ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8124/20 Справа № 214/9176/19 Суддя у 1-й інстанції - Ткаченко А. В. Суддя у 2-й інстанції - Барильська А. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Барильської А.П.

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар судового засідання - Кислиця І.В.

сторони:

позивач: ОСОБА_1

відповідач: Товариство з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД»

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в м. Кривому Розі в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційні скарги ОСОБА_6, яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» на рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року, яке ухвалене суддею Ткаченко А.В. в м. Кривому Розі та повне судове рішення складено 21 липня 2020 року, -

ВСТАНОВИВ :

В грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» (надалі ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД») про відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок нещасного випадку на виробництві, посилаючись на те, що 10 липня 2019 року батько позивача ОСОБА_2 під час виконання трудових обов`язків, отримав ушкодження здоров`я, несумісні з життям внаслідок падіння з висоти. Внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, оскільки позивач втратив свого батька, якого він сильно любив та поважав. Звістка про смерть батька призвела до того, що він постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька та обставини його загибелі не залишають його до теперішнього часу. Після смерті батька позивач залишився без батьківського піклування, турботи та любові і не може відновити свою душевну рівновагу, втратив звичні життєві зв`язки. Тому просив стягнути з відповідача у відшкодування моральної шкоди 602 100 грн. без утримання податку з доходів фізичних осіб.

Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» на користь ОСОБА_1 в рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої смертю батька внаслідок нещасного випадку 150 000 грн. без урахування податку на доходи фізичних осіб.

Стягнуто з ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» на користь держави судовий збір в розмірі 1 500 грн.

В задоволенні іншої частини позову - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача ставить питання про зміну рішення суду в частині розміру стягнутої судом моральної шкоди, задовольнивши позовні вимоги позивача повністю.

На думку представника позивача суд першої інстанції не врахував, що внаслідок смерті батька позивачу завдано моральної шкоди, оскільки позивач втратив свого батька, якого він сильно любив та поважав. Звістка про смерть батька призвела до того, що він постійно перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька та обставини його загибелі не залишають його до теперішнього часу. Після смерті батька позивач залишився без батьківського піклування, турботи та любові і не може відновити свою душевну рівновагу, втратив звичні життєві зв`язки.

В апеляційній скарзі відповідач ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, оскільки судом першої інстанції залишено поза увагою роз`яснення, що містяться у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди».

Вважає, що суд першої інстанції не взяв до уваги, що основною причиною нещасного випадку, що стався з потерпілим, є порушення ним п.п. 1.20 та 1.27 розділу І Інструкції з охорони праці №133-2018 «для слюсарів КИП і А», тому вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня.

Звертає увагу суду на те, що матеріали справи не містять належних доказів щодо спричинення моральної шкоди позивачу.

На думку апелянта, визначений судом розмір моральної шкоди не відповідає засадам розумності, виваженості та справедливості, є необґрунтованим.

У відзиві на апеляційну скаргу представника позивача ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» зазначає про те, що апеляційна скарга є безпідставною та необґрунтованою, оскільки не містить належних та допустимих доводів, які б вказували на незаконність або необґрунтованість рішення суду, тому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, та задовольнити апеляційну скаргу ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД».

Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача ОСОБА_6, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, проти апеляційної скарги відповідача заперечувала, представника ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» - Громко Н.В., яка підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити, проти апеляційної скарги представника позивача заперечувала, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, відзиву відповідача на апеляційну скаргу представника позивача, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги представника позивача та відповідача підлягають залишенню без задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач є сином ОСОБА_3 (а.с. 25).

10 липня 2019 року о 13 годині 10 хвилин, під час виконання трудових обов`язків слюсаря з контрольно - вимірювальних приладів та автоматики електротехнічної лабораторії управління надійності, діагностики та автоматизації ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД», внаслідок падіння з висоти 4040 см ОСОБА_3 вдарився потиличною частиною голови об трубопровід отримав травми, а саме: проникаюча відкрита черепно - мозкову, забій головного мозку ІІІ ступеню з контузійними вогнищами правої скроневої, тьмяної, потилочної долей, субарахноїдальна кровотеча, вдалений уламковий перелом правої тім`яної кістки, лінійний перелом правої тім`яної, скроневої, лобної кісток з переходом на основу черепа, забійна рана голови та ІНФОРМАЦІЯ_1 помер.

Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого Саксаганськиим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 30 липня 2019 року, актовий запис № 1154, ОСОБА_3 помер у віці 60 років (а.с. 26).

Відповідно до п. 7 Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 06 вересня 2019 року, нещасний випадок стався 10 липня 2015 року о 10 годині 10 хвилин, внаслідок падіння з висоти 4040 см (а.с. 7-23).

Згідно п. 8 Акту особами, які допустили порушення законодавства про охорону праці є ОСОБА_4 , який порушив п.п. 1.20 та 1.27 розділу І Інструкції з охорони праці №133-2018 «для слюсарів КИП і А», начальник електротехнічної лабораторії ТзОВ «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» - ОСОБА_5 , який порушив п. 3.20 посадової Інструкції №4 начальника електротехнічної лабораторії управління надійності, діагностики та автоматизації (а.а.22)

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог, суд першої інстанції керувався вимогами ст. ст. 1167, 1168 ЦК України і виходив з обов`язку відповідача відшкодувати на користь позивача моральну шкоду у зв`язку із смертю батька.

Колегія суддів погоджується з висновком суду щодо наявності правових підстав для стягнення моральної шкоди, та з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Частинам 3 та 4 статті 23 ЦК України передбачено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Згідно з ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.

Відповідно ч. 2 ст. 1168 ЦК України, моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю.

Виходячи з аналізу зазначеної норми закону вбачається, що право на відшкодування моральної шкоди чоловікові, дружині, батькам, дітям, а також особам, які проживали з померлим однією сім`єю виникає у разі, якщо встановлено причинний зв`язок між смертю фізичної особи та ушкодженням здоров`я на виробництві.

Рішенням Конституційного Суду України від 08.10.2008р. 20-рп/2008 (справа про страхові виплати), визначено, що саме право громадян на відшкодування моральної шкоди не порушено, оскільки ст. 237-1 КЗпП України (для потерпілих) та ст. 1167 ЦК України (для членів сімей потерпілих) їм надано право відшкодовувати моральну шкоду за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця).

Як встановлено судом першої інстанції,внаслідок незабезпечення відповідачем безпечних умов праці, позивач втратив свого батька. Втрата є такою, що не може бути відновлена, а тому його душевні страждання будуть тривати і надалі, що свідчить про їх тривалість.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно виходив з того, що втрата батька завдає позивачу фізичного болю та душевних страждань, які виникли з вини відповідача, яким не було виконано вимоги законодавства щодо створення на робочому місці працівника умов праці відповідно до нормативно-правових актів.

Колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що матеріали справи не містять належних доказів щодо спричинення моральної шкоди позивачу, оскільки сама по собі смерть рідної людини є для його рідних невиліковною психологічною травмою. Право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ч. 2 ст. 1168 ЦК України мають подружжя, батьки, (усиновлювачі), діти (усиновлені)та факт не проживання однією сім`єю на момент нещасного випадку закон не позбавляє права на відшкодування шкоди позивачу, тому особи, які мають право на відшкодування моральної шкоди, можуть звернутися до суду з позовною заявою про її відшкодування.

Судом першої інстанції встановлений причинний зв`язок між шкодою, завданої позивачу та протиправною поведінкою відповідача - втрата життєвих зв`язків позивача з рідною людиною.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно визнав, що відповідач є особою, що несе відповідальність по відшкодуванню моральної

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги відповідача що, суд першої інстанції не взяв до уваги, що основною причиною нещасного випадку, що стався з потерпілим, є порушення ним п.п. 1.20 та 1.27 розділу І Інструкції з охорони праці №133-2018 «для слюсарів КИП і А», тому вина підприємства у настанні нещасного випадку відсутня, виходячи з наступного.

Право кожного на належні, безпечні і здорові умови праці встановлено ч.4 ст. 43 Конституції України.

Згідно частин 1, 3 ст. 13 Закону України «Про охорону праці», роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 153 КЗпП України встановлено, що забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Матеріалами справи встановлено, що нещасний випадок, який стався з ОСОБА_3 , пов`язаний з виробництвом, відповідно до п. 7 Акту спеціального розслідування нещасного випадку від 06 вересня 2019 року року (а.с. 21).

Згідно п. 8 Акту, особи, які допустили порушення вимог законодавства з охорони праці, зокрема, є начальник електротехнічної лабораторії - ОСОБА_5 , який не забезпечив дотримання підлеглим персоналом трудової, виробничої і технологічної дисципліни і проведення з ними постійної виховної роботи з охорони праці, чим порушив п.3.20 посадової інструкції (а.с. 22).

У зв`язку зі смертю батька позивач переносить моральні страждання, оскільки він залишився без батька. Звістка про смерть батька завдала позивачу глибоких моральних та душевних страждань, він зазнав сильне емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу і не може відновити свою душевну рівновагу. Після загибелі батька, нормальні життєві зв`язки позивача були знищені, оскільки він відчуває тугу та самотність і до теперішнього часу не може оговтатись від того, що трапилось, досі перебуває у напруженому психічному стані, адже думки про батька постійно переслідують його, оскільки позивач позбавлений батьківського піклування, турботи та любові рідного батька.

Доводи апеляційної скарги представника позивача та відповідача про те, що визначений судом розмір відшкодування моральної шкоди не відповідає вимогам розумності, виваженості, справедливості, не заслуговують на увагу, оскільки розмір моральної шкоди визначений судом з урахуванням роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, конкретних обставин по справі і наслідків, що наступили.

На думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, судом враховано, що внаслідок смерті батька позивач втратив рідну людину, життєвий зв`язок позивача з батьком розірвано назавжди. Позивач перебував з ним в тісних сімейних стосунках. Після смерті батька позивач зазнав емоційне та психологічне потрясіння, яке відчуває до теперішнього часу, постійно відчуває почуття туги та самотності, перебуває у напруженому психічному стані. Позивач позбавлений батьківського спілкування, турботи, любові та підтримки рідної людини.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при постановленні рішення врахував тяжкість моральних страждань позивача, їх тривалість, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретні обставини по справі, і наслідки, що наступили, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості вірно визначив розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача у вигляді одноразового відшкодування у розмірі 150 000 гривень.

У зв`язку з чим колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги представника позивача та відповідача в цій частині, з вищенаведених підстав.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, тому апеляційні скарги підлягають - залишенню без задоволення, а рішення суду - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_6 , яка діє в інтересах та від імені ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «МЕТІНВЕСТ КРИВОРІЗЬКИЙ РЕМОНТНО -МЕХАНІЧНИЙ ЗАВОД» - залишити без задоволення.

Рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 14 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному поряду безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: