ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

06 листопада 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/115/20

Головуючий у першій інстанції - Карапута Л. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/919/20

Суд у складі:

головуючого - судді Євстафіїва О.К.,

суддів: Бечка Є.М., Шарапової О.Л.,

за участі секретаря Кривопиші Я.О.,

позивач - Національний музей народної архітектури та побуту України,

відповідач - ОСОБА_1 ,

особа, яка подала апеляційну скаргу - Національний музей народної архітектури та побуту України,

на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2020 року; час, місце ухвалення і дата складання повного його тексту: 07.04.2020, м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 р. Національний музей народної архітектури та побуту України (далі за текстом - Музей) пред`явив позов до ОСОБА_1 , у якому просив стягнути з останнього 13438 грн. 80 коп. на відшкодування матеріальної шкоди та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 01.01.2014 - в момент обіймання ОСОБА_1 посади начальника відділу транспортного та технічного забезпечення Музею сторони уклали договір про повну матеріальну відповідальність ОСОБА_1 . На підставі наказу виконувача обов`язки генерального директора Музею від 09.07.2018 № 141 інвентаризаційною комісією Музею проведено інвентаризацію матеріальних цінностей і за її результатами виявлено нестачу на загальну суму 13438 грн 80 коп., а саме автошин: 175/65R14 82Т g-Grip BF Goodrich - 5 шт., балансовою вартістю 444 грн 20 коп. кожна, 175/65R14 82Т Kristal Montero 3MS Fulda - 4 шт., балансовою вартістю 401 грн 70 коп. кожна, 175/65R14 86Т Kristal Montero 3MS Fulda - 4 шт. балансовою вартістю 442 грн 50 коп. кожна, 240R508 (8.25R20)125/122JY- 2/К-84 БШК - 6 шт., балансовою вартістю 1162 грн 50 коп. кожна, і пристрою зарядного BOSCH С7, балансовою вартістю 866 грн 00 коп. Пояснення щодо цієї нестачі у відповідача не відібране у зв`язку з його звільненням наказом по Музею від 12.02.2015 № 53; при звільненні останнього закріплені за ним матеріальні цінності іншим особам не передавалися.

Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. Ухвалюючи його, суд І інстанції виходив з того, що позовні вимоги є недоведеними.

В апеляційній скарзі представник Музею - адвокат Любаренко І.О. просить скасувати вказане рішення і задовольнити позов Музею. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вимоги останнього є доведеними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає відхиленню.

У справі встановлено таке.

01.01.2014 між Музеєм і начальником відділу транспортного та технічного забезпечення Музею ОСОБА_1 укладено договір про повну матеріальну відповідальність, який за формою й змістом відповідає Положенню про матеріальну відповідальність робітників і службовців за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації, що затверджене Указом Президії Верховної Ради СРСР від 13.07.1976 N 4204-IX (його копія на арк. 13).

Наказом виконувача обов`язки генерального директора Музею від 12.02.2015 № 53 ОСОБА_1 30.01.2015 увільнено від виконання обов`язків за посадою начальника відділу транспортного та технічного забезпечення відповідно до ч. 2 ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та ст. 119 Кзпп України - на особливий період із збереженням не більше 1 року місця роботи як направленого за призовом від час мобілізації (копія цього наказу на арк. 17).

Наказом виконувача обов`язки генерального директора Музею від 09.07.2018 № 141 приписано в період проведення Державною аудиторською службою України ревізії фінансово-господарської діяльності Музею провести вибіркову інвентаризацію активів, пасивів та зобов`язань, документів і розрахунків, дорогоцінних металів, а також активів, облік яких ведеться на позабалансових рахунках, для чого цим же наказом затверджено склад тимчасово діючої інвентаризаційної комісії (його копія на арк. 16).

На підставі згаданого наказу від 09.07.2018 № 141 інвентаризаційною комісією Музею проведено інвентаризацію матеріальних цінностей, у ході якої встановлено таке:

- за даними бухгалтерського обліку Музею, на 19.07.2018 за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1 рахуються матеріальні цінності на загальну суму 13438 грн 80 коп., з яких інші необоротні матеріальні активи - на суму 866 грн 00 коп. та запасів - на суму 12 572,80 грн.;

- за результатами інвентаризації виявлено нестачу матеріальних цінностей на загальну суму 13438 грн 80 коп., а саме: автошин 175/65R14 82Т g-Grip BF Goodrich - 5 шт., балансовою вартістю 444 грн 20 коп. кожна, 175/65R14 82Т Kristal Montero 3MS Fulda - 4 шт., балансовою вартістю 401 грн 70 коп. кожна; 175/65R14 86Т Kristal Montero 3MS Fulda - 4 шт., балансовою вартістю 442 грн 50 коп. кожна, 240R508 (8.25R20)125/122JY- 2/К-84 БШК - 6 шт., балансовою вартістю 1162 грн 50 коп. кожна і пристрій зарядний BOSCH С7, балансовою вартістю 866 грн 00 коп.

Інвентаризація проводилася у відсутності ОСОБА_1 ; відповідно інвентаризаційний опис інших необоротних матеріальних активів та запасів і протокол інвентаризаційної комісії, які складено 19.07.2018, ним не підписано.

Вказані обставини підтверджено копіями інвентаризаційного опису інших необоротних матеріальних активів та запасів і протоколу інвентаризаційної комісії, що складені 19.07.2018 (арк. 14, 15).

Наведене підтверджено копіями інвентаризаційного опису інших необоротних матеріальних активів та запасів і протоколу інвентаризаційної комісії, що складені 19.07.2018 (арк. 14, 15).

Позовна сторона стверджує, що пояснення щодо нестачі зазначених матеріальних цінностей у відповідача не відібране у зв`язку з його увільненням від виконання обов`язків за посадою начальника відділу транспортного та технічного забезпечення Музею.

У витягу з акту Державної аудиторської служби України № 04-20/13 від 03.09.2018 зазначено, що нею проводилася планова ревізія за період з 01.01.2016 по 01.07.2018 та що на 01.07.2018 за даними бухгалтерського обліку Музею за матеріально відповідальною особою ОСОБА_1 рахувалися матеріальні цінності на загальну суму 13438 грн 80 коп. (арк. 18-20).

Аналіз обставин справи і норм права, що регулюють спірні правовідносини, доводить суд таких висновків.

Суду не надано доказів отримання ОСОБА_1 під звіт матеріальних цінностей, вартість яких вимагає стягти з нього позивач внаслідок нестачі цих цінностей. Такими доказами не є ні інвентаризаційний опис інших необоротних матеріальних активів та запасів, ні протокол інвентаризаційної комісії, які складено 19.07.2018, оскільки їх складено за відсутності відповідача і без ознайомлення останнього з ними опісля. З цієї ж причини не є таким доказом і акт ревізії фінансово-господарської діяльності Національного музею народної архітектури та побуту України № 04-20/13 від 03.09.2018 за період з 01.01.2016 по 01.07.2018, яка здійснювалася Державною аудиторською службою України. Крім того, цей акт не підписано головним бухгалтером Музею (див. арк. 20). Інших доказів на підтвердження позову суду не надано. Отож висновок суду І інстанції про недоведеність позовних вимог є вірним.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити й таке. Навіть у разі підтвердження позовних вимог належними й допустимими доказами позов не підлягав би задоволенню у зв`язку з пропуском Музеєм встановленого ч. 3 ст. 233 Кзпп України строку звернення до суду, що обчислюється з дня виявлення завданої працівником шкоди і який суд має застосувати самостійно та обов`язково. Так, позивач довідався про нестачу матеріальних цінностей, про які йдеться, як мінімум 19.07.2018 (дата складення інвентаризаційного опису інших необоротних матеріальних активів та запасів і протоколу інвентаризаційної комісії), а як максимум - у вересні 2018 р. (місяць складення акту Державної аудиторської служби України № 04-20/13 і ознайомлення з ним керівництва Музею), а позов Музеєм здано на пошту 16.01.2020 (арк. 22).

Отож оскаржуване рішення є законним.

Доводи апеляційної скарги судом відкидаються як такі, що суперечать встановленим у справі та описаним вище обставинам і визначеним відповідно до них правовідносинам.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Національного музею народної архітектури та побуту України залишити без задоволення, а рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 07 квітня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, але вона може бути оскаржена до Верховного Суду у випадках, передбачених п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України, протягом 30 днів з дня її складення.

Головуючий: Судді: