13 лютого 2020 року м.Чернівці
справа 727/3027/13
провадження 22-ц/822/137/20
судді Чернівецького апеляційного суду Перепелюк І.Б. стосовно постанови Чернівецького апеляційного суду колегії суддів з розгляду цивільних справ від 13 лютого 2020 року в справі за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, в якої перебуває майно боржника, за апеляційною скаргою Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 листопада 2019 року.
В листопаді 2019 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Управління Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області звернувся в суд з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи, в якої перебуває майно боржника. Просив суд надати дозвіл державним виконавцям відділу примусового виконання рішень Управління ДВС Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області, представникам стягувача ВАТ «Ощадбанк» філія - Чернівецьке обласне управління, працівникам правоохоронних органів та іншим залученим до проведення виконавчих дій особам на примусове проникнення на територію будинковолодіння ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , де перебуває транспортний засіб марки NISSAN модель PATHFINDER SE, 2007 р.в., ДНЗ СЕ0044КМ, кузов № НОМЕР_1 , що належить боржнику для подальшого його вилучення та передачі представнику стягувача.
Ухвалою Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 листопада 2019 року в задоволені подання відмовлено.
Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» від імені якого діє філія Чернівецьке обласне управління подало на ухвалу Шевченківського районного суду м.Чернівців від 22 листопада 2019 року апеляційну скаргу, яка постановою Чернівецького апеляційного суду від 13 лютого 2020 року залишена без задоволення.
Відмовляючи в задоволенні апеляційної скарги, колегія суддів виходила з того, що матеріали справи не містять належних та допустимих доказів належного повідомлення ОСОБА_1 - власника нерухомого майна за адресою АДРЕСА_1 , де знаходиться транспортний засіб, який належить на праві власності ОСОБА_2 , про здійснення виконавчих дій, а також не надано доказів які підтверджують перешкоджання власника нерухомого майна ОСОБА_1 вільному доступу на територію його будинковолодіння державному виконавцю.
Вважаю, що при розгляді апеляційної скарги, колегією суддів не було враховано наступного.
Згідно частини першої статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4 частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням.
Документи виконавчого провадження надсилаються стягувачу та боржнику за їхніми адресами, зазначеними у виконавчому документі. У разі зміни стороною місця проживання чи перебування або місцезнаходження документи виконавчого провадження надсилаються за адресою, зазначеною у відповідній заяві сторони виконавчого провадження.
Системний аналіз наведених положень, дає підстави для висновку, що чинне законодавство України передбачає надіслання копії постанов державного виконавця та інших документів виконавчого провадження боржнику за адресою, зазначеною у виконавчому листі.
Водночас повідомлення боржника про початок примусового виконання рішення не пов`язується із отриманням постанови.
З матеріалів справи вбачається, що державним виконавцем неодноразово на адресу боржника ОСОБА_2 та адресу ОСОБА_1 власника будинковолодіння, де знаходиться майно автомобіль боржника, направлялися рекомендованими повідомленнями документи виконавчого провадження, однак ними не отримувались та залишалися не врученими, що свідчить про їх обізнаність щодо виконавчого провадження та зловживання ними правами учасників виконавчого провадження.
Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (ч.8 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження»).
Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.
Аналіз положень Закону України «Про виконавче провадження» та процесуальних норм дає підстави для висновку, що законодавець збалансував права як особи, що ініціює питання звернення з поданням до суду про примусове проникнення до житла, так і особи, щодо якої такі заходи застосовано.
Отже, за обставин, що боржником ОСОБА_2 рішення у добровільному порядку не виконано, обов`язки, встановлені ч.5 ст.19 Закону України «Про виконавче провадження», не виконуються, чиняться перешкоди своєчасному та в повному обсязі вчиненню виконавчих дій, відсутності у державного виконавця можливості вчинити виконавчі дії щодо майна боржника, вважаю, що є підстави для надання державному виконавцю дозволу на примусове проникнення на територію будинковолодіння ОСОБА_1 за адресою : АДРЕСА_1 , на території якого перебуває автомобіль боржника для вчинення виконавчих дій, передбачених законом.
Суддя : І.Б.Перепелюк