КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/824/2580/2020 Головуючий в 1-й інстанції - Рудюк О.Д.
363/3517/17 Доповідач Чобіток А.О.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

07 лютого 2020 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Чобіток А.О.

суддів - Немировської О.В. , Ящук Т.І.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до ОСОБА_2 , Приватного акціонерного товариства «Страхової компанії ЮНІВЕС» про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди, заподіяних дорожньо-транспортною пригодою,-

у с т а н о в и в :

У вересні 2017 року позивачі пред`явили вказаний позов до відповідачів та зазначали, що 06 червня 2017 року о 12-45 год. ОСОБА_2 у с. Демидів по вул. 1-гоТравня , керуючи автомобілем «Ford Tranzit» державний номерний знак НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_4 , унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Крім того, пасажири автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_3 ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_5 , 2007 року народження, які знаходилися в автомобілі під час зіткнення зазнали тілесних ушкоджень. Вина водія ОСОБА_2 у скоєнні ДТП підтверджена постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2017 року. Позивач зазначає, що згідно з висновком експертного автотоварознавчого дослідження №01/08 від 11.08.2017 року вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Hyndai» становить 83534,66 грн..

Цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 під час керування автомобілем «FordTranzit» державний номерний знак НОМЕР_4 , станом на дату скоєння ДТП було застраховано в ПрАТ СК «Юнівес». На відшкодування частини заподіяних відповідачем ОСОБА_2 збитків страхова компанія перерахувала позивачу ОСОБА_1 суму коштів в розмірі 41418,39 грн. Крім того, позивач здійснив витрати на експертні послуги 3100 грн., послуги евакуатора 450 грн., та на юридичні послуги в розмірі 4000 грн..

Позивач ОСОБА_1 зазначив, що йому завдано моральної шкоди у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, йому довелося шукати гроші на його ремонт, через небажання відповідача ОСОБА_2 у добровільному порядку відшкодувати збитки. Також довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності, довелося відкласти відпустку на море з сім`єю, виникли проблеми з роботою та зменшення заробітної плати.

Позивач ОСОБА_3 зазначає, що внаслідок ДТП їй завдано моральної шкоди, вона вимушена була звертатися за медичною допомогою, після чого тривалий час знаходилась в стані сильного душевного хвилювання, що негативно вплинуло на її стан здоров`я та порушило звичайний спосіб життя.

Позивач ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 зазначає, що його неповнолітній доньці завдано моральної шкоди внаслідок ДТП, що сталася 06.06.2017 року . Неповнолітня донька вимушена була проходити реабілітацію в санаторії.

10.07.2018 року позивачі подали до суду заяву про уточнення позовних вимог, посилаючись на те, що після проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля згідно акту виконаних робіт від 08.02.2018 року сума витрачених позивачем ОСОБА_1 коштів становить 91300 грн., невідшкодованою залишилася різниця між розміром матеріального збитку та сумою страхового відшкодування, що становить 49881,61грн. (91300-41418,39). Звертає увагу, що згідно страхового полісу гранична сума виплати за зобов`язаннями ПрАТ СК «Юнівес» становить 100000 грн., а тому зі страховою компанії має бути стягнена на його користь сума коштів 50118,39грн.1,61).

Позивач ОСОБА_3 уточнила в заяві, що вона витратила на лікування 2535,59грн., що підтверджується квитанціями на придбання ліків та їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює в 50000 грн.

Позивач ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 уточнив, що на лікування його доньки було витрачено 18470, 39 грн. та завдано моральної шкоди, яку оцінює в 50000 грн.

З урахуванням поданої заяви про уточнення позовних вимог позивачі просять стягнути з ПрАТ СК «Юнівес» на користь ОСОБА_1 страхове відшкодування у розмірі 50118,39грн., стягнути ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в сумі 7550 грн., моральну шкоду в сумі 50000грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду в сумі 2535,59 грн. та моральну шкоду в сумі 50000грн., стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 матеріальну шкоду в сумі 18470,39 грн. та моральну шкоду в сумі 50000 грн..

Рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 07.10.2019 року позов задоволено частково. Вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.,на користь ОСОБА_4 ,який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 ,моральну шкоду у розмірі 10 000 грн..

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати рішення в частині відмови в задоволенні його позову та постановити нове, яким задовольнити його позов.

Зазначає, що суд, відмовляючи йому у позові до страхової компанії, не надав належної оцінки висновку експертного авто товарознавчого дослідження № 01/08 від 11.08. 2017 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного йому як власнику автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_5 , який становить 83 534,66 грн., акту виконаних робіт від 08.02.2018 року, з якого вбачається, що після проведення ремонтних робіт по відновленню пошкодженого автомобіля ним було сплачено 91 300 грн.. При цьому суд порушив ст.ст. 23-31 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», якими визначається порядок страхового відшкодування для кожного окремого страхового випадку і саме вартість відновленого ремонту відшкодовує страховик. Уважає, що судом безпідставно відмовлено йому у відшкодуванні витрат понесених на евакуацію пошкодженого автомобіля у розмірі 450 грн., незважаючи на те,що ним надано замовлення-наряд №124 від 14.08.2017 року на оплату послуг евакуатора з місця проживання власника автомобіля в м. Вишгороді Київської області до СТО в м. Києві. Безпідставно відмовлено в задоволенні позову щодо стягнення витрат, пов`язаних з послугами експерта в розмірі 3100 грн., пов`язаних з юридичними послугами в розмірі 4 000 грн. та у відшкодуванні моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., хоча само по собі пошкодження майна вже є стресовою ситуацією для його власника. Суд не врахував ту обставину, що на момент ДТП в його автомобілі знаходилися його члени сім`ї, які отримали тілесні ушкодження різного ступеню тяжкості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить змінити рішення суду та зменшити розмір моральної шкоди, який стягнутий з нього на користь ОСОБА_3 до 3500 грн. та на користь ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до 3 500 грн.. Зазначає, що позивачі не звернулися з власної ініціативи до страхової компанії за відшкодуванням шкоди, завданої здоров`ю, з наданням відповідних доказів, у зв`язку з чим є безпідставними їх вимоги про стягнення моральної шкоди,яка спричинена ушкодженням здоров`я.

Заслухавши доповідь судді, обговоривши доводи апеляційних скарг, обставини справи, колегія суддів приходить до наступного.

Судом першої інстанції установлено, що 06.06.2017 року о 12-45 год. ОСОБА_2 в с. Демидів по вул. 1-го Травня, керуючи автомобілем «Ford Tranzit» державний номерний знак НОМЕР_4 , не врахував дорожньої обстановки, не вжив заходів для зменшення швидкості, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Під час скоєння ДТП в автомобілі «Hyndai» перебували пасажири ОСОБА_3 та неповнолітня ОСОБА_5 , 2007 року народження. Власником автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_6 є ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (т.1 а.с.71).

Винним в порушенні Правил дорожнього руху, що призвело ДТП, а саме до зіткнення автомобілів, постановою Вишгородського районного суду Київської області від 19.06.2017 року визнано ОСОБА_2 (т.1 а.с.76).

Внаслідок ДТП автомобіль позивача ОСОБА_1 отримав механічні ушкодження.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія ОСОБА_2 була застрахована ПрАТ СК «Юнівес», що підтверджується Полісом АК 2487007 (т.1 а.с.120.) Згідно з Полісом страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну майну становить 100000 грн., за шкоду заподіяну життю і здоров`ю - 200000 грн. Розмір франшизи становить 1000 грн.

07.06.2017 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ СК «Юнівес» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав усі необхідні документи. Страховою компанією на підставі висновків звіту №175 від 06.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_7 було здійснено розрахунок страхового відшкодування до нього, вартість матеріального збитку автомобіля становить 42418,49 грн. На підставі вищевказаних документів СК «Юнівес» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 41418,49грн., що підтверджується платіжним дорученням. (т.1 а.с.61).

Позивач ОСОБА_1 26.07.2017 року звернувся до судового експерта НовоселецькогоВ.А. щодо проведення експертного авто товарознавчого дослідження. Згідно з висновком експертного авто товарознавчого дослідження №01/08 від 11.08.2017 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_7 вартість матеріального збитку становить 83534,66 грн. (а.с.6-52). За виготовлення звіту позивачем сплачено 3100 грн..

В обґрунтування позовущодо стягненення з ПрАТ СК «Юнівес» страхового відшкодування у розмірі 50118,39грн., позивач ОСОБА_1 посилався на те, що відповідно до акту виконаних робіт від 08.02.2018 року, ним фактично було витрачено на відновлювальний ремонт автомобіля суму в розмірі 91300 грн., а також зазначену суму в установленому порядку сплачено виконавцю.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПрАТ «Юнівес», суд прийшов до висновку, що останнім не надано суду будь-яких доказів на підтвердження оцінки транспортного засобу, вартості матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля, якому було завдано механічних пошкоджень на вказану суму 91300 грн. та, що така сума була сплачена в установленому порядку виконавцю,зазначивши,що сам по собі акт виконаних робіт без надання оцінки (висновку) завданої матеріальної шкоди, складений у відповідності до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фондом державного майна України 24.11.2003 р. №142/5/2092, - із зазначенням вартості відновлювального ремонту, на думку суду, не доводять пред`явлену до стягнення суму. Позивач не довів розмір відшкодування заподіяної йому шкоди внаслідок пошкодження автомобіля, а відтак - не довів і неправильність визначення розміру страхового відшкодування страховою компанією. Оскільки не підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення з відповідача ПрАТ СК «Юнівес» страхового відшкодування, не підлягають до задоволення і похідні вимоги про стягнення витрат на проведення експертного дослідження.

Суд також прийшов до висновку про безпідставність вимог позивача ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 витрат на послуги евакуатора у розмірі 450 грн., оскільки позивач не довів понесення вказаних витрат саме через ДТП.

Не надано позивачем належних та допустимих доказів на підтвердження оплати правової допомоги у розмірі 4 000 грн..

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди у розмірі 50 000 грн., суд зазначив у рішенні, що обставини, на які посилається позивач в обґрунтування цих вимог, не є достатніми,належними та допустимими.

Колегія суддів уважає, що такі висновки суду першої інстанції відповідають обставинам справи та вимогам закону, що регулюють правовідносини між сторонами і доводи апеляційної скарги їх не спростовують.

Аргументи апеляційної скарги ОСОБА_1 щодо безпідставного відхилення доказів,які підтверджують вартість матеріального збитку та вартість витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля,пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди за вказаних вище обставинах, підлягають відхиленню з наступних підстав.

До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон №1961-IV (ст.3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (ст.5 закону №1961-IV). Згідно зі ст.6 Закону №1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону №1961-IV (ст.ст.9, 22, 31, 35, 36), настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як убачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , як власника автомобіля була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес» за полісом АК/2487007.

На підставі заяви ОСОБА_1 та наданих ним документів вказаною страховою компанією було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 41 418,39 грн.. Указаний розрахунок здійснено на підставі звіту №175 від 06.07.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля д.н.з. НОМЕР_3 , складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , яким 10.06.2017 року було оглянуто пошкоджений автомобіль в присутності його власника. Підписапвши вказаний протокол огляду автомобіля,його власник будь яких зауважень або незгоду з його змістом не зазначив(а.с.т1 192-193). Після отримання страхового відшкодування у вказаному розмірі ОСОБА_1 ,рішення страхової компанії про виплату страхової суми не оскаржив в порядку передбаченому п.36.7 ст.36 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Указані обставини свідчать про згоду позивача з вказаним рішенням страхової компанії.

Надані позивачем висновок експертного авто товарознавчого дослідження №01/08 від 11.08.2017 року щодо вартості матеріального збитку заподіяного власнику автомобіля «Hyndai» державний номерний знак НОМЕР_3 , який проведений за його заявою через 2 місяці після ДТП, не є належним та допустимим доказом,оскільки у ньому не зазначено,що експерт відповідно до ст. ст. 72,ч.5 106 ЦПК України обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок за ст. 384 КК України і що такий висновок ним підготовлено для подання до суду.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновком суду і в частині не прийняття як доказ акта виконаних робіт від 08.02.2018 року по відновлювальному ремонту автомобіля позивача,оскільки відсутні докази, які б підтверджували, що саме на суму 91 300 грн. завдано збитків позивачу пошкодженням його автомобіля,внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася з вини ОСОБА_2 і вказана сума ним сплачена в установленому порядку виконавцю вказаних робіт.

Колегія суддів погоджується з обґрунтуванням судом відмови у задоволенні стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 витрат на правову допомогу, оскільки воно відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду в постанові №308/15007/15-ц від 15.05.2019. , відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Верховний Суд України в п 9. Постанови Пленуму №4 від 31.03.1995 року з відповідними змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної(немайнової)шкоди роз`яснив, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Посилаючись на спричинення йому моральної шкоди внаслідок пошкодження його майна - автомобіля з вини ОСОБА_2 , у відшкодування якої ОСОБА_4 просив стягнути 50 000 грн., в обґрунтування цих вимог зазначав, що йому довелося шукати гроші на його ремонт, через небажання відповідача ОСОБА_2 у добровільному порядку відшкодувати збитки. Також довелося користуватися громадським транспортом, що викликало суттєві незручності, довелося відкласти відпустку на море з сім`єю, виникли проблеми з роботою та зменшення заробітної плати.

Проте з матеріалів справи вбачається, що ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції належних та допустимих доказів наявності обставин, за яких позивач зазнав моральної шкоди та визначив її розмір, не надав.

У зв`язку з цим колегія суддів погоджується з висновком суду щодо відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4 щодо стягнення моральної шкоди.

Суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 ОСОБА_4 , який діє інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 у стягненні з ОСОБА_2 витрат на проведення лікування відповідно в сумі 2 535 грн. та 18 470,39 грн..

Відповідно до ст. 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 №1961-IV.

Як вбачається з матеріалів справи ні ОСОБА_3 , ні ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 не зверталися до ПрАТ «СК «Юніверс» як потерпілі у зв`язку з ушкодженням здоров`я внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,що є підставою для відшкодування моральної шкоди у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю.

Судом відмовлено в задоволенні вказаних вимог у зв`язку з тим, що зазначені витрати не були попередньо узгоджені зі страховиком як це передбачено вказаним законом, а надані ними документи не підтверджені доказами з закладів охорони здоров`я щодо обґрунтованості таких витрат.

Рішення суду в цій частині позивачами не оскаржувалося.

Зі змісту позовних вимог ОСОБА_3 та ОСОБА_4 убачається, що позивачі пов`язували спричинення моральної шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,як з ушкодженням здоров`я так і стресовою ситуацією.

При цьому ні в матеріалах адміністративної справи стосовно дорожньо-транспортної пригоди,ні в матеріалах страхової справи вказані обставини не зазначались.

Таким чином судом встановлена єдина підстава, за якою позивачі зазнали моральної шкоди, це перебування їх в автомобілі на момент дорожньо-транспортної пригоди,що є стресовою ситуацією для них.

Колегія суддів проаналізувавши вищевказані обставини з у рахуванням засад розумності, виваженості та справедливості при вирішенні даного питання вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди,стягнутих з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 до 3500 грн. та на користь ОСОБА_4 ,який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до 3500 грн..

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про зміну рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення моральної шкоди з ОСОБА_7 на користь ОСОБА_3 та на користь ОСОБА_4 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 , у решті рішення є законним та обґрунтованим і підстави до його скасування відсутні.

Керуючись ст..ст.374,375,376,381,382,384,389 ЦПК України ,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Вишгородського районного суду Київської області від 07 жовтня 2019 року змінити, зменшити розмір моральної шкоди стягнутої з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 до 3 500 грн., на користь ОСОБА_8 , який діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_5 до 3 500 грн..

У решті рішення залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і на підставі ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий: А. О. Чобіток

Судді: О. В. Немировська

Т. І. Ящук