У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Київ

Солом`янський районний суд м. Києва

у складі головуючого - судді Аксьонової Н.М.,

з участю секретаря судового засідання Вовченка М.Д.,

представника приватного виконавця Теслявського А.М. - адвоката Коваленко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за поданням приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Теслявського Анатолія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В :

Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Теслявський А.М. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 до виконання зобов`язань за рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 02 серпня 2019 року про стягнення безпідставно набутих грошових коштів у розмірі 336807,59 гривень та судового збору у розмірі 3368,07 гривень на користь ОСОБА_2 .

В обґрунтування необхідності тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України покликається на те, що у нього на виконанні перебуває зведене виконавче провадження №61305725 з примусового виконання виконавчих листів №760/3958/19 від 23 грудня 2019 року, виданих Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 336807,59 грн та судового збору у сумі 3368,07 грн. Постанови про відкриття виконавчого провадження №61301553 та №61302444 від 17 лютого 2020 року повернулися без вручення за закінченням встановленого строку зберігання. Також 17 лютого 2020 року було винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника. За результатами пошуку рухомого майна було встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох транспортних засобів - автомобілів марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA» номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2007 року виробництва, та марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA» номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2008 року виробництва. 20 лютого 2020 року винесено постанову про розшук вказаного майна. В межах зведеного виконавчого провадження один автомобіль марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA» номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2007 року виробництва, було реалізовано за 180000 грн. Після звернення стягнення на це майно сума стягнення зменшилася, але заборгованість в повному обсязі погашеною так і не була. Інший автомобіль знаходиться у розшуку. Нерухомого майна у боржника, а також коштів на рахунках у банках виявлено не було. Інформація щодо джерел отримання ним доходів відсутня. На виклики приватного виконавця ОСОБА_1 не з`являється, про причини неявки не повідомляє, умисно не отримує поштових відправлень. Боржник ухиляється від виконання рішення та не вживає заходів щодо його виконання за рахунок належного йому майна і доходів.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26 листопада 2020 року указану справу було передано до Солом`янського районного суду м. Києва за територіальною підсудністю.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ між суддями від 23 грудня 2020 року справу розподілено судді Солом`янського районного суду м. Києва Аксьоновій Н.М.

Справу було призначено до розгляду на 28 грудня 2020 року, однак за клопотанням представника приватного виконавця судове засідання було відкладено на 29 грудня 2020 року.

Представник приватного виконавця подання підтримала та просила його задовольнити з підстав, зазначених у поданні.

Суд, заслухавши пояснення представника приватного виконавця, дослідивши матеріали виконавчого провадження, дійшов таких висновків.

17 лютого 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Теслявським А.М. відкрито два виконавчих провадження №61301553 та №61302444 з примусового виконання виконавчих листів №760/3958/19 від 23 грудня 2019 року, виданих Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошових коштів у розмірі 336807,59 грн та судового збору у сумі 3368,07 грн.

У цей же день було винесено постанову про об`єднання виконавчих проваджень у зведене виконавче провадження №61305725.

Також 17 лютого 2020 року було винесено постанови про арешт майна боржника та про арешт коштів боржника.

Однак нерухомого майна, коштів на рахунках у банках виявлено не було. Інформація щодо джерел отримання ним доходів відсутня.

За результатами пошуку рухомого майна було встановлено, що ОСОБА_1 є власником двох транспортних засобів - автомобілів марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA» номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2007 року виробництва, та марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA» номер державної реєстрації НОМЕР_2 , 2008 року виробництва.

20 лютого 2020 року приватним виконавцем винесено постанову про розшук вказаного майна.

В межах зведеного виконавчого провадження один автомобіль марки «SUZUKI» модель «GRAND VITARA» номер державної реєстрації НОМЕР_1 , 2007 року виробництва, було реалізовано за 180000 грн.

Після звернення стягнення на це майно сума стягнення зменшилася, але заборгованість в повному обсязі не погашена.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон передбачені ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України». Згідно із положеннями п.5 ч.1 вказаної статті право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадку, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів.

Відповідно до п.19 ч.3 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Згідно ч.3 ст.441 ЦПК України суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав. Необхідною умовою для застосування тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань за рішенням суду.

Ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», позначає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положень ч.2, 3 ст.12 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

З матеріалів виконавчого провадження вбачається відсутність у ньому відомостей про обізнаність боржника з наявністю відкритого виконавчого провадження, порядком та строками виконання рішення. Будь-які докази повідомлення боржника про відкриття провадження, отримання ним викликів до приватного виконавця суду не надані. Постанови про відкриття виконавчого провадження, які були направлені боржнику приватним виконавцем, фактично боржником не отримані, оскільки повернулися за закінченням встановленого строку зберігання. Доводи приватного виконавця про умисне ігнорування боржником адресованих йому листів ґрунтуються лише на припущеннях.

Відповідно до ч.3 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, викликати фізичних осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні, а у разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, - звернутися до суду щодо застосування до нього приводу.

Однак, доказів виходу приватного виконавця за адресою проживання боржника для перевірки майнового стану та з`ясування причин невиконання рішення, а також звернення до суду щодо застосування до боржника приводу суду не надано.

Покликання державного виконавця у поданні на наявність в боржника невиконаних зобов`язань як підставу тимчасового обмеження його у праві виїзду за межі України не заслуговують на увагу, оскільки законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання.

Враховуючи, що матеріали подання не містять доказів факту ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобов`язань за вимогою про сплату боргу, суд відмовляє у задоволенні подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Керуючись статтями 10, 12, 260-261, 353, 354, 441 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні подання приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Теслявського Анатолія Миколайовича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду або через Солом`янський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги усіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя :