Номер провадження: 22-з/813/72/20
Номер справи місцевого суду: 521/2488/19
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Ващенко Л. Г.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

13.02.2020 року м. Одеса

Суддя Одеського апеляційного суду Ващенко Л.Г. розглянула заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цюри Т.В. у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Одесаобленерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію,

ІІ. ОПИСОВА ЧАСТИНА

12.02.2019 року АТ « Одесаобленерго» звернулось із позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Одесаобленерго» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 93100, 64 гривень.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29.11.2019 року у задоволенні позову АТ «Одесаобленерго» відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду від 29.11.2019 року, АТ «Одесаобленерго» подало апеляційну скаргу.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 15.01.2020 року визначено склад суду: Цюра Т. ОСОБА_2 , Гірняк Л.А., Комлева О.С.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 23.01.2020 року у справі відкрито апеляційне провадження.

07.02.2020 року відповідач ОСОБА_1 подав заяву про відвід судді Цюри Т.В.

Заява ОСОБА_1 про відвід судді Цюри Т.В. зазначає:суддя Цюра Т.В. вже розглядала справи з участю ОСОБА_1 та ухвалювала рішення на користь суб`єкта владних повноважень; на даний час суддя Цюра Т.В. вже рік розглядає справу № 521/1256/17 і не бере до уваги попереднє рішення суду по даної справі, в якому чітко прописано яким чином це рішення потрібно виконати; по справі № 521/1256/17 розглядається спосіб відновлення порушеного права позивача, який має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, "ефективний засіб правого захисту", у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату. Суддя Цюра Т.В. розглядає справу № 521/1256/17 таким чином, що відповідач знову змушений буде звертатися до суду, оскільки боржник не виконує свої обов`язки. Суддя Цюра Т.В. при розгляді справ за участю ОСОБА_1 приймає рішення на користь суб`єкта владних повноважень, матеріали справи не вивчає, на докази уваги не звертає.

ІІІ. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи (ст. 40 ЦПК України).

Заява ОСОБА_1 від 07.02.2020 року про відвід судді Цюрі Т.В. задоволенню не підлягає зважаючи на наступне.

За змістом ст. 36 ЦПК України, якою врегульовані підстави для відводу судді, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо він прямо чи побічно заінтересований в результаті розгляду справи або є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Дехтяренко В.М. заявив відвід судді Цюри Т.В. з тих підстав, що: суддя Цюра Т.В. вже розглядала справи за участю ОСОБА_1 та ухвалювала рішення на користь суб`єкта владних повноважень; на даний час суддя Цюра Т.В. вже рік розглядає справу № 521/1256/17 і не бере до уваги попереднє рішення суду по даної справі, у якому чітко прописано яким чином це рішення потрібно виконати; по справі № 521/1256/17 розглядається спосіб відновлення порушеного права позивача, який має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду. Зазначена позиція повністю кореспондується з висновками Європейського суду з прав людини, відповідно до яких, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним" як у законі, так і на практиці, зокрема, в тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьев проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Отже, "ефективний засіб правого захисту", у розумінні статті 13 Конвенції, повинен забезпечити поновлення порушеного права й одержання особою бажаного результату. Суддя Цюра Т.В. розглядає справу № 521/1256/17 таким чином, що відповідач знову змушений буде звертатися до суду. Суддя Цюра Т.В. при розгляді справ за участю ОСОБА_1 приймає рішення на користь суб`єкта владних повноважень, матеріали справи не вивчає, на докази уваги не звертає.

Суд, який розглядає справу має бути «безстороннім» в контексті ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Дослідивши питання безсторонності суддів з двох точок зору, Європейський Суд з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» (Lavents v. Latvia), рішення від 28.11.2002 року, зазначив, що по-перше, йдеться про суб`єктивний підхід, для того щоб спробувати визначити переконання та особисту поведінку конкретного судді у конкретній обстановці.

Зокрема, суд не повинен суб`єктивно виявляти будь-яку упередженість або особисті переконання; особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведено протилежне.

По-друге, слід застосувати об`єктивний підхід, метою якого є пересвідчитися, чи надає суд необхідні гарантії, щоб зняти з цього приводу можливість будь-якого правомірного сумніву (див., серед інших рішення у справах: «Білуха проти України» від 09.11.2006 року п.п.49,54; «Бочан проти України» від 03.05.2007 року, п.66; «Агрокомплекс» проти України» від 06.10.2011 року, п.136; «Олександр Волков проти України» від 09.01.2013 року, п.п.103,107).

Відповідно з ч. 4 ст. 36 ЦПК України, незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

Оскільки відвід заявлено у зв`язку із не згодою з процесуальними діями судді в іншій справі, а також тривалий розгляд іншої справи, зазначені обставини не можуть бути підставою для відводу.

Належних та допустимих доказів про суб`єктивну упередженість судді Дехтяренко В.М. не надав.

Особиста безсторонність судді не ставиться під сумнів, аж доки не буде доведене протилежне.

Зважаючи на викладене, заявлений відвід є необґрунтованим і підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст. 36, 37, 40 ЦПК України, суддя,

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_1 про відвід судді Цюри Т.В. - залишити без задоволення.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст ухвали суду апеляційної інстанції складено 13.02.2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду Л.Г. Ващенко