Справа №464/7398/20
пр № 2-з/464/62/20
У Х В А Л А

23 грудня 2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого судді Сабари Л.В.

за участю секретаря судових засідань Козир О.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові заяву представника позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» Мєшнік Костянтина Ігоровича про забезпечення позову у справі № 464/7398/20, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Сихівського районного суду надійшли матеріали цивільної справи за позовом Акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 , у якому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за договором про надання банківських послуг від 07.03.2018 року у розмірі 130600,82 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Разом із позовною заявою представником позивача подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, яке належить на праві власності ОСОБА_1 , а саме на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження..

В обґрунтування заяви покликається на те, що не вжиття такого заходу забезпечення позову як арешт квартири може призвести до утруднення виконання рішення суду, відчуження вказаного майна, а відтак до порушення права особи на доступ до правосуддя.

Заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи, у відповідності до ч.1 ст. 153 ЦПК України.

На підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення доказів, оглянувши матеріали справи № 464/7398/20, суд прийшов до наступного.

Згідно ч. 1 ст.149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 150 цього Кодексу позов забезпечується, зокрема: накладенням арешту на майно та або грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до ч. 3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України в постанові № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог; пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулась з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушенні у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Звертаючись до суду із позовом, представник позивача просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 в користь позивача Акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за договором про надання банківських послуг від 07.03.2018 року у розмірі 130600,82 грн. та судові витрати в розмірі 2102 грн.

Однак, дослідивши аргументи викладені у заяві про забезпечення позову, така не містить посилання на беззаперечні мотиви, за якими позивач вважає, що захист його прав, свобод та інтересів буде неможливим без вжиття відповідних заходів і для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також не вказано в чому полягає значимість таких зусиль і наскільки значні витрати будуть позивачем при цьому понесені.

Крім того, представник позивача посилається лише на загальні підстави для накладення арешту на квартиру, що не забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання майбутнього рішення, адже відповідач може відчужити квартиру; переконливих доводів щодо причин, у зв`язку з якими необхідно забезпечити позов, обґрунтувань його необхідності не навів.

З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 31.07.2020 судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної спільної сумісної власності ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Доказів, що квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 , або, що ОСОБА_1 та ОСОБА_4 є однією і тією ж особою суду не надано.

При цьому наявність самого по собі вищевказаного позову в жодному разі не є підставою для задоволення заяви про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру, обмежуючи про власності на таке майно ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . .

Окрім цього, суд не встановив співмірності розміру позовних вимог із обраними способами забезпечення позову.

Оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, з огляду на вищевикладене, суд прийшов переконання, що матеріали справи не містять жодних доказів щодо належності на праві власності квартири АДРЕСА_1 ОСОБА_1 , враховуючи інтереси не тільки позивача, відповідача, але й інших власників майна, співмірність способу забезпечення позову із предметом спору, у звязку із чим у задоволенні заяви необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 149, 150, 260, 261, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_5 про забезпечення позову у справі № 464/7398/20 шляхом накладення арешту на нерухоме майно, а саме на квартиру АДРЕСА_1 , шляхом заборони будь-яким способом укладати угоди стосовно цього майна, проводити його реєстрацію та перереєстрацію, здійснювати його відчуження відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Повне судове рішення складено та підписано суддею 23 грудня 2020 року.

Суддя Сабара Л.В.