суд зазначає наступне:
Статтею 30 ЦК України визначена цивільна дієздатність фізичної особи, зокрема: Цивільну дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Обсяг цивільної дієздатності фізичної особи встановлюється цим Кодексом і може бути обмежений виключно у випадках і в порядку, встановлених законом.
Згідно ст. 31 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років (малолітня особа) є частково цивільно дієздатною та має право: 1) самостійно вчиняти дрібні побутові правочини.
Правочин вважається дрібним побутовим, якщо він задовольняє побутові потреби особи, відповідає її фізичному, духовному чи соціальному розвитку та стосується предмета, який має невисоку вартість; 2) здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної, творчої діяльності, що охороняються законом.
Приписами ч. 2 ст. 31 ЦК України визначено, що малолітня особа не несе відповідальності за завдану нею шкоду.
З огляду на вищенаведене суд відмовляє стягнення заборгованості з малолітньої особи ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Системно аналізуючи норми матеріального права та докази, що надані сторонами, суд вважає частково обґрунтованими заявлені позовні вимоги.
Керуючись вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій підлягають задоволенню.
Виходячи з вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню судові витрати, понесені позивачем в загальній сумі 2102,00 грн.
На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 68 ЖК України, ст. ст. 526, 625 ЦК України, ст.ст. 4, 10, 12, 19, 81, 133, 141, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 274 280-283, 289, 352, 354 ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги Квартирно-експлуатаційного відділу м. Харків до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , задовольнити частково.
В іншій частині у задоволенні позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя