П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17 лютого 2020 року місто Київ

справа № 754/11638/19

провадження №22-ц/824/2487/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеус А.М.,

сторони:

позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк"

відповідач - ОСОБА_1

розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк»

на рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року, ухвалене у складі судді Бабко В.В.,

у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний Банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року позивач АТ КБ "ПриватБанк" звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 4 вересня 2015 року відповідач отримав кредит у розмірі 1000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Позивач свої зобов`язання перед відповідачем відповідно до договору виконав у повному обсязі, надавши кредит у встановленому розмірі. Відповідач своєчасно кошти на погашення заборгованості не повернув, у зв`язку чим станом на 10 липня 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 11548 грн.58 коп., з яких: 5109 рн.1 коп. - заборгованість за тілом кредиту, 1640 грн.42 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2972 грн.88 коп. - нараховано пені; 800 грн. - нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн.; а також відповідно до п.2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. - штраф (фіксована частина), 526 грн.12 коп. - штраф (процентна складова).

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовлено.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням, позивач АТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу, в якій рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити. В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення винесене з порушенням норм матеріального та процесуального права, недостатньо повно досліджені письмові докази та дійсні обставини справи, що мають значення для вирішення справи. Представник позивача не брав участь у судовому засіданні в суді першої інстанції, його явка не була визнана обов`язковою, суд першої інстанції в порушення ст.12 ЦПК України не роз`яснив позивачеві його право щодо надання додаткових доказів ні підтвердження позовних вимог. Відповідач на час розгляду справи в суді заперечень проти позову не подавав, розмір обчисленої позивачем заборгованості, в тому числі нарахованих відсотків, не оспорював, факт укладення договору, отримання кредитних коштів, ознайомлення з Умовами та правилами, Тарифами банку не заперечував. За таких обставин, рішення суду, на думку апелянта, щодо безпідставності та недоведеності позовних вимог ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч.6 ст.81 ЦПК України. За наявності між сторонами договірних кредитних правовідносин суд дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для стягнення заборгованості за договором.

Відповідач правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 6 грудня 2019 року відкрито апеляційне провадження у справі.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 13 січня 2020 року в складі колегії суддів справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто в порядку ст. 369 ЦПК України без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого у справі судового рішення, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 4 вересня 2015 року ОСОБА_1 підписана анкета-заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При підписанні Анкети-заяви ОСОБА_1 погодився з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку не містять підпису ОСОБА_1

Анкета-заява від 4 вересня 2015 року містить лише анкетні дані відповідача, його контактну інформацію, відомості про майновий стан та трудову діяльність. Заява не містить даних про умови кредитування. У Анкеті-заяві відсутні відомості яку кредитну картку відповідач отримав, строк дії цієї картки, який рахунок відкривається на ім`я відповідача та дані про видачу відповідачу пам`ятки клієнта. Матеріали справи також не містять доказів, яке рішення було прийнято банком за заявою відповідача а яка картка йому була видана.

Позивач до позовної заяви копію картки позичальника не долучив, у позовній заяві про строк дії картки не вказав, виписки з рахунків відповідача, якщо такі відкривалися, не надав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги позивача необґрунтовані та не підлягають задоволенню, оскільки позивачем не надано доказів, які б суд міг покласти в основу задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості а кредитним договором від 4 вересня 2015 року, як це передбачено статтями 75-79, 81 ЦПК України.

Проте, з таким висновком суду першої інстанції повністю погодитись не можна, виходячи з наступного.

Предметом позову у справі, яка переглядається, є стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором у розмірі 11548 грн.58 коп., з яких: 5109 грн.16 коп. - заборгованості за тілом кредиту, 1640 грн.42 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, 2972 грн.88 коп. - нарахованої пені за прострочене зобов`язання, 800 грн. - нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500 грн. фіксована частина та 526 грн.12 коп. процентна складова.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).

З обставин справи слідує, що відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, не заперечував факт отримання грошових коштів на відкритий на його ім`я картковий рахунок, а також не заперечував факт користування ним грошовими коштами за допомогою картки.

Положеннями ст..76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яки суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ст..81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підтвердження доводів позовної заяви позивач надав підписану сторонами анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 4 вересня 2015 року, розрахунок заборгованості за кредитом станом на 10 липня 2019 року, в якому, в тому числі, відображені суми коштів, внесені клієнтом, на погашення заборгованості.

З боку відповідача не спростовано факт відсутності заборгованості по тілу кредиту в загальному розмірі 6749 грн.58 коп., з яких заборгованість за простроченим тілом кредиту становить1640 грн.42 коп., про які заявлено банком у позовній заяві.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку банку не повернуті, а також вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом, якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Разом з тим, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що відсутність доказів на підтвердження видачі коштів, картки та виписки по рахунку не дають підстав уважати вимоги доведеними, тому що наданий позивачем розрахунок заборгованості, в якому містяться графи, що підтверджують отримання відповідачем грошових коштів, внесення останнім на картку коштів в погашення заборгованості, а також відсутність заперечень з боку відповідача щодо користування кредитними коштами, не спростована останнім заборгованість по кредиту, є достатніми правовими підставами для стягнення в примусовому порядку з боржника суми непогашеного тіла кредиту в розмірі 6749 грн.58 коп.

Крім того, обставини щодо отримання відповідачем грошових коштів та внесення останнім грошових коштів на картковий рахунок у погашення заборгованості за кредитом підтверджується випискою по рахунку, наданою апелянтом до апеляційної скарги, яку апеляційний суд уважав за необхідне прийняти як доказ та дослідити разом з наявними та наданими суду першої інстанції доказами.

Відповідно до ч.ч.1- ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на якій учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Зважаючи на те, що суд першої інстанції розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, відповідач відзив на позовну заяву з викладеними запереченнями щодо заявлених банком вимог суду не надав, що в свою чергу давало би позивачу право на подання додаткових доказів, колегія суддів уважає, що існують виняткові обставини, за наявності яких відповідно до ч.3 ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції вправі прийняти новий доказ, яким є виписка по рахунку.

Виписка по рахунку надана апелянтом на підтвердження доводів апеляційної скарги та на спростування висновків суду першої інстанції. Банківські операції, зазначені у виписці по рахунку, відповідають часу та сумам, які внесені позичальником в погашення заборгованості, що відображені у наданому позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості.

За таких обставин висновок суду першої інстанції про недоведеність позивачем вимог в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту є помилковим, не відповідає встановленим обставинам, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача 6749 грн.58 коп. - заборгованості по тілу кредиту.

Висновок суду першої інстанції в частині відсутності підстав для стягнення пені і штрафів є законним і обґрунтованим, оскільки позивачем не доведено, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність позичальника у вигляді неустойки за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

До позовної заяви позивачем додано витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та витяг з Тарифів обслуговування кредитної картки, який передбачає чотири види Тарифів в залежності від типу кредитної картки: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold».

Кожний вид пільгової картки передбачає пільговий період, базову процентну ставку на місяць, обов`язковий щомісячний платіж, пеню за несвоєчасне погашення кредиту та/або процентів, штраф за порушення строків платежів.

Наведені Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, витяг з Тарифів обслуговування позичальником не підписані.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови кредитування розумів відповідач, був ознайомлений і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема, саме у зазначеному в цих документах, що додані Банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування.

У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання анкети-заяви. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

У наведеній постанові Велика Палата Верховного Суду також указала на мінливість Правил надання банківських послуг ПриватБанку, тому їх не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливість використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

За наведених обставин відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з ОСОБА_1 , ПАТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Таким чином вимоги банку про стягнення пені і штрафу за несвоєчасну сплату кредиту є недоведеними.

Сам по собі факт користування відповідачем грошовими коштами, погашення відповідачем заборгованості не дає підстав уважати, що з відповідачем погоджені розмір пені та штрафів, порядок та підстави їх нарахування, а тому доводи апеляційної скарги, що позичальник, здійснюючи погашення заборгованості, тим самим висловив свою згоду з запропонованими банком умовами, є безпідставними і не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення пені та штрафів.

Оскільки рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині, питання про розподіл судових витрат у вигляді судового збору за подання позовної заяви та апеляційної скарги підлягає вирішенню відповідно до вимог ст..141 ЦПК України - пропорційно до задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 259, 268, 367, 374, 376, 381-384, 390 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Привабанк» - задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 27 вересня 2019 року в частині відмови у стягненні заборгованості за тілом кредиту та за простроченим тілом кредиту - скасувати і ухвалити в цій частині нове рішення наступного змісту.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д, , МФО № 305299, рах. № НОМЕР_2 ) заборгованість по тілу кредиту в сумі 6749 грн. 58 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (адреса: 01001, м.Київ, вул.Грушевського, 1д, , МФО № 305299, рах. № НОМЕР_2 ) судові витрати у вигляді судового збору за подання позовної заяви в сумі 1122 грн.82 коп., за подання апеляційної скарги в сумі 1684 грн.24 коп., а всього 2807 грн.24 коп.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус