Справа № 362/6362/17
Провадження № 2/362/139/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 листопада 2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого - судді Кравченко Л.М.,

за участю секретаря судового засідання- Яренко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Василькові Київської області цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В :

01.12.2017 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, у якому просив стягнути заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 30.11.2007 р. в розмірі 186 816,14 грн. та понесені судові витрати.

Позовні вимоги мотивує тим, що 30.11.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредекс Фінанс» (яке змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал»), та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 175 720,00 грн., зі сплатою 14 % річних процентів за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном 30.11.2014 р. З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали Договір поруки №62055 від 30.11.2007 р. 20.04.2012 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було украдено договір факторингу №05/12, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором №0 від 30.11.2007 р. Проте, вказані зобов`язання за Кредитним договором відповідачами не виконуються, кредитні зобов`язання постійно порушуються, прострочена заборгованість не погашається, у зв`язку з чим станом на 20.11.2007 р. утворилась заборгованість у розмірі 330 999,59 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 144 183,45 грн., заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги 73 722,95 грн., нараховані відсотки 113 093,19 грн. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 186 816,14 грн., яка складається з: заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги 73 722,95 грн., нараховані відсотки 113 093,19 грн. та понесені судові витрати.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву про слухання справи за його відсутності, вимоги позову підтримує в повному обсязі.

Враховуючи, що відповідачі, які були належним чином повідомленими про місце, день і час розгляду справи, не прибули в судове засідання і не повідомили суд про причини свого неприбуття, суд вважає причини неприбуття відповідачів в судове засідання неповажними. В матеріалах справи міститься заява про застосування строку позовної давності.

На підставі ст. 247 ч. 2 ЦПК України справа розглянута за відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, дійшов наступних висновків.

Згідно з положеннями ч.3 ст.12 та ч.ч.1 і 6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У відповідності до вимог ст.ст.2 та 4 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

Відповідно до ст. 263 Цивільного процесуального Кодексу України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

У відповідності до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається з положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утримуватися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно вимог ст.ст. 526, 530, 611, 612 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не пропустив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором.

Відповідно до положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до положень ст. ст. 546, 549, 551 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням та задатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути сума, рухоме та нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Як вбачається з положень ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором.

Згідно ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Судом достовірно встановлено, що 30.11.2007 р. між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредекс Фінанс» (яке змінило назву на ТОВ «Вердикт Капітал»), та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, за умовами якого відповідачу був наданий кредит у сумі 175 720,00 грн., зі сплатою 14 % річних процентів за користування кредитними коштами, з кінцевим терміном 30.11.2014 р.

З метою забезпечення належного виконання Позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором, Банк та ОСОБА_2 уклали Договір поруки №62055 від 30.11.2007 р. 20.04.2012 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» було украдено договір факторингу №05/12, відповідно до якого АКІБ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договором №0 від 30.11.2007 р.

Відповідно до розрахунку заборгованості станом на 20.11.2017 р. становить 330 999,59 грн., яка складається із: заборгованості по основній сумі кредиту в розмірі 144 183,45 грн., заборгованість по відсоткам на дату відступлення права вимоги 73 722,95 грн., нараховані відсотки 113 093,19 грн. зазначена сума заборгованості відповідачів перед позивачем також підтверджується Додатком до Договору від 14.05.2012 р. про внесення змін до Договору факторингу №05/12 від 20.04.2012 р.

З огляду на викладене, в розрізі даного спору убачається, що між сторонами виникли договірні відносини, які регулюються укладеним 30.11.2007 р. договором №0, та у зв`язку із неналежним виконанням боржником умов зазначеного договору, у позивача, як нового кредитора за спірними зобов`язаннями, виникло право вимоги стягнути з відповідачів заборгованість по кредиту, по відсоткам за користування кредитом, а також по передбаченим договором санкціям.

20.04.2012 р. між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу №05/12, у відповідності до умов якого, ПАТ «УкрСиббанк» відступило ТОВ «Кредекс Фінанс» належне йому право вимоги до Відповідачів коштів, що включають в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами, комісіями та всіма іншими платежами за договорами, право на одержання яких належить ПАТ «УкрСиббанк», а ТОВ «Кредекс Фінанс» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача ( а.с. 42-45).

Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк.

Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Відповідно до умов кредитного договору сторони встановили як строк дії договору, так і строки виконані зобов`язань зі щомісячним погашенням платежів.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями.

Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору.

Згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України строк виконання кожного щомісячного зобов`язання спливає у відповідне число останнього місяця строку.

Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок (стаття 253 ЦК України).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Так, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України.

При цьому, початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Згідно з умовами кредитного договору №0 від 30.11.2007 р. позичальник зобов`язаний погасити кредит, сплатити проценти за його користування та інші платежі за цим договором щомісячно рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до Графіку платежів.

Оскільки умовами договорів передбачені окремі самостійні зобов`язання, які деталізують обов`язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договорів погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами кожного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов`язань.

Аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд дійшов висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору зазначено періодичними/щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 3 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 6 квітня 2017 року у справі 6-522цс17, а також від 19 березня 2014 року у справі №6-20цс14.

Розрахунком заборгованості за кредитним договором №0 від 30.11.2007 р. підтверджується, що жодних платежів в рахунок погашення заборгованості з 30.05.2012 р. від відповідачів не надходило.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Статтею 512 ЦК України встановлено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 516 ЦК України).

Частиною першою статті 1077 ЦК України визначено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

За змістом частини першої статті 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога).

Частиною 3 ст.267 ЦК України передбачено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, та клопотання відповідача про застосування строків позовної давності, суд вважає за необхідне застосувати строк позовної давності та відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» у зв`язку із порушенням строків на звернення до суду.

Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір не відшкодовується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.256, 257, 261, 267 ЦК України, ст.ст.4, 12, 81, 141, 268, 273, 352 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості- відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги або по закінченню апеляційного провадження.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя Л.М.Кравченко