Ухвала

14 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 712/4945/19

провадження № 61-2701ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 29 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя,

ВСТАНОВИВ:

09 квітня 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом, яким просила визнати об`єктом спільної сумісної власності набуте під час шлюбу сторін наступне майно - автомобіль марки «MERСEDES-BENZ E280», 1998 року випуску, та автомобіль марки «ГАЗ 33021-212», 2003 року випуску; здійснити поділ майна, що було об`єктом права спільної сумісної власності сторін, шляхом сплати їй грошової компенсації за відчужене відповідачем без її згоди та не в інтересах сім`ї майно - автомобіль марки «MERСEDES-BENZ E 280», 1998 року випуску, та автомобіль марки «ГАЗ 33021-212», 2003 року випуску, а саме - стягнути з відповідача на її користь грошові кошти в сумі 127 320,15 грн.

Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з 25 листопада 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 20 листопада 2017 року розірвано. За час подружнього життя та за спільні кошти 18 березня 2010 року сторонами було придбано автомобіль марки «ГАЗ 33021-212», 2003 року випуску, а 02 липня 2013 року- автомобіль марки «MERСEDES-BENZ E280», 1998 року випуску, які було зареєстровано за відповідачем. Як позивачу стало відомо з відповіді № 31/23/1-219 від 29 січня 2019 регіонального сервісного центру в Черкаській області, 26 липня 2017 року автомобіль марки «MERСEDES-BENZ E280», та автомобіль марки «ГАЗ 33021-212», 15 листопада 2018 року було перереєстровано на іншу особу. Відчуження спільного майна відбулося без відома позивача та без її згоди в період, коли фактичні шлюбні відносини припинилися і ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу.

Такі обставини стали підставами для звернення з цим позовом до суду для захисту прав позивача, як співвласника спільного майна сторін.

Рішенням Соснівського районного суду міста Черкаси від 29 жовтня 2019 року позовні вимоги у справі задоволено частково та визнано об`єктом спільної сумісної власності подружжя автомобіль марки «Mercedes-Benz E280», 1998 року випуску, та автомобіль марки «ГАЗ 33021-21», 2003 року випуску. Стягнуто з відповідача на користь позивача компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя в сумі 91 605,15 грн та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 903,98 грн, а всього 92 509,13 грн.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року апеляційну скаргу відповідача - залишено без задоволення.

Апеляційну скаргу позивача - задоволено.

Рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 29 жовтня 2019 у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ спільного майна - змінено в частині визначення суми, яка має бути стягнута із відповідача на користь позивача за автомобіль «ГАЗ 33021-212», 2003 року випуску, яку встановлено у розмірі 42 215,00 грн, загальної суми, яка стягується з відповідача на користь позивача, яку визначено у розмірі 127 320,15 грн, та суму судового збору, що підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем за розгляд справи судом першої інстанції, яку визначено у розмірі 1 273,20 грн.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

05 лютого 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 29 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року, в якій, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржувані судові рішення і прийняти нову постанову про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2 та стягнути із ОСОБА_1 компенсацію вартості 1/2 частини спільного майна подружжя за автомобіль марки «ГАЗ 33021-21», 2003 року випуску в сумі 6 500 грн, а в іншій частині позовних вимог відмовити.

Вивчивши касаційну скаргу, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, з урахуванням такого.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України (тут і далі - в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України № 460-IX) не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Частиною четвертою статті 274 ЦПК України визначено, що в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України встановлено, що розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» передбачено, що у 2020 році прожитковий мінімум на одну працездатну особу в розрахунку на місяць установлено в розмірі з 01 січня 2020 року (на час подання касаційної скарги) - 2 102 грн.

Зі змісту положень пункту 3 частини третьої статті 175, пункту 1 частини першої статті 176 ЦПК України ціна позову визначається сумою грошових коштів, якщо позов підлягає грошовій оцінці.

Ціна позову у цій справі становить 127 320,15 грн, що станом на 01 січня 2020 року не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102 * 100 = 210 200).

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому касаційна скарга не містить мотивів про те, що оскаржуване судове рішення підпадає принаймні під один із випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначних справах підлягають касаційному оскарженню.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, які б свідчили про необхідність перегляду судових рішень у цій справі у касаційному порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

При цьому, застосування передбаченого законодавством порогу retione valoris (ціна позову) для подання скарг до Верховного Суду є правомірною та обґрунтованою вимогою, враховуючи саму суть повноважень Верховного Суду щодо розгляду лише справ відповідного рівня значущості («Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року, § 36.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

Вказівка в резолютивній частині постанови Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року про можливість її оскарження в касаційному порядку не є підставою для відкриття касаційного провадження судом касаційної інстанції, оскільки оскаржуване рішення ухвалене у малозначній справі.

З урахуванням наведеного, оскільки заявник подав касаційну скаргу на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

У зв`язку з відмовою у відкритті касаційного провадження не підлягає окремому розгляду зазначене в касаційній скарзі клопотання про зупинення виконання рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 29 жовтня 2019 року до закінчення касаційного провадження.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 1 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 29 жовтня 2019 року та постанову Черкаського апеляційного суду від 14 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко