КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №757/4536/18-ц головуючий у І інстанції: Колдіна О.О.
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Іванової І.В., Сушко Л.П.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства «Альфа Банк» на заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк», ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності, припинення застави, скасування обтяження.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2018 року ОСОБА_1 звернувся із вищевказаним позовом, який обґрунтовував тим, що позивачу на праві приватної власності належить транспортний засіб - автомобіль марки VOLKSWAGEN модель PASSAT, реєстраційний номер НОМЕР_1

Вказане право він набув на підставі Договору купівлі-продажу від 11 лютого 2017 року, укладеного з ОСОБА_3 .

Маючи намір його реалізувати 01 листопада 2017 р. позивач звернувся до Територіального сервісного центру, де йому повідомили про наявність в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна заборони на відчуження автомобіля, яке було 15 лютого 2017 року зареєстровано Хмельницькою філією державного підприємства «Національні інформаційні системи на підставі Договору застави від 08 серпня 2008 року, обтяжувачем за яким є ПАТ «Укрсоцбанк», а боржником ОСОБА_2 .

Позивач посилався на те, що на час придбання автомобіля будь-яке обтяження було відсутнє у відповідному реєстрі, то обтяження, яке в подальшому було внесено до Державного реєстру обтяжень на підставі Договору застави не є чинним для нього.

Просив усунути йому перешкоди у здійсненні права власності на транспортний засіб шляхом припинення права застави ПАТ «Укрсоцбанк» на транспортний засіб згідно Договору застави від 08 серпня 2008 року, укладеного між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , та скасувати обтяження у вигляді застави та заборони на відчуження спірного транспортного засобу зареєстрованого в державному реєстрі обтяжень рухомого майна 15 лютого 2017 року, а також стягнути судові витрати.

Заочним рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року позов задоволено.

Не погоджуючись із судовим рішення, представник Акціонерного Товариства «Альфа Банк»(надалі АТ «Альфа Банк»), яке являється правонаступником ПАТ «Укрсоцбанк», подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення норм матеріального та процесуального права судом першої інстанції.

Зауважує, що реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході власності на предмет застави до іншої особи.

З огляду на те, що відчудження ОСОБА_2 предмета застави без згоди Банку, як заставодержателя не припинило права застави та це обятження рухомого майна зберегло свою силу, як для ОСОБА_3 , так і для позивача як нового власника, підстав для задоволення позовних вимог не вбачає, а тому просить рішення місцевого суду скасувати та ухвали нове, яким в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_4 виступила проти задоволення апеляційної скарги, рішення місцевого суду вважала обґрунтованим. Інші учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає не в повній мірі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, на момент укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 таке обтяження не існувало, а тому позивач набув право власності на таке майно без обтяження.

Колегія суддів з таким висновком погодитись не може з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу - автомобіля марки VOLKSWAGEN, модель PASSAT, легковий седан - В, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , виданого ТСЦ 8045 МВС у м.Києві 11 лютого 2017 року.

Вказане право він набув на підставі Договору купівлі-продажу від 11 лютого 2017 року, укладеного з ОСОБА_3

15 лютого 2017 року Хмельницькою філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» зареєстровано приватне обтяження 16151002 у вигляді заборони відчуження автомобіля VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2008 року випуску.

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна

від 01 вересня 2008 року зареєстровано приватне обтяження у вигляді заборони відчуження автомобіля VOLKSWAGEN, модель PASSAT, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , 2008 року випуску, термін дії - 01 вересня 2013 року (а.с. 98).

Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна

від 31 липня 2013 року внесено зміни відомостей про обтяження, встановлено термін дії - 31 липня 2018 року (а.с. 99).

Підставою для внесення відомостей про обтяження рухомого майна є Договір застави № 027/701396-ZО від 08 серпня 2008 року, укладений між ПАТ «Укрсоцбанк» та ОСОБА_2 , який 07 грудня 2016 року продав транспортний засіб ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 1 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Частиною 1 ст. 589 ЦК України передбачено, що в разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Частиною 2 ст. 17 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя.

Відповідно до ч. 1 ст. 27 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнового права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи.

Згідно з ч. 1 ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень.

Порядок звернення стягнення на предмет застави передбачений ст. 20 Закону України «Про заставу» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), зокрема, звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Згідно зі ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом.

У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом.

За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи.

Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах: від 03 квітня 2013 року у справі N 6-7цс13,від 19 листопада 2014 року у справі N 6-168цс14, постановах Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року у справі №463/3582/17, від 29 січня 2020 року у справі № 344/9053/17, від 10 червня 2020 року у справі №757/32656/16.

Судом першої інстанції не було перевірено чинність запису про обтяження спірного автомобіля в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна.

Доводи представника позивача, що на момент купівлі спірного автомобіля було відсутнє обтяження, спростовуються доказами наявними в матеріалах справи.

Враховуючи, що застава зберігає чинність при переході права власності, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 відсутні.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір не повно дослідив обставини справи, та прийшов до помилкового висновку, щодо задоволення позовних вимог.

Оскільки, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга АТ «Альфа Банк»підлягає задоволенню, рішення місцевого суду скасуванню з ухваленням нового про відмову в задоволенні позову.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а у разі задоволення позову - на відповідача.

Таким чином підлягає стягненню з позивача судовий збір понесений АТ «Альфа Банк» - 1057,20 грн.

Керуючись ст. 367, 374, 376, 381, 382 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Альфа банк» задовольнити.

Заочне рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 11 листопада 2019 року скасувати на ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «УкрсоцБанк», ОСОБА_2 про усунення перешкод у реалізації права власності, припинення застави, скасування обтяження.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 ) на користь Акціонерного товариства «Альфа банк»() сплачений судовий збір в розмірі 1057(одна тисяча п`ятдесят сім) грн. 20 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «04» листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: