РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.О.

представника відповідача ОСОБА_1

(Справа № 285/3536/20, провадження у справі № 2/0285/1102/20)

розглянув у судовому засіданні у спрощеному порядку цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення 3% річних

В С Т А Н О В И В:

В вересні 2020 року до суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» (далі - ТзОВ «ФК`Гефест») з позовом до відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в якому просить стягнути з останніх на свою користь - 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме: з ОСОБА_2 суму в розмірі 12 653,28 швейцарських франків; з ОСОБА_3 суму в розмірі 12 316,32 швейцарських франків; з ОСОБА_4 суму в розмірі 7105,47 швейцарських франків; з ОСОБА_5 суму в розмірі 6 006,25 доларів США.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 11.06.2007р. між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Кредитний договір №0, відповідно до якого останній надав ОСОБА_2 кредит в сумі 160 000,00 швейцарських франків зі строком користування до 11.08.2018р.

05.07.2007р. між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Кредитний договір №0, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит в сум 154 398,00 швейцарських франків зі строком користування до 05.07.2018р.

10.10.2007р. між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 88 700,00 швейцарських франків зі строком користуванні до 10.10.2014р.

23.11.2007р. між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 74 000,00 доларів США зі строком користування до 23.11.2014р.

Вищезазначені кредитні договори, були забезпечені одним предметом іпотеки, а саме нежитловим приміщенням, що знаходиться по АДРЕСА_1 .

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2010р. в справі №2-103/10, було звернуто стягнення на вищезазначений предмет іпотеки з метою погашення заборгованості відповідачів за кредитними договорами у формі не повернення кредиту в сумах заборгованість: ОСОБА_2 - 1 006 000,73 грн.; ОСОБА_3 - 960 389,04 грн.; ОСОБА_4 - 554 423,11 грн., ОСОБА_5 - 538 865,90 грн.

08.12.2011р. АКІБ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами. В подальшому 07.05.2019р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір №1365/К купівлі-продажу майнових прав, відповідно до якого останній став єдиним власником всіх прав вимоги за зазначеними кредитними договорами.

Позивач керуючись статтею 625 ЦК України та посилаючись на те, що оскільки відповідачі не погасили наявну у них заборгованість за кредитними договорами, право вимоги по яких він набув, просить суд позов задовольнити.

Представник відповідачів у поданому відзиві позовні вимоги не визнав. Посилаючись на те, що оскільки позивач внаслідок пропуску строку позовної давності втратив право на звернення з позовом про стягнення основної заборгованості, в зв`язку з чим не набувши права на нарахування 3% річних, просить суд в задоволенні позову відмовити.

Позивач своїм правом на подачу відповіді на відзив не скористався.

Представник відповідачів в судовому засіданні просив у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши усні пояснення представника відповідачів, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Встановлено, що 11.06.2007р. між ОСОБА_2 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Кредитний договір №0, відповідно до якого останній надав ОСОБА_2 кредит в сумі 160 000,00 швейцарських франків зі строком користування до 11.08.2018р. 05.07.2007р. між ОСОБА_3 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Кредитний договір №0, відповідно до якого ОСОБА_3 отримала кредит в сум 154 398,00 швейцарських франків зі строком користування до 05.07.2018р. 10.10.2007р. між ОСОБА_4 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено Договір про надання споживчого кредиту №0 , відповідно до якого ОСОБА_4 отримав кредит в сумі 88 700,00 швейцарських франків зі строком користуванні до 10.10.2014р. 23.11.2007р. між ОСОБА_5 та АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір про надання споживчого кредиту №0, відповідно до якого ОСОБА_5 отримав кредит в сумі 74 000,00 доларів США зі строком користування до 23.11.2014р.

Також встановлено, що для забезпечення виконання кредитних договорів, 23.11.2007 року АКІБ «УкрСиббанк» було передано в іпотеку майно, а саме нежитлові будівлі площею 875,5 кв.м, що знаходяться по АДРЕСА_1 .

Як вбачається з матеріалів справи, 08.12.2011р. АКІБ «УкрСиббанк» відступив ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за вищезазначеними кредитними договорами, а в подальшому 07.05.2019р. ПАТ «Дельта Банк» продав майнові права по цім кредитним договорам ТОВ «ФК «Гефест» (а.с. 43-71).

Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (частина перша статті 546 ЦК України).

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) зроблено висновок, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25.02.2010р. в справі №2-103/10, було звернуто стягнення на вищезазначений предмет іпотеки з метою погашення заборгованості відповідачів за кредитними договорами. Сторонами не надано суду доказів, чи було реалізовано АКІБ «УкрСибанк» або АТ «Дельта Банк» рішення суду щодо звернення стягнення на майно, чи зверталися вони для примусового його виконання.

Також встановлено, що 26.02.2009 року АКІБ «УкрСиббанк» на адресу відповідачів направив вимоги про повернення всієї суми в повному обсязі в зв`язку з порушенням умов договору.

Отже, строк виконання зобов`язань відповідачів по кредитними договорами було змінено, в зв`язку з чим строк позовної давності щодо стягнення основної заборгованості розпочався на тридцятий день з дня отримання вимог та зверненням АКІБ «УкрСибанк» з позовом до суду про звернення стягнення на майно, а саме з 13.04.2009 р. і закінчився 14.04.2012 року (а.с.104-115). Крім того, строк пред`явлення до виконання рішення суду про звернення стягнення на майно, яке набрало законної сили 09.03.2010 року, закінчився 10.03.2013 року, коли право вимоги по кредитним договорам мало АТ «Дельта Банк».

Тлумачення частини першої статті 509, частини першої статті 267, статті 625 ЦК України, свідчить, що: натуральним є зобов`язання вимога в якому, не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку, але добровільне виконання якої не є безпідставно набути майном; конструкція ст. 625 ЦК України щодо нарахування 3% річних та інфляційних втрат розрахована на її застосування до такого грошового зобов`язання, вимога в якому може бути захищена в судовому (примусовому) порядку; кредитор в натуральному зобов`язанні не має права на нарахування 3% річних та інфляційних втрат, оскільки вимога в такому зобов`язанні не може бути захищена в судовому (примусовому) порядку (постанова ВС від 18.03.2020 р. №442/398/15-ц)

За підставами виникнення натуральні зобов`язання можуть бути поділено на групи: а) натуральні зобов`язання з правочину; б) задавнені зобов`язання; в) натуральні зобов`язання, що ґрунтуються на зловживанні правом; г) натуральні зобов`язання у зв`язку з набранням чинності помилкового рішення (ухвали) суду.

Таким чином, оскільки АКІБ «УкрСиббанк» та АТ «Дельта Банк», маючи статус кредиторів, і не реалізовуючи своїх прав на звернення у встановлені законом строки з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості по кредитним договорам, а також на звернення до примусового виконання рішення суду щодо реалізації заставного майна, втратили своє право вимоги на примусове виконання боржниками своїх зобов`язань за кредитними договорами та рішенням суду (позовна давність, строк пред`явлення до виконання рішення суду), суд приходить до висновку, що зобов`язання відповідачів є задавненими, в зв`язку з чим набули статусу натурального зобов`язання.

Як вбачається з встановлених обставин, 3% річних були нараховані позивачем ТзОВ «ФК`Гефест» на вимогу, яка наданий час існує в натуральному зобов`язанні, в зв`язку з чим в задоволенні позовних вимог слід відмовити за безпідставністю.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Гефест» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 про стягнення 3% річних - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд.

Повний текст рішення виготовлено 12.11.2020 року.

Головуючий