ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7775/20 Справа № 193/1512/19 Суддя у 1-й інстанції - Кащук Д. А. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 193/1512/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс", Приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Макушев Євгеній Петрович,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" на рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року, яке ухвалене суддею Кащуком Д.А. у с.СофіївціДніпропетровської області та повне судове рішення складено 08 липня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс", Приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Макушева Євгенія Петровича, третя особа Приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюк Віктор Станіславович, про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис нотаріуса та зняття арешту з майна.

Позовна заява, з урахуванням уточнень, обґрунтована тим, що 30 жовтня 2019 року, перебуваючи у відрядженні в м. Київ, дізнався що автомобіль, який належить йому на праві власності марки Mitsubishi Galant, 2007 року випуску, колір - чорний, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шасі (рами) - НОМЕР_2 , згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.05.2007 року, арештовано (постанова про опис та арешт майна від 30.10.2019 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем) та вивезено евакуатором у м. Дніпро.

Для вияснення підстав, з яких було проведено арешт автомобіля, позивач 05.11.2019 року ознайомився з матеріалами виконавчого провадження ВП № 60233168, яке відкрито приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем, відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження від 07.10.2019 року.

Дане виконавче провадження відкрито за заявою ТОВ «Вердикт Фінанс» про примусове виконання виконавчого напису № 3776, виданого 27.09.2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального органу Київської області Кондратюк Віктором Станіславовичем про стягнення з позивача на користь ТОВ «Вердикт Фінанс» заборгованості у розмірі 180603,79 грн., яка складається: 3% відсотки річних в сумі 38193,00 грн; пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості в сумі 141810,79 грн.; плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом в розмірі 600,00 грн..

Позивач вважає виконавчий напис нотаріуса незаконним, оскільки тіло кредиту погашено і позивачем не визнається сума заборгованості, яка, відповідно до оспорюваного виконавчого напису, складає 180 603,79 грн.

По-перше, сума заборгованості складається з пені та 3 відсотків річних, без зазначення основної заборгованості, якої взагалі не існує, така заборгованість є вигаданою, оскільки відсутні будь-які розрахунки вказаної суми, і відповідно, така заборгованість є спірною.

По-друге, на адресу позивача не надходило з 2009 року будь-яких листів чи інших документів про наявну заборгованість від банку чи від ТОВ «Вердикт Фінанс». З матеріалів виконавчого провадження, які додаються, видно що вся кореспонденція можливо й направлялась на адресу: АДРЕСА_1 , а з заяви про відкриття виконавчого провадження від 01.10.2019 року, наданої ТОВ «Вердикт Фінанс», видно, що зазначено адресу боржника: АДРЕСА_2 - що не відповідає дійсності.

Натомість, позивач зареєстрований та проживає з 13.05.2014 року в АДРЕСА_3 , тому у відповідачів відсутні докази направлення листа про заборгованість позивачу, також особисто під розпис ніяких листів про заборгованість позивач не отримував.

По-третє, останній платіж за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 04 травня 2007 року позивачем було сплачено в 2009 році, після того до нього не надходили листи про заборгованість, не було ніяких судових розглядів, тому 3-річний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості вже давно сплинув і строк стосовно права вимоги стягнення пені і 3% річних також сплинув. Отже, сума заборгованості є неправомірною.

По-четверте, нотаріус не повідомляв позивача про заборгованість та не витримав встановлених законодавством строків для розгляду та винесення виконавчого напису.

По-п`яте, в зв`язку з винесенням незаконного виконавчого напису нотаріуса, відповідно, є незаконною постанова про опис та арешт майна від 30.10.2019 року, винесена приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем, оскільки вона грубо порушує його право приватної власності на майно.

Зазначає, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172.

Посилаючись на викладене, позивач просив суд: визнати виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального органу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 3776 від 27.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 04 травня 2007 року у сумі 180603,79 грн. таким, що не підлягає виконанню; зупинити стягнення у виконавчому провадженні № 60233168, яке здійснюється приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального органу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 3776 від 27.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» у сумі 180603,79 грн. і зупинити виконавче провадження; зняти арешт з рухомого майна, а саме з автомобіля марки Mitsubishi Galant, 2007 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шасі (рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.05.2007 року, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , накладений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем в рамках виконавчого провадження № 60233168 на підставі постанови про опис та арешт майна від 30.10.2019 року.

Рішенням Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року позовні вимоги задоволено.

Визнано виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального органу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем, зареєстрованим в реєстрі за № 3776 від 27.09.2019 року про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Фінанс» за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0 від 04 травня 2007 року у сумі 180603,79 грн., таким що не підлягає виконанню.

Знято арешт з рухомого майна, а саме з автомобіля марки Mitsubishi Galant, 2007 року випуску, колір чорний, реєстраційний номер: НОМЕР_1 , номер шасі (рами) НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 03.05.2007 року, належного ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , накладений приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Євгенієм Петровичем в рамках виконавчого провадження № 60233168 на підставі постанови про опис та арешт майна від 30.10.2019 року.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, посилаючись на те, що виконавчий напис вчинено у відповідності з вимогами Закону України «Про нотаріат», та Порядку вчинення нотаріальних дій, згідно яких для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

При цьому, відповідач зазначає, що ним було подано нотаріусу всі належні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, а висновки суду щодо ненадання ним таких документів є помилковими.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач ОСОБА_1 зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Омельченка Ю.А., який заперечував проти доводів апеляційної скарги та просив залишити її без задоволення, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 04 травня 2007 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до умов якого позивач отримав кредит в сумі 25000,00 дол. США та зобов`язався сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 126 250,00 гривень за курсом Національного банку України на день укладання Договору. Відповідно до п.п. 1.2.2. Кредитного договору, позивач зобов`язався повернути кредит не пізніше 04 травня 2014 року (т. 1 а.с. 23-29).

20 квітня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/12, на підставі якого ТОВ «Кредекс Фінанс» набув права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 04 травня 2007 року (т. 1 а.с. 106-111).

20 квітня 2012 між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Вердикт Фінанс» укладено Договір факторингу № 05/12-КВ, на підставі якого відповідач набув права вимоги за Договором про надання споживчого кредиту №0 від 04 травня 2007 року (т. 1 а.с. 113-130).

09 вересня 2019 року відповідачем ТОВ «Вердикт Фінанс» було направлено позивачу ОСОБА_1 , на адресу: 65039, м.Одеса, вул.Канатна, 101В/33, Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань №10701, однак, підтвердження про отримання якої позивачем відсутнє (т. 1 а.с. 165).

27 вересня 2019 року відповідач ТОВ «Вердикт Фінанс» звернувся до приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюка Віктора Станіславовича із заявою про вчинення виконавчого напису (т. 1 а.с. 231-233), для чого було надано наступні документи: Договір про надання споживчого кредитну та заставу транспортного засобу № 0 від 04 травня 2007 року, Графік погашення кредиту (Додаток № 1), Вимогу про усунення порушення кредитних зобов`язань, адресовану позивачу 09 вересня 2019 року за адресою: 65039, м.Одеса, вул.Канатна, 101В/33, копію Списка відправки (т. 1 а.с.187-247).

27 вересня 2019 року приватним нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком Віктором Станіславовичем вчинено виконавчий напис, яким стягнуто на користь відповідача з боржника ОСОБА_1 за Кредитним договором 0 від 04 травня 2007 року, укладеним між боржником та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредекс Фінанс», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», за період з 11.10.2016 року по 11.09.2019 року, суму заборгованості 180 003,79 грн. - 3% відсотки річних, за період з 11.10.2016 року по 11.09.2019 року, в сумі 38193,00 грн., пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості, за період з 11.10.2018 року по 11.09.2019 року, в сумі 141 810,79 грн..

За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом, на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат», отримано плату із Стягувача, ТОВ «ВЕРДИКТ ФІНАНС», в розмірі 600,00 гривень, яка підлягає стягненню з Боржника на користь Стягувача.

Загальна сума, яка підлягає стягненню за виконавчим написом нотаріуса з Боржника, яким є ОСОБА_1 , на користь Товариства з обмеженою відповідальність «ВЕРДИКТ ФІНАНС», складає 180 603,79 гривень (т. 1 а.с. 248).

На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Макушевим Є.В. відкрито виконавче провадження №60233168 (т. 1 а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України № 1172 від 29 червня 1999р., оскільки на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису вимоги відповідача до позивача не були безспірними. При цьому, суд встановив, що нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. вчинено виконавчий напис від 06.07.2017 року на Договорі про надання споживчого кредитну та заставу транспортного засобу №0 від 04 травня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» у простій письмовій формі на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнані нечинними, а належних документів, які підтверджують суму заборгованості позивача за кредитним договором, зокрема, розрахунку заборгованості, нотаріусу не було надано взагалі, як не надано й доказів отриманні боржником Вимоги про усунення порушень кредитних зобов`язань, що перешкоджало нотаріусу дійти висновку про безспірність заборгованості.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій.

Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Тому, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису.

Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17.

З тексту оспорюваного виконавчого напису від 28 вересня 2019 року вбачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172 (т. 1 а.с. 166).

Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі «Перелік»).

Постановою Кабінету Міністрів №622 від 26.11.2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями.

Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постанова набрала законної сили з моменту її проголошення.

Підставою для скасування вказаного нормативного акту стало те, що саме по собі включення тих чи інших документів, які встановлюють заборгованість, до Переліку, не засвідчує безспірності заборгованості чи іншої відповідальності боржника перед стягувачем, а їх безспірний характер повинен бути затверджений відповідними документами, відповідно до умов вчинення виконавчих написів, закріплених у статті 88 Закону України «Про нотаріат». Встановлення оскаржуваною постановою виключного переліку документів, необхідних для отримання виконавчого напису, звужує передбачені статтею 88 Закону України «Про нотаріат» умови вчинення виконавчих написів і не відповідає положенням статті 87 цього Закону.

При прийнятті постанови від 22.02.2017 року, колегією суддів застосовано вимоги положення п. 10.2 Постанови Пленуму ВАС України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі», згідно якого визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта.

Суд, з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважав за необхідне визнати нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття.

Згідно ч. 5 ст. 254 КАС України в редакції, що діяла на момент ухвалення вказаного судового рішення, постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення.

Таким чином, постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили цього ж дня - 22.02.2017 року, отже і п.2 постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» також втратив чинність з цього дня.

Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21.03.2017 року № 23.

В подальшому ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін.

Велика Палата Верховного Суду постановою від 20.06.2018 року у справі № 826/20084/14 відмовила в задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, не знайшовши підстав для такого перегляду.

З викладеного вбачається, що Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінет Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. 27 вересня 2019 року, стосувався лише нотаріально посвідчених договорів і не міг застосовуватись до Договору про надання споживчого кредитну та заставу транспортного засобу №0 від 04 травня 2007 року, укладеного між позивачем ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» у простій письмовій формі.

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про незаконність вчинення нотаріусом Ірпінського міського нотаріального округу Київської області Кондратюком В.С. виконавчого напису 06.07.2017 року на Договорі про надання споживчого кредитну та заставу транспортного засобу №0 від 04 травня 2007 року, укладеному між ОСОБА_1 та Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» у простій письмовій формі на підставі положень Переліку, які рішенням суду визнанні нечинними.

При цьому, відповідач ТОВ «Вердикт Фінанс», оскаржуючи рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, не погоджуючись з позицією суду першої інстанції щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , жодних доводів на спростування вищенаведених висновків суду першої інстанції в апеляційній скарзі не навів (т. 2 а.с. 78-86).

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, до заяви про вчинення виконавчого напису ТОВ «Вердикт Фінанс» не надав належного розрахунку заборгованості та доказів того, що боржник ОСОБА_1 отримав Вимогу про усунення порушень кредитних зобов`язань від 09.09.2019 року, що свідчить про відсутність доказів безспірності заборгованості за кредитом та унеможливлювало вчинення виконавчого напису.

Доводи апеляційної скарги про те, що ТОВ «Вердикт Фінанс» було надано нотаріусу всі належні документи, які підтверджують розмір заборгованості за кредитом та встановлюють її безспірність, є необґрунтованими та не приймаються колегією суддів, з вищенаведених підстав.

Крім того, необхідно зауважити й на тому, що, у Вимозі про усунення порушень кредитних зобов`язань від 09.09.2019 року, кредитор визначив для ОСОБА_1 семиденний строк з моменту отримання цієї вимоги для виконання зобов`язань Договором про надання споживчого кредитну та заставу транспортного засобу №0 від 04 травня 2007 року, а саме дострокового повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, а також інших платежів (т. 1 а.с. 149-165), у зв`язку з чим у нотаріуса не було підстав вважати, що заборгованість є безспірною, адже облік семиденного строку для погашення заборгованості за кредитом для позичальника обліковується саме з моменту отримання цієї Вимоги, а матеріали справи не містять такої інформації.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду ухвалено з дотриманням норм матеріального і процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Фінанс" залишити без задоволення.

Рішення Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 30 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 05 листопада 2020 року

Головуючий:

Судді: