Єд. унік 243/6209/20
Провадження № 2/243/2086/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року м. Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області в складі:

Головуючого - судді Дюміної Н.О.

за участю:

секретаря судового засідання Прилуцької А.В.

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 6 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області про визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області з уточненим в ході судового розгляду справи позовом до ОСОБА_2 про визначення місця проживання дитини та встановлення графіку побачень дитини з відповідачем, без присутності матері. Свої вимоги мотивувала тим, що 15.09.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. Зазначає в позові, що після розірвання шлюбу та до теперішнього часу вона та відповідач не дійшли остаточної згоди щодо визначення місця проживання дитини, і вона не згодна, що відповідач без попередження ініціює побачення з сином, підбираючи час, який влаштовує тільки його, без урахування думки та інтересів як самої дитини так і особисто її, як матері ОСОБА_3 .

У зв`язку з чим позивач звернулась до суду та просить визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Та крім того просить суд встановити графік побачень неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: з періодичністю через тиждень, з вечора п`ятниці по вечір неділі.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні підтримала уточнені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, пояснивши, що вважає за необхідне визначити місце проживання ОСОБА_3 разом з нею, оскільки це буде відповідати інтересам та суспільно - соціальному розвитку дитини, разом з тим вона не має жодних претензій до відповідача, як до батька їх спільної дитини, оскільки він сумлінно виконує свої обов`язки

та піклується про сина, не заперечує щоб відповідач проводив час з сином, однак зазначила, що вважає за доцільне, з урахуванням навчального процесу дитини та її інтересів - встановити фіксований графік цих побачень, передбачуваність часів перебування дитини з батьком буде влаштовувати кожного.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні повністю визнав уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 . Зазначив, що не заперечує, щоб їх син проживав разом із матір`ю, пояснив, що бажає блага своїй дитині, готовий приймати участь в його утриманні та вихованні. Згоден на запропонований позивачкою графік побачень із сином, оскільки для нього є важливими інтереси дитини та навчальний процес сина, а тому розуміє, що побачення з сином не повинні нашкодити вказаним вище факторам.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області до судового засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи без участі представника служби у справах дітей, рішення просив винести з урахуванням висновку органу опіки та піклування.

Малолітній ОСОБА_3 в судовому засідання, у присутності матері та батька, пояснив, що однаково любить своїх батьків, йому подобається жити разом із матір`ю, і він хоче бачитись і спілкуватись з батьком, який до нього дуже гарно відноситься та піклується про нього.

Суд, вислухавши пояснення сторін, заслухавши думку малолітнього ОСОБА_3 , розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Так, судом встановлено, що 15.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області був зареєстрований шлюб між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 25.07.2012 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Слов`янську Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області (а.с.8).

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2020 року шлюб між сторонами було розірвано. (а.с. 10-11).

Після розірвання шлюбу малолітній ОСОБА_3 залишився проживати разом з матір`ю.

Відповідно до довідки про доходи видно, що позивачка ОСОБА_1 офіційно працевлаштована та отримує заробітну плату і платить податки. (а.с. 12).

Як вбачається з характеристик з місця роботи та місця проживання ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивного боку, з колегами по роботі та сусідами підтримує гарні відносини. (а.с. 13-14).

З характеристики малолітнього ОСОБА_3 із ЗОШ І-ІІІ ступенів № 18 вбачається, що ОСОБА_3 є акуратним, ввічливим, відповідальним, працелюбним та чемним учнем. Прислухається до зауважень, підтримує охайний зовнішній вигляд протягом дня. Мама активно співпрацює зі школою у вихованні дитини. (а.с. 17).

Як видно з акту обстеження матеріально - побутових умов позивачки - ОСОБА_1 мешкає разом із сином ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_2 . Продукти харчування яких потребує дитина є в наявності, сама дитина доглянута, одягнена, має іграшки. Зі слів сусідів конфліктів родина не має. (а.с. 18).

З наданого до суду висновку органу опіки та піклування Слов`янської міської ради про визначення місця проживання дитини, вбачається, що орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вирішив, що доцільно визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_4 . (а.с.48).

Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає.

Отже, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місце проживання дитини цього віку визначається за згодою батьків. При цьому не має значення, чи знаходяться батьки у шлюбі між собою, чи проживають вони спільно. Крім того, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватися не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Частинами 1, 2 стаття 161 СК України визначено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29 листопада 2017 року в справі № 6-1945цс17).

Приймаючи до уваги позицію позивачки щодо виховання сина та участі в його житті, її відношення та турботу до дитини, а також сукупність відомостей про соціально - побутові умови місця проживання позивачки, її матеріальне забезпечення та характеризуючи дані, а також думку відповідача, який не заперечує щодо того, щоб їх син проживав разом із матір`ю, а також враховуючи висновок органу опіки та піклування Слов`янської міської ради, відповідно до якого орган опіки та піклування Слов`янської міської ради вирішив, що доцільно визначити місце проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_4 , суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, керуючись положеннями Конвенції про права дитини (в якій реалізовано принцип домінанту інтересів дитини над усіма іншими), ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, з урахуванням встановлених фактичних обставин справи, зокрема, ставлення матері та батька до своїх батьківських обов`язків, інтересів дитини, уваги і турботи батьків, розвитку дитини в спокійному та стійкому середовищі, в атмосфері любові, емоційної стабільності та матеріальної забезпеченості, а також ураховуючи особливу прихильність дитини, бажання дитини та фактичне місце проживання з матір`ю, приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню.

Вирішуючи питання щодо графіку побачень та годин спілкування відповідача з дитиною, суд керується Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV)

Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, зокрема принципом 6 даної Декларації, відповідно до якого дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона має, якщо це можливо, зростати в піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, у будь-якому разі - в атмосфері любові та моральної і матеріальної забезпеченості. До того ж, статтею 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 2 ст. 159 СК України суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами.

Вимогами ст.ст. 153, 155 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного із них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися із нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини.

Враховуючи встановлені в судовому засіданні відомості про графік роботи позивачки, навчальний графік дитини, та можливість відповідача з урахуванням зазначених графіків спілкуватись з сином, суд вважає, що побачення з періодичністю через тиждень з вечора п`ятниці по вечір неділі, будуть відповідати найкращому забезпеченню інтересів малолітнього ОСОБА_3 та будуть узгоджуватися з інтересами позивачки, як матері дитини. Даний графік на думку суду враховує потреби та особливості розвитку дитини у її віці, оскільки в дитини вже склався певний розпорядок дня, до якого вона звикла, згідно якого вона приймає їжу, відпочиває, навчається, проводить час на свіжому повітрі за розкладом та під доглядом матері, яка якнайкраще знає та розуміє бажання свого сина, оскільки саме вона проводить із ним більшість часу.

Згідно ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідач є інвалідом ІІ групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 (а.с. 42), а тому у відповідності до засад ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» - звільнений від сплати судового збору.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. ст. 19, 153, 155, 157, 159, 161 СК України, ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», Декларацією прав дитини, прийнятою резолюцією 1386 (ХІV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, Конвенцією про права дитини, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, ст. ст. 12, 13, 81, 89, 259, 264-265, 268 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Служба у справах дітей Слов`янської міської ради Донецької області про визначення місця проживання дитини - задовольнити.

Визначити місце проживання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із матір`ю - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженкою селища Нюмид, Усть-Куломського району, Республіки Комі, Російська Федерація, за адресою: АДРЕСА_1 .

Встановити наступний графік побачень неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 з його батьком - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без присутності матері - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , а саме: з періодичністю через тиждень, з вечора п`ятниці по вечір неділі.

Судові витрати понесені позивачкою по оплаті судового збору в сумі 840 грн. 80 коп., компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області Н.О. Дюміна