Справа № 456/4048/20
Провадження № 2/456/1309/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"29" грудня 2020 р. Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Яніва Н. М.

з участю секретаря - Сунак Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Стрий цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до виконавчого комітету Стрийського міської ради Львівської області, третя особа Державна архітектурно будівельна інспекція України про визнання права власності на реконструйовану квартиру,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась в суд з позовною заявою та просить визнати за нею право власності на на реконструйовану квартиру загальною площею 81,2 кв.м. житловою площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 19.06.2017 вона отримала у державного нотаріуса Стрийської державної нотаріальної контори витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 . З часу придбання квартири вона провела реконструкцію такої переобладнавши частину приміщення на стриху в житлові кімнати приєднавши їх до даної квартири та отримала технічний паспорт на вказану квартиру.

Звернувшись 02.10.2020 до державного реєстратора прав на нерухоме майно з заявою про реєстрацію права власності на реконструйовану квартиру, отримала відмову у внесені змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта.

На підставі вищенаведеного, у зв`язку з відсутністю у неї дозвільної документації та належно затвердженого проекту на реконструкцію квартири вона змушена звертатись до суду з даним позовом.

Позивач у судове засідання не з`явилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце судового розгляду, однак надіслала на адресу суду заяву згідно якої просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить такі задоволити.

Представник відповідача Стрийської міської ради Львівської області будучи належним чином повідомлена судом про час та місце слухання справи в судове засідання не з`явилась, однак подала до суду заяву згідно якої просила проводити розгляд справи у відсутності представника міської ради. Проти задоволення позовних вимог не заперечують.

Представник третьої особи Державної архітектурно - будівельної інспекції України у судове засіданні не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, однак надіслав на адресу суду письмові пояснення на позовну заяву згідно якого просив відмовити у задоволені позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування заявлених заперечень покликався на те, що звернення до суду з позовом з приводу самочинного будівництва має здійснюватись за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного державного органу, рішення якого чи його

відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Однак порушення прав позивача та як наслідок необхідність їх судового захисту не встановлено, оскільки позивач не звертався у передбаченому законом порядку до відповідної інспекції архбудконторолю для прийняття в експлуатацію самочинно збудованого об`єкта.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на вказане, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до переконання, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право у порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, у межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд, перевіряючи порушення прав позивача цивільного характеру, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Так, в судовому засіданні встановлено, що у відповідності до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер 89893435 від 19.06.2017, виданого Держаним нотаріусом Стрийської державної нотаріальної контори Костур У.Т., позивач ОСОБА_1 , на підставі договору про пайову участь, серія та № 27/8/54/КБ від 24.12.2016, акту прийому передачі від 07.03.2017, видавник ТзОВ «Стрийбудмонтаж» є одноособовим власником квартири АДРЕСА_2 , загальною площею 43,3 кв.м., та житловою площею 18,9 кв.м. /а.с.6/

Згідно технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 виготовленого ФОП ОСОБА_2 від 08.06.2017 вищевказана квартира розташована на 8 поверсі 8 поверхового будинку та складається з 1 кімнати житловою площею 18,9 кв.м., кухні площею 14,3 кв.м, вбиральні 3,8 кв.м., коридору площею 4,5 кв.м. Загальна площа квартири 43,3 кв.м..

Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло.

Згідно ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Відповідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом.

Згідно ст. 382 ЦК України, квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання. Усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав.

Відповідно ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Згідно ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.331 ЦК України, право власності на нову річ яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

У відповідності до Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» під поняттям будівництво розуміється нове будівництво, реконструкція, технічне переоснащення, реставрація та капітальний ремонт об`єктів будівництва.

Згідно із ч. 1 ст. 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у ч. 1 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Самочинним також вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві, за наявності рішень спеціально уповноважених органів про усунення порушень.

Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» (надалі - Закон)дозвільний документ (ст. 35 - 37), що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того об`єкту і на тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі.

Під проектом слід розуміти залежно від категорії об`єкта будівництва відповідний склад документації, визначеної ст. ст. 1,7 «Про архітектурну діяльність», отриманої відповідно до ст.ст. 29,31 Закону «Про регулювання містобудівної діяльності», а також будівельний паспорт та технічні умови, отримані відповідно до ст.ст. 27,30 зазначеного Закону.

Будівництвом, яке здійснюється з істотним порушенням будівельних норм і правил, вважається у тому числі будівництво, яке хоча і здійснюється за наявності проекту, але з порушенням державно-будівельних норм та санітарних правил, що загрожують життю та здоров`ю людини у разі невиконання приписів інспекції державного архітектурно-будівельного контролю про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил тощо.

Згідно ч. 1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права.

Відповідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На замовлення позивача, ФОП ОСОБА_3 30.09.2020 було виготовлено технічний паспорт на квартиру АДРЕСА_2 , згідно якого з квартира по 8-му поверсі складається з коридору площею 8,2 кв.м., житлової кімнати площею 17,4 кв.м., кухні 12,1 кв.м., санвузлу 3,2 кв.м., лоджії 1,8 кв.м., загальна площа по 8 му поверсі 42,7 кв.м., житлова 17,4.

По мансардному поверсі квартири АДРЕСА_3 квартира складається з коридору площею 5,0 кв.м., житлової кімнати 14,5 кв.м., житлової кімнати 19 кв.м.. Загальна площа по мансардному поверсі 38,5 кв.м., житлова 33.,5 кв.м..

Загальна площа по квартирі АДРЕСА_3 становить 81,2 кв.м., у тому числі житлова 50,9 кв.м., допоміжна 28,5 кв.м., неопалювальних приміщень 1,8 кв.м. /а.с.8-8а/

Таким чином, судом встановлено, що у цілому мала місце саме реконструкція належної позивачу квартири АДРЕСА_2 , яка проведена без отримання на те відповідних дозволів контролюючих служб та погоджень, а також без затвердженого у встановленому законодавством порядку проекту. Така реконструкція здійснювалась господарським способом за власні кошти позивача. Вказані роботи є самочинним будівництвом, оскільки відсутня погоджувальна документація.

Згідно звіту про проведення технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж об`єкта виготовленого 30.09.2020 ФОП ОСОБА_3 на замовлення позивача ОСОБА_1 встановлено можливість його надійної та безпечної експлуатації./а.с.9-16/

Згідно довідки суб`єкта підприємницької діяльності ОСОБА_4 від 30.09.2020 встановлено, що інвентаризаційна вартість нерухомого майна, а саме квартири АДРЕСА_4 , станом на 30.09.2010 становить 267 452 грн.

Окрім того, судом береться до уваги та обставина, що в процесі здійснення самочинної реконструкції, фактів порушення прав та інтересів третіх осіб, співвласників багатоквартирного будинку та самого відповідача, не встановлено, що підтверджується заявами-згодами, власників квартир АДРЕСА_5 , а саме ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які посвідчені приватним нотаріусом Стрийського районного нотаріального округу Швед І.В. від 26.09.2019, згідно яких такі не заперечують у проведені реконструкції житлової квартири АДРЕСА_2 з влаштуванням мансардного поверху, над належною ОСОБА_1 , квартирою за умови виготовлення дозвільних документів та врахування законних прав та інтересів власників квартир. /а.с.25-27/

Також, в матеріалах справи міститься довідка ТзОВ «Стрийбудмонтаж» від 25.07.2018р., в якій останні, як балансоутримувач житлового будинку АДРЕСА_6 , не заперечують у проведенні реконструкції житлової квартири АДРЕСА_3 даного будинку з влаштуванням мансардного поверху, над житловою квартирою АДРЕСА_3 /а.с.28/

У відповідності до Постанови Кабінету міністрів України від 19.08.2015 № 671 «Про деякі питання діяльності органів державного архітектурно - будівовельного контролю» встановлено, що органи державного архітектурно-будівельного контролю є правонаступниками прав та обов`язків Державної архітектурно-будівельної інспекції щодо здійснення переданих повноважень відповідно до Закону України Про регулювання містобудівної діяльності . До завершення здійснення заходів з утворення органів державного архітектурно-будівельного контролю в Київській та Севастопольській міських державних адміністраціях та сільських, селищних, міських радах або визначення структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів сільських, селищних, міських рад, на які покладаються повноваження, визначені Законом України Про регулювання містобудівної діяльності, а також затвердження актів спільної комісії такі повноваження здійснює Державна архітектурно-будівельна інспекція.

Орган держархбудконтролю відповідно до покладених на нього завдань зокрема: надає, отримує документи, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт, відмовляє у видачі таких документів, анулює їх, скасовує їх реєстрацію; приймає в експлуатацію закінчені будівництвом об`єкти (видає сертифікати, реєструє декларації про готовність об`єкта до експлуатації та повертає такі декларації на доопрацювання для усунення виявлених недоліків).

Відповідно до ч.1 ст. 38 Закону у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, посадова особа органу державного архітектурно-будівельного контролю видає особі, яка здійснила (здійснює) таке будівництво, припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил з визначенням строку для добровільного виконання припису. У разі якщо особа в установлений строк добровільно не виконала вимоги, встановлені у приписі, орган державного архітектурно-будівельного контролю подає позов до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта та компенсацію витрат, пов`язаних з таким знесенням.

Аналіз наведених вище положень частини першої статті 38 у взаємозв`язку з нормами частини першої статті 41 Закону дає підстави для висновку, що у разі виявлення факту самочинного будівництва об`єкта, перебудова якого з метою усунення істотного відхилення від проекту або усунення порушень законних прав та інтересів інших осіб, істотного порушення будівельних норм є неможливою, орган державного архітектурно-будівельного контролю уповноважений видати припис про усунення порушень, у тому числі шляхом знесення самочинно збудованого об`єкта. Цей припис є обов`язковою передумовою для можливості контролюючого органу звернутися до суду на підставі ч.1 ст. 38 цього Закону у зв`язку з невиконанням припису.

При цьому, матеріали справи не містять доказів того, що органом державного архітектурно-будівельного контролю видавався припис про усунення будь-яких порушень позивачу або звертався з позовом до суду про знесення самочинно збудованого об`єкта.

Судом з`ясовано, що позивач намагався вирішити дане питання у позасудовому порядку та звертався з заявою до державного реєстратора прав на нерухоме майно Грабовецької сільської ради Стрийського району, однак отримав рішення про відмову у внесенні змін до запису Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №153185234 від 05.10.2020 у зв`язку з відсутністю документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, відповідно.

Слід звернути увагу на той факт, що при розгляді справ, пов`язаних із самочинним будівництвом, слід мати на увазі, що відповідно до ст. 26 Закону України «Про містобудування», спори з питань містобудування вирішуються радами у межах їх повноважень, а також судом відповідно до законодавства.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. У пункті 35 рішення

від 12 березня 2009 року у справі «Плахтєєва та Плахтєєв проти України» (заява № 20347/03; рішення від 12 березня 2009 року) Європейський суд з прав людини вкотре наголосив на гарантованому кожній особі праві на звернення до суду з позовом щодо її прав та обов`язків цивільного характеру.

Як роз`яснено в абзаці 4 пункту 9 уже згаданої вище Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 3 «Про практику застосування судами статті 376 ЦК України (про правовий режим самочинного будівництва)», якщо позивач не звертався до компетентного державного органу із заявою про прийняття об`єкта до експлуатації, суд вирішує спір по суті з урахуванням наведених обставин та вимог закону.

На підставі вищенаведеного, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, зокрема врахувавши те, що позивач здійснила реконструкцію квартири, яка належить їй на праві власності, з урахуванням прав та законних інтересів співвласників сусідніх квартир будинку, та такий об`єкт відповідає вимогам надійності і безпечної експлуатації. Прав та інтересів третіх осіб самочинно реконструйований квартира не порушує, а тому виходячи з положень ч. 5 ст. 376 ЦК України, суд дійшов висновку про те, що позов слід задовольнити, а саме за позивачем слід визнати право власності на реконструйовану квартиру АДРЕСА_2 .

Керуючись ст. ст. 12, 13, 76, 81, 242, 259, 264-265 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на реконструйовану квартиру загальною площею 81,2 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області шляхом подачі в 30-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя: Н. М. Янів