КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/3479/19
Провадження № 2/488/401/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

22.10.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої судді по справі - Лазаревої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Криницькій Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ТОВ "Факторингова компанія "Вектор плюс" про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс» про стягнення авансу за попереднім договором купівлі-продажу. Зазначала, що 31 січня 2017 року між нею та відповідачем було укладено попередній договір про укладення в майбутньому до 01.05.2017 року договору купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за умовами якого вона в той же день сплатила відповідачу частину гарантійного платежу в розмірі 28011 грн., що еквівалентно 1000 дол США. Договір посвідчений нотаріусом. Пізніше вона дізналась про те, що квартира перебуває у спорі, за результатами розгляду якого постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 05.04.2017 року по справі № 814/215/17 визнано протиправним та скасовано рішення Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. від 29.04.2015 року індексний номер 21026230 про державну реєстрацію прав та обтяжень, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». Зазначене судове рішення залишено без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року. Отже право власності на квартиру, зазначену в умовах попереднього договору купівлі-продажу, за відповідачем було скасовано, а відтак укладання договору купівлі-продажу між сторонами є неможливим. Відповідач не бажає повертати внесені нею кошти в сумі 28011 грн., тому просила стягнути з відповідача вказану суму та судові витрати (а.с. 3-4). У відзиві на позов відповідач просив відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що позивачка не виконала умови договору та не внесла повну суму гарантованого платежу, передбачену договором, тобто 4560 дол., що свідчить про односторонню відмову позивачки від виконання взятого на себе зобов`язання. На думку відповідача внесена сума є завдатком, а оскільки позивачка відмовилась від виконання своїх зобов`язань, сплачена нею сума 28011 грн. відповідно до вимог ст.571 ЦК України поверненню не підлягає. Належно повідомлені про час і місце розгляду справи, сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивачки просив розглянути спір у її відсутність.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 31 січня 2017 року між позивачкою та відповідачем було укладено попередній договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить відповідачу на підставі іпотечного договору№ 1406/0608/45-004-Z-1 від 26.06.2008 року. Покупець зобов`язаний здійснити гарантований платіж в розмірі 4560 дол США у строк до 15.02.2017 року. Частину гарантованого платежу в розмірі 28011 грн. сплачено покупцем 31.01.2017 року. Основний договір має бути укладений до 01.05.2017 року (п.п. 1.4, 1.5, 2.1 Договору). Договір посвідчено нотаріально приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Ягужинською К.Т. та зареєстровано в реєстрі під № 221.

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.02.2017 року по справі № 814/215/17 відповідачу в порядку забезпечення позову заборонено відчужувати спірну квартиру. Зазначена ухвала залишена без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 11.04.2017 року, а касаційна скарга на зазначені судові рішення повернута відповідачу ухвалою Вищого адміністративного суду Країни від 20.06.2017 року.

Постановою Миколаївського окружного адміністративного суду від 15.04.2017 року визнано протиправним та скасовано рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової М.Є. від 29.04.2015 року індексний номер 21026230, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про державну реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_2 за ТОВ «Факторингова компанія «Вектор плюс». Як свідчить ЄДРСР ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 02.08.2017 року постанова Миколаївського окружного адміністративного суду від 05 квітня 2017 року залишена без змін. Дані про подачу касаційної скарги відсутні.

Наведене свідчить про те, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу вказаного нерухомого майна і можливість його укладання в майбутньому відсутня.

Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частина перша статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Згідно зі статтею 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір у майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором.

Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору.

Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі.

Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства.

Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна зі сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення.

Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Згідно зі статтею 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов`язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Отже, ознакою завдатку є те, що він слугує доказом укладення договору, на забезпечення якого його видано, одночасно є способом платежу та способом забезпечення виконання зобов`язання.

Аванс не має забезпечувальної функції. Якщо основний договір не укладено з ініціативи будь-якої зі сторін, то аванс повертається його власникові (Постанова ВП ВС від 07 липня 2020 року справа № 296/10217/15-ц, провадження № 14-727цс19).

Правила статті 570 ЦК України поширюються на випадки, коли договір було укладено, але одна із сторін ухиляється від його виконання.

Внесення завдатку як способу виконання зобов`язання може мати місце лише в разі наявності зобов`язання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу (Постанова ВС від 24.01.2019, справа № 461/5297/16-ц, провадження № 61-22017св18, від 27 лютого 2019 року справа № 639/9339/16-ц провадження № 61-513св18).

Доводи відповідача про те, що сплачена сума є завдатком, судом до з урахуванням висновків, викладених в рішеннях вищої судової інстанції, відповідно до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України, не приймаються до уваги.

З огляду на викладене, встановивши, що у передбачений попереднім договором строк сторони не уклали договору купівлі-продажу спірного нерухомого майна, суд дійшов висновку про те, що платіж, переданий позивачкою відповідачеві за попереднім договором, є авансом та підлягає поверненню власникові в розмірі 28011,00 грн.

Відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати: 768,40 грн. сплаченого судового збору (а.с. 1-2).

В попередньому розрахунку судових витрат позивачка зазначила, що вона сплатила послуги адвоката з надання правничої допомоги, зокрема 1000,00 грн. за складання та подання до суду позовної заяви, та очікує понести витрати в сумі 4000,00 грн. за участь адвоката в судових засіданнях суду першої інстанції.

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат (Постанова ВП ВС від 20 вересня 2018 року у справі № 751/3840/15-ц).

У справі, що розглядається не надано ні договору про надання правової допомоги, ні документів, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

За такого у відшкодування витрат на правничу допомогу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 18, 89, 133, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс» на користь ОСОБА_1 аванс, внесений за попереднім договором купівлі-продажу від 31.01.2017 року, в розмірі 28011,00 грн., та 768,40 грн. сплаченого судового збору, а всього 28779,40 грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка с.Сергіївське, Грачевського району, Ставропольського краю, громадянка України, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий 24 вересня 2004 року Корабельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор плюс», адреса: 04073, м.Київ, пр-т Степана Бандери, 28-А, ().

Суддя Г.М.Лазарева