ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8809/20 Справа № 205/2075/20 Суддя у 1-й інстанції - Приходченко О. С. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова М. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Петешенкової М.Ю.,

суддів Деркач Н.М., Пищиди М.М.,

при секретарі - Пивоваровій А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року

у справі за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» та Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 12 грудня 2012 року між ним і ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено договір банківського вкладу № 483172/2012 «Наш найкращий депозит» на суму 24 523,85 долари США строком на 4 місяці. В подальшому позивачем було додатково внесено на депозитний рахунок 1 912,2 долари США. Позивач грошові кошти не забирав і строк дії договору продовжувався автоматично протягом двох років до 12 грудня 2014 року. Відповідно до розрахунку банку, станом на 12 грудня 2014 року на депозитному рахунку ОСОБА_1 обліковувалося 26 436,05 доларів США грошового вкладу і 5 375,94 долари США нарахованих відсотків з урахуванням оподаткування, а всього 31 811,99 доларів США. 20 травня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 795956/2014 «Марафон лояльності_максимум доходу_ЕПС» на суму 509 107 гривень, яку було зараховано на депозитний рахунок вкладника. Станом на 20 листопада 2014 року на депозитному рахунку ОСОБА_1 обліковувалося 509 107 гривень депозитного вкладу та 61 011 гривень 34 коп. нарахованих відсотків з урахуванням оподаткування, а всього 570 119 гривень 16 коп. Також на його депозитному рахунку № НОМЕР_1 станом на 18 грудня 2014 року в ПАТ «ВіЕйБі Банк» було 2 487 гривень 74 коп. з урахуванням нарахованих відсотків та оподаткування. Також на поточних та карткових рахунках позивача були грошові кошти у розмірі 892,78 доларів США та 14 014 гривень 54 коп. Восени 2014 року ОСОБА_1 дізнався, що ПАТ «ВіЕйБі Банк» має фінансові проблеми, тому звернувся до банку для повернення своїх вкладів, проте, йому було відмовлено. У відповідь на письмове звернення відповідачем було повідомлено, що банк визнано неплатоспроможним та призначено тимчасову адміністрацію. Під час дії тимчасової адміністрації позивачеві було виплачено 200 000 гривень. Жодних розпоряджень щодо обміну з доларів США на гривню ОСОБА_1 банкові не надавав. При цьому відповідач винен позивачеві ще понад 1 000 000 гривень. Просив суд зобов`язати ПАТ «ВіЕйБі Банк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 кошти за депозитним договором у розмірі 31 811,99 доларів США з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних на день постановлення рішення, зобов`язати ПАТ «ВіЕйБі Банк» та фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 кошти за депозитним договором у розмірі 372 606 гривень 90 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних на день постановлення рішення, зобов`язати ПАТ «ВіЕйБі Банк» та Фонд гарантування вкладів фізичних осіб виплатити ОСОБА_1 кошти за поточними та картковими рахунками у розмірі 892,78 доларів США та 14 014 гривень 54 коп. з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних на день постановлення рішення.

Рішенням Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернувся з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції помилково вважає, що норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб є спеціальними та пріоритетними. Крім того, Закон не обмежує суму гарантованого відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб.

Відповідачі відзиву на апеляційну скаргу не надали.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що 12 грудня 2012 року між ОСОБА_1 і ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу № 483172/2012 «Наш найкращий депозит» (в доларах США), відповідно до умов якого позивач розмістив в банку строковий вклад на умовах депозитного рахунку у розмірі 24 523,85 долари США, строком до 12 квітня 2013 року і виплатою процентів, нарахованих на вклад у розмірі 10,5 % річних протягом першого строку та 13 % річних протягом другого строку дії вкладу (а.с. 10).

Відповідно до меморіального ордера № 630784 від 12 грудня 2012 року на депозитний рахунок ОСОБА_1 банком було зараховано 24 523,85 долари США, що еквівалентно станом на 12 грудня 2012 року 196 019 гривням 13 коп. (а.с. 11).

12 грудня 2012 року між позивачем та ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського рахунка № НОМЕР_2 «До вкладу» про відкриття та обслуговування рахунку в доларах США на ім`я ОСОБА_1 (а.с. 12).

20 травня 2014 року між ОСОБА_1 і відповідачем ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір № 795956/2014 (в національній валюті України), відповідно до умов якого позивач розмістив в банку строковий вклад на умовах депозитного рахунку на строк 13 місяців до 20 червня 2015 року 509 107 гривень 82 коп. з відсотковою ставкою до сплати у розмірі 27 % річних з першого по третій місяць, з четвертого по тринадцятий 10 % річних (а.с. 13).

Згідно з меморіальним ордером № 890104 від 20 травня 2014 року грошові кошти у розмірі 509 107 гривень 82 коп. були зараховані ПАТ «ВіЕйБі Банк» на депозитний рахунок ОСОБА_1 (а.с. 14).

20 травня 2014 року між позивачем і ПАТ «ВіЕйБі Банк» було укладено договір банківського вкладу на вимогу № НОМЕР_3 «Для виплат» про відкриття на ім`я ОСОБА_1 іменного вкладного рахунка (а.с. 15).

На підставі постанови Правління Національного банку України № 733 від 20 листопада 2014 року «Про віднесення ПАТ «ВіЕйБі Банк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 123 від 20 листопада 2014 року «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «ВіЕйБі Банк», відповідно до якого із 21 листопада 2014 року розпочато процедуру виведення ПАТ «ВіЕйБі Банк» із ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації.

Відповідно до постанови Правління НБУ від 19 березня 2015 року № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення № 63 від 20 березня 2015 року «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну М.А. строком на 1 рік з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року.

Позивачеві Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було виплачено 200 000 гривень, що не заперечувалося сторонами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

З огляду на визначення договору банківського вкладу, що закріплене в ЦК України та інших нормативно-правових актах, банківський вклад (депозит) це кошти в готівковій або безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку, які підлягають виплаті вкладнику відповідно до законів України та умов договору (ст. 2 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»).

Згідно із ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно з п. 16 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» тимчасова адміністрація це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом.

Приписами п. 6 ст. 2 ст. 2 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що ліквідація банку це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства.

Згідно положень ст. 26 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку.

Отже, у спорах, пов`язаних з виконанням банком, в якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов`язань перед його кредиторами, норми ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах.

Статтею 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації.

Зокрема, пунктами 1, 2 частини п`ятої статті 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку, примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до частини другої статті 46 цього Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

У п. 1 ч. 6 ст. 36 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п`ятої цієї статті, не поширюється на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 46 ЗУ «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшений ліквідаційної маси.

Частиною п`ятою статі 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються.

Установивши, що на момент звернення ОСОБА_1 з позовом до суду у ПАТ «ВіЕйБі Банк» введено тимчасову адміністрацію та розпочато процедуру його ліквідації, що унеможливило стягнення коштів у будь-який інший спосіб, аніж це передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що позивач отримав гарантовану суму відшкодування у розмірі 200 000,00 гривень, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що позовні вимоги про стягнення решти вкладу понад зазначену гарантовану суму задоволенню не підлягають.

Аргументи апеляційної скарги про те, що норми Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб не є спеціальними та пріоритетними у даних правовідносинах, не заслуговують на увагу, оскільки правильність висновків суду першої інстанції підтверджується Постановою Верховного Суду у справі № 761/15902/17 від 03 вересня 2020 року та Постановою ВСУ у справі № 6-1809цс16 від 7 червня 2017р.

Посилання апеляційної скарги на те, що Закон не обмежує суму гарантованого відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, підлягають відхиленню, оскільки згідно ч.2 ст. 26 Закону України Про систему гарантування вкладів фізичних осіб, вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами.

Згідно Рішення адміністративної ради Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 27 від 21 серпня 2012 року «Про збільшення розміру відшкодування коштів за вкладами», сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, включаючи відсотки, за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб складає 200 000 гривень.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, передбачених ст. 376 ЦПК України підстав для скасування судового рішення колегією суддів не встановлено, тому оскаржуване рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 259, 367, 374, 375 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 03 серпня 2020 року - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Судді: М.Ю. Петешенкова

Н.М. Деркач

М.М. Пищида