Справа № 136/640/19
провадження № 2/136/221/19
РІШЕННЯ
іменем України

"11" лютого 2020 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі:
головуючого судді Кривенка Д.Т.
за участі секретаря судового засідання Марчук Н.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відео конференції із зали суду м. Липовець у порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Військової частини НОМЕР_1 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, завданої втратою військового майна, -
ВСТАНОВИВ:
Представник військової частини НОМЕР_1 (далі - позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до ОСОБА_1 (далі відповідача), в якому просить суд стягнути із відповідача на користь позивача у відшкодування шкоди, завданої втратою військового майна 38 410, 00 грн., обґрунтовуючи підставність позову тим, що відповідач був призваний до Збройних Сил України по мобілізації.
08.06.2015 наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №130 гр. ОСОБА_1 зараховано до списку особового складу частини на всі види забезпечення та призначено на посаду механіка -радіотелефоніста відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку штабної роти 3 механізованого батальйону, у зв`язку з чим ОСОБА_1 було видане в тимчасове користування військове майно, а саме: шолом кевларовий - 1 шт., казанок алюмінієвий 1 шт., фляга алюмінієва з чохлом - 1 шт., рюкзак - 1 шт., ремінь поясний з пряжкою латунною ЗСУ - 1 шт., мішок спальний - 1 шт., всього 6 (шість) найменувань. Видане під звіт для тимчасового користування військове майно ОСОБА_1 після виконання службових обов`язків не повернув, у зв`язку з чим було проведено службове розслідування за наслідками якого видано наказ 20.05.2016 за №1540, відповідно до якого ОСОБА_1 було притягнуто до матеріальної відповідальності на суму 38 790, 00 грн., з яких 380, 00 грн. він сплатив.
29.06.2016 наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по особовому складу)№60-РС ОСОБА_1 звільнено з військової служби в запас. 21.07.2016 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по строковій частині) №172 рядового ОСОБА_1 виключено зі списків частини у зв`язку із звільненням, утім заподіяну шкоду в розмірі 38 410, 00 грн., яка залишилась не відшкодованою, останній у добровільному порядку не сплачує, що послугувало підставою звернення до суду із даним позовом.
У визначений судом строк відповідачем не було подано відзиву.
Ухвалою суду від 24.04.2019 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, утім у визначений судом строк відповідач заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін не надав.
Ухвалами суду від 20.05.2019, 11.10.2019, 29.10.2019, 29.11.2019 за клопотанням представника позивача розгляд справи вирішено проводити в режимі відео конференції з Яворівського районного суду Львівської області.
У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені у позовній заяві, просив їх задовольнити у заявленому обсязі. Суду пояснив, що причини втрати військового майна йому не відомі лише інформація, яка зазначена в Акті службового розслідування.
Відповідач в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце цього засідання, отож його неявка не перешкоджає розгляду справи по суті.

Зважаючи на викладене, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, встановив 08.06.2015 згідно із наказом командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 (по стройовій частині) №130 (а.с.6), ОСОБА_1 прийнято на посаду механіка радіотелефоніста відділення управління штабу батальйону взводу зв`язку штабної роти 3 механізованого батальйону військової частини-полова пошта НОМЕР_3 .

Як убачається із рапорту пояснення від 12.04.2016 ОСОБА_1 (а.с.12), останній повідомив, що повернувся із Харківського шпиталю на КСП 05.04.2016 та виявив втрату належного йому майна у вигляді: шолом кевларовий - 1 шт., мішок спальний - 1 шт., фляга алюмінієва з чохлом - 1 шт., казанок алюмінієвий 1 шт., рюкзак - 1 шт., ремінь поясний з пряжкою латунною ЗСУ - 1 шт.
14.04.2016 командир ОСОБА_2 . В/ч пп НОМЕР_2 рапортом (а.с.11) повідомив командира батальйону про необхідність призначення службового розслідування по факту втрати військового майна рядового ОСОБА_1 .
За наслідками проведеного службового розслідування тимчасово виконуючим обов`язки командира 3 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 капітаном ОСОБА_3 було складено Акт службового розслідування (а.с.7-10), за наслідками розгляду якого 20.05.2016 т.в.о. начальника штабу-першого заступника командира військової частини полова пошта НОМЕР_2 майором ОСОБА_4 було видано наказ №1540 (а.с.15, 16), відповідно до якого вирішено за порушення вимог ст..11, 12, 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України на підставі пункту «в» ст..49 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на стрільця-помічника гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 8 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини-полова пошта НОМЕР_2 рядового ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «суворої догани», а також суму в розмірі 3715, 00 грн. нанесену рядовим ОСОБА_1 внести в суми нестачі по речовій службі військової частини; зобов`язано утримати із ОСОБА_1 з урахуванням кратності суму 32 325, 00 грн. та ПДВ 20% разом 38 790, 00 грн.
За відомостями В/ч НОМЕР_2 (а.с.17), із ОСОБА_1 в рахунок встановленої вище шкоди стягнуто 380, 00 грн., залишок склав 38 410, 00 грн.
21.07.2016 відповідно до наказу №172 т.в.о. командира військової частини-полова пошта НОМЕР_2 полковника ОСОБА_5 (18), ОСОБА_1 стрільця помічника гранатометника 1 механізованого відділення 1 механізованого взводу 7 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини-польова пошта НОМЕР_2 звільнено у запас, у зв`язку із чим вважати, що справи та посаду здав, останнього направлено для зарахування на військовий облік до Липовецько-Погребищанського ОРВК Вінницької області.
Згідно із довідкою виданою військовою частиною НОМЕР_1 (а.с.20), у відповідності до спільної директиви Міністра оборони України та начальника Генерального штабу збройних Сил України від 26.04.2017 та наказу командира військової частини-польова пошта НОМЕР_2 від 29.06.2017, військова частина польова-пошта НОМЕР_2 перейшла на умовне найменування «військова частина НОМЕР_1 ».
Представник військової частини НОМЕР_1 звернувся до суду із даним позовом, в якому просить суд присудити на користь військової частини НОМЕР_1 із відповідача ОСОБА_1 суму заподіяної матеріальної шкоди втратою військового майна, яка залишилась ним не відшкодованою в розмірі 38410, 00 грн.
На час виникнення даних правовідносин законодавець урегулював питання, пов`язані з порядком притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців і призваних на збори військовозобов`язаних, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків спеціальним нормативним актом - Положенням про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженим постановою Верховної Ради України від 23 червня 1995 року N 243/95-ВР (далі - Положення).

За змістом пунктів 2, 13, 31 зазначеного Положення військове майно - це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами.

У пункті 3 Положення передбачено, що військовослужбовці і призвані на збори військовозобов`язані несуть матеріальну відповідальність за наявності:

а) заподіяння прямої дійсної шкоди;

б) протиправної їх поведінки;

в) причинного зв`язку між протиправною поведінкою і настанням шкоди;

г) вини у заподіянні шкоди.

Протиправною визнається така поведінка (дія або бездіяльність) військовослужбовця або призваного на збори військовозобов`язаного, коли він не виконує (недбало виконує) свої службові обов`язки.

Військовослужбовець або призваний на збори військовозобов`язаний визнається винним у заподіяній шкоді, якщо протиправне діяння вчинено ним умисно чи з необережності.

У пунктах 10 12, 13-15 Положення передбачені підстави обмеженої та повної і підвищеної матеріальної відповідальності.

Наведене кореспондується і з положеннями ст..26 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року N 548-XIV.

У п.31 Положення, зазначено, що у разі звільнення у запас або у відставку чи вибуття із військової частини винної особи (винних осіб) до прийняття рішення про стягнення з неї заподіяної шкоди командир (начальник) військової частини у порядку, встановленому чинним законодавством, подає цивільний позов до суду на суму заподіяної цією особою шкоди.

Правове забезпечення застосування заходів майнової відповідальності здійснює також Цивільний кодекс України, відповідно до статті 1166 якого встановлено, що майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Аналізуючи зібрані у справі докази судом встановлено, що за наслідками ініційованого відповідачем відповідно до поданого ним рапорту було проведено службове розслідування яким встановлено, що рядовий ОСОБА_1 05.04.2016 повернувшись з лікування у Харківському військовому шпиталі на КСП н.п. Тошківка виявив відсутність військового майна виданого йому в тимчасове користування.

Із Акту службового розслідування судом встановлено, що за наслідками службового розслідування не було встановлено вину відповідача, тобто саме його протиправність дій щодо втрати військового майна, також не встановлено інших винних осіб, які могли допустити викрадення чи знищення майна, тощо.

Перевірені судом докази вказують на те, що службове розслідування проведено не належним чином, а висновки, що викладені в Акті службового розслідування не містять причин та умов, що призвели до порушення, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення чи обставини, що знімають з особи, стосовно якої проведено службове розслідування, безпідставні звинувачення, відтак суд ставиться критично до такого доказу.

Водночас матеріали справи не містять доказів щодо причин перебування відповідача на лікуванні у Харківському військовому шпиталі та його тривалості. При цьому, суд враховує, що відсутність доказів на підтвердження вказаних обставин не можуть ставитись у вину особі як неналежне зберігання військового майна, а інших доказів матеріали справи не містять.

За загальними правилами майнова шкода може бути стягнута в порядку ст. 1166 Цивільного кодексу України, при існуванні складу правопорушення, що включає такі елементи як: протиправність поведінки; шкода; причинний зв`язок між ними; вина заподіювача шкоди.

Протиправна поведінка особи тільки тоді є причиною шкоди, коли вона прямо (безпосередньо) пов`язана зі збитками.

Відшкодування збитків є видом відповідальності учасників цивільних правовідносин за шкоду, яка є негативним наслідком правопорушення. При цьому враховано, що збиток - це грошова оцінка шкоди, яка підлягає відшкодуванню за неможливості, недоцільності або у разі відмови потерпілого від відшкодування шкоди в натурі.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (стаття 13 ЦПК України).

Згідно пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 18.12.2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Зважаючи на встановлені судом обставини, які були перевірені зібраними у справі доказами, суд вважає, що без належним чином встановленої позивачем винної особи, протиправності її дій та причинного зв`язку між ними, не можна покладати юридичну відповідальність за втрату військового майна.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за його недоведеності.

Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до Глави 8 ЦПК України, а ураховуючи те, що в задоволенні позову відмовлено, суд відносить судові витрати на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст..22, 1166 ЦК України, ст..12, 13, 141, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:
У задоволенні позову Військової частини НОМЕР_1 (місцезнаходження: АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ - НОМЕР_4 ) до ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_5 ) про відшкодування шкоди, завданої втратою військового майна, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів учасниками справи до Вінницького апеляційного суду через Липовецький районний суд Вінницької області.
Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Повний текст рішення суду складено 13.02.2020.

Суддя Д.Т. Кривенко