12.02.2020 Справа № 756/5749/19
Провадження №2/756/1133/20
Унікальний № 756/5749/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Оболонський районний суд м. Києва, в складі:

головуючого судді Луценко О.М.,

за участю секретаря Пляса Б.Р.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПрАТ АК «Київводоканал», третя особа: ПАТ СК «Саламандра», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача ПрАТ АК «Київводоканал», третя особа: ПАТ СК «Саламандра», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 16 січня 2018 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на вул. Полярній 8-Е (Оболонський район) сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ5312», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , власник транспортного засобу ПрАТ АК «Київводоканал»та транспортного засобу «Рeugeot», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали пошкодження.

Згідно Постанови Оболонського районного суду м. Києва №756/1685/18 від 22 лютого 2018 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , який на той момент перебував у трудових відносинах з Відповідачем та керував транспортним засобом, що належить Відповідачу.

Сума завданих збитків транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди складала 75466 (сімдесят п`ять тисяч чотириста шістдесят шість) грн. 00 коп.

Крім того, позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, та йому було здійснену страхову виплату в розмірі 38465,87гривень.

Таким чином відповідач повинен відшкодувати різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою в розмірі 37000,13гривень.

Окрім матеріальної шкоди, Позивач просив стягнути з відповідача 10 000 (десять тисяч) грн. моральної шкоди яка полягає в тому, що він зазнав значних душевних хвилювань.

Крім цього, в результаті дорожньо-транспортної пригоди Позивач поніс втрати майнового характеру у вигляді пошкодження власного транспортного засобу, який постійно знаходився у його користуванні для особистих цілей, що створило для Позивача значні незручності і зумовило порушення стосунків з оточуючими його людьми, які потребували від Позивача допомоги у перевезенні, яку він міг надати їм, маючи у своєму розпорядженні роботоздатний транспортний засіб.

Зазначені вище факти негативно вплинули на душевний стан Позивача та заподіяли йому моральних страждань, які Позивач оцінив у 10 000 (десять тисяч) грн. 00 коп.

В судовому засіданні представник Позивача позовні вимоги підтримав та просив суд винести рішення, яким позов задовольнити та стягнути з Відповідача на користь Позивача майнову шкоду в розмірі 37000 грн. 13 коп., моральну шкоду в розмірі 10 000 грн. 00 коп. та судові витрати.

Представник відповідача в засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини на які посилається представник позивача. Суду пояснив, що сплачувати відшкодування має страховик, так як автомобіль застрахований. Також представником позивача на підтвердження ціни автомобіля не надано належних доказів. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

В судове засідання треті особи не з`явилися про дату, місце та час повідомлялися належним чином про причини неявки суд не повідомили.

Суд з`ясувавши фактичні обставини справи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та письмові докази у їх сукупності дійшов до наступного висновку.

16 січня 2018 року о 12 год. 30 хв. в м. Києві на вул. Полярній 8-Е (Оболонський район) сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ГАЗ5312», номерний знак « НОМЕР_1 », під керуванням ОСОБА_2 , власник транспортного засобу ПрАТ АК «Київводоканал»та транспортного засобу «Рeugeot», номерний знак НОМЕР_2 , під керуванням власника ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди обидва транспортні засоби отримали пошкодження.

Відповідно до вимог п.п. 8,9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно ст. 1166 ЦК України відшкодування матеріальної шкоди можливо при наявності складу правопорушення: протиправних дій особи, заподіяння шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і наслідками, вини особи, що причинили збиток.

Згідно Постанови Оболонського районного суду м. Києва №756/1685/18 від 22 лютого 2018 року, винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_2 , який на той момент перебував у трудових відносинах з Відповідачем та керував транспортним засобом, що належить Відповідачу.

Згідно з вимогамист. 82 ЦПК України Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди встановлена вище наведеною постановою та в силу ч. 4 ст. ст. 82 ЦПК України ці обставини не підлягають доказуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 1172 Цивільного кодексу України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно правової позиції Верховного Суду України висловленої у Постанові №6-108цс13 від 13 листопада 2011 року, шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

На думку суду, підтвердженням розміру завданої шкоди (реальної вартості втраченого майна) Позивачу на момент настання дорожньо-транспортної пригоди є фактичні витрати понесені позивачем, а саме: 27398,23грн.- вартість відновлювальних робіт та запчастин проведених ТОВ « Автопассаж»( підтверджується наряд замовлення №П ЗН0027457 від 20.02.2018р., квитанція № 118 від 20.02.2018р, квитанція №116 від 20.02.2018р, квитанція №117 від 20.02.2018р.); 1420,00грн.- вартість запчастин придбаних у ФОП ОСОБА_3 ( підтверджується: товарний чек №48 від 06.02.2018р.); 42259,77грн.- вартість запчастин придбаних у ФОП ОСОБА_4 ( підтверджується: рахунком на оплату №8 від 08.02.2018р., видатковою накладною №7 від 08.02.2018р., квитанцією до прибуткового касового ордеру №3 від 08.02.2018р.); 4388,00грн.- вартість запчастин придбаних у ПП « Рік»( підтверджується фіскальним чеком від 06.02.2018року).

Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ по позовах про відшкодування шкоди» під власником джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична чи особа громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки на підставі права власності, оперативного чи керування на інших підставах (договір оренди, довіреності і т.п.).

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Як вбачається з п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

В судовому засіданні встановлено та не заперечувалось сторонами що, позивач звернувся до страхової компанії про виплату страхового відшкодування, та йому було здійснену страхову виплату в розмірі 38465,87гривень.

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом із тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов`язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності правова позиція ВСУ у справі № 6-2808цс15 від 20 січня 2016 року).

Враховуючи наведене суд вважає, що представником позивача в судовому засіданні надано докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Таким чином, на думку суду, позовні вимоги підлягають задоволенню в часині стягнення заподіяної матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності її вини.

Згідно п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.95" Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" (із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного суду N 5 від 25.05.2001) розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Позивач загальну суму завданої ОСОБА_1 моральної шкоди оцінює в 10000,00 грн., при цьому обґрунтовує його стражданнями яких зазнав у зв`язку із пошкодженням транспортного засобу.

Суд, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що із відповідача підлягає стягненню 1000,00 грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди у зв`язку із пошкодженням майна.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у разі задоволення позову покладається на відповідача.

На підставі наведеного, ст.ст. 16 ,22, 511, 636, 999, 1166, 1187, 1193, 1194 ЦК України, керуючись ст.ст. 4, 19, 258, 263, 264, 265, 268, 273 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ АК «Київводоканал», третя особа: ПАТ СК «Саламандра», ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди- задовольнити частково.

Стягнути з ПрАТ АК «Київводоканал»( ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) матеріальну шкоду в розмірі 37000 грн. 13 коп. та моральну шкоду в розмірі 1 000 грн.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ПрАТ АК «Київводоканал»( ) на користь ОСОБА_1 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ) судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Оболонський районний суд м. Києва. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду;

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його апеляційне оскарження.

Суддя: О.М. Луценко