КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
провадження №22-ц/824/1575/2020 Суддя-доповідач: Олійник В.І.
УХВАЛА

Іменем України

12 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів:

Судді-доповідача: Олійника В.І.,

суддів: Желепи О.В., Мараєвої Н.Є.,

при секретарі Бондаренко І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Київського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року у складі судді Юзькової О.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України, Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2018 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив:

визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо невнесення до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця його кандидатури для участі в конкурсі на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця;

визнати протиправною бездіяльність Національного медичного університету імені О.О.Богомольця щодо неприйняття наказу про організацію конкурсу на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця;

зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України внести до Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця кандидатуру ОСОБА_2 для участі в конкурсі на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця;

зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України у строки, визначені Законом Україну «Про вищу освіту» провести конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету ім. О.О. Богомольця.

Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 23.04.2018 року на офіційному сайті Міністерства охорони здоров`я України оприлюднено оголошення про заміщення посади ректора НМУ імені О.О. Богомольця. З метою участі у конкурсі на заміщення посади ректора НМУ імені О.О. Богомольця 22.06.2018 року позивач подав відповідачу-1 відповідну заяву з додатками. Проте, у строк, визначений статтею 42 Закону України «Про вищу освіту», відповідачі не вчинили дій щодо забезпечення організації та проведення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора Національного медичного університету імені О.О.Богомольця.

Від Міністерства охорони здоров`я України на адресу суду першої інстанції надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого Міністерство заперечило проти задоволення позовних вимог. Представником відповідача, зокрема зазначено, що Міністерство охорони здоров`я України, як уповноважений орган управління НМУ, не може заперечувати необхідність виконання вимог чинного законодавства України, проте існує заборона на вчинення певних дій, що унеможливлює задоволення вимог ОСОБА_2

Національний медичний університет імені О.О. Богомольця відзиву на позовну заяву не надавав.

У підготовчому судовому засіданні 18.06.2019 року представник ОСОБА_2 подав до суду заяву про відмову ОСОБА_2 від частини позовних вимог.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 18.06.2019 року зазначену заяву представника ОСОБА_2 задоволено і прийнято відмову від позовних вимог до Міністерства охорони здоров`я України та Національного медичного університету ім.О.О.Богомольця в частині позовних вимог, а саме щодо:

визнання протиправною бездіяльності Національного медичного університету імені О.О.Богомольця щодо неприйняття наказу про організацію конкурсу на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О .О. Богомольця та зобов`язання Міністерства охорони здоров`я України внести до Національного медичного університету імені О.О. Богомольця кандидатуру ОСОБА_2 для участі в конкурсі на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця.

Провадження у справі за вказаними позовними вимогами закрито.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року позов задоволено частково.

Зобов'язано Міністерство охорони здоров'я України, у строки, визначені Законом України Про вищу освіту» провести конкурс на заміщення посади ректора Національного медичного університету імені О.О. Богомольця.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із даним рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційні скарги, в яких просить рішення суду першої інстанції скасувати.

Вивчивши матеріали цивільної справи, колегія судів приходить до висновку про закриття апеляційного провадження у справі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно зі ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси.

Частиною 1 ст.17 ЦПК України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

За ч.1 ст.352 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Таким чином, вказана стаття визначає коло осіб, які наділені процесуальним правом на апеляційне оскарження судового рішення, які поділяються на дві групи - учасники справи, а також особи, які участі у справі не брали, але судове рішення стосується їх прав, інтересів та (або) обов`язків. При цьому, на відміну від оскарження судового рішення учасником справи, не залучена до участі у справі особа повинна довести наявність у неї правового зв`язку зі сторонами спору або безпосередньо судовим рішенням через обґрунтування наявності трьох критеріїв: вирішення судом питання про її право, інтерес, обов`язок і такий зв`язок має бути очевидним та безумовним, а не ймовірним.

За таких обставин, судове рішення, оскаржуване не залученою особою, повинно безпосередньо стосуватися прав, інтересів та обов`язків цієї особи, тобто судом має бути розглянуто й вирішено спір про право у правовідносинах, учасником яких на момент розгляду справи та прийняття рішення судом першої інстанції є скаржник, або міститься судження про права та обов`язки цієї особи у відповідних правовідносинах. Рішення є таким, що прийняте про права та обов`язки особи, яка не була залучена до участі у справі, якщо в мотивувальній частині рішення містяться висновки суду про права та обов`язки цієї особи, або у резолютивній частині рішення суд прямо вказав про права та обов`язки таких осіб. В такому випадку рішення порушує не лише матеріальні права осіб, не залучених до участі у справі, а й їх процесуальні права, що витікають із сформульованого в пункті 1 статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини і основних свобод положення про право кожного на справедливий судовий розгляд при визначенні його цивільних прав і обов`язків. Будь-який інший правовий зв`язок між скаржником і сторонами спору не може братися до уваги.

Після прийняття апеляційної скарги особи, яка не брала участі у справі, суд апеляційної інстанції з`ясовує, чи прийнято оскаржуване судове рішення безпосередньо про права, інтереси та (або) обов`язки скаржника і які конкретно.

З матеріалів справи вбачається, що спір виник з приводу бездіяльності Міністерства охорони здоров`я України щодо забезпечення організації та проведення конкурсу на заміщення вакантної посади ректора Національного медичного університету імені О.О.Богомольця.

Враховуючи наведене, посилання апелянта на порушення оскаржуваним рішенням його прав, свобод та інтересів є необґрунтованими та безпідставними, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року було вирішено питання щодо обов`язків Міністерства охорони здоров`я України, як юридичної особи, і жодних питань щодо прав, свобод, інтересів та (або) обов`язків ОСОБА_1 не вирішувалося.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.362 ЦПК України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.

Згідно з ч.2 ст.362 ЦПК України про закриття апеляційного провадження суд апеляційної інстанції постановляє ухвалу, яка може бути оскаржена в касаційному порядку.

З огляду на вищенаведені норми та зважаючи на те, що судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 18 червня 2019 року питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки ОСОБА_1 не вирішувалося, апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 підлягають закриттю.

На підставі викладеного та керуючись ст.362 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційні провадження за апеляційними скаргами ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 червня 2019 року у складі судді Юзькової О.Л. у справі за позовом ОСОБА_2 до Міністерства охорони здоров`я України, Національного медичного університету ім. О.О.Богомольця про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії - закрити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст ухвали складено 13 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач:

Судді: