Дата документу 10.02.2020 Справа № 554/8916/15-ц
Провадження № 8/554/1/2020
У Х В А Л А

іменем України

10 лютого 2020 року м.Полтава

Октябрський районний суд м.Полтави в складі:

Головуючого судді-Андрієнко Г.В.,

за участю секретаря- О.В.Карабаш,

за участю представника позивача- ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава в режимі відеоконференції матеріали заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним,-

ВСТАНОВИВ:

25 липня 2019 року заявник ОСОБА_2 (відповідач у справі) звернувся до Октябрського районного суду м.Полтави із вищевказаною заявою, у якій просить переглянути за нововиявленими обставинами та скасувати рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 25 листопада 2015 року у справі №554/8916/15-ц, ухваливши нове рішення, яким в позові ПАТ «Енергобанк» до ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним відмовити.

Зі змісту поданої заяви убачається , що в ній як підстава для перегляду рішення за нововиявленими обставинами зазначається незгода відповідача з ухваленим рішенням і неврахування судом тих обставин, що в аналогічних ситуаціях у правовідносинах вказаного банку з іншими клієнтами договори депозиту з ними забезпечувалися іпотекою. І дані обставини, на думку відповідача, мають істотне значення для вирішення його справи, однак не були враховані судом.

Крім того, зазначає, що не отримавши рішення, яке б захистило його права та законні інтереси, ОСОБА_2 звернувся у соціальній мережі Facebook з публікацією від 10.06.2019 року, на яку 26.06.2019 року відгукнулась ОСОБА_3 , від якої він і дізнався про укладені між нею та ПАТ «Енергобанк» ряд договорів банківських вкладів, іпотеки тощо.

Разом із тим, за інформацією з веб-порталу «Судова влада України» і Єдиного державного реєстру судових рішень заявник також дізнався про судові рішення, з яких вбачається, що ПАТ «Енергобанк» укладав договори депозиту, зобов`язання по яких були забезпечені іпотекою не тільки з ним, ОСОБА_2 , а й іншими особами, що на думку відповідача, свідчить про існування істотних обставин та юридичних фактів, які спростовують твердження позивача та висновки суду з приводу укладання з ним договору депозиту на більш вигідних та сприятливих умовах у порівнянні з іншими вкладниками, вони не могли бути встановлені судом при розгляді справи та не були і не могли бути відомі на час розгляду справи.

У зв`язку з цим, посилаючись на укладення договорів депозиту, забезпечених іпотекою, з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , а також, імовірно, з невизначеним колом осіб, заявник вважає, що суду необхідно переглянути вказане судове рішення від 25.11.2015 року за нововиявленими обставинами, дослідити надані докази та встановити, які саме умови договору депозиту суперечать ст.633 ЦК України.

Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 р. було відмовлено у відкритті провадження за вказаною заявою ОСОБА_2 .

Постановою Полтавського апеляційного суду 26.09.2019 р. ухвала судді Октябрського районного суду м. Полтави від 30.07.2019 р. скасована , а заяву про перегляд рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2015 р. за нововиявленими обставинами та матеріали справи направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду.

11.10.2019 р. ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави було відкрито провадження по заяві про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами.

Представник ПАТ « Енергобанк « 31.10.2019 р. надав суду заперечення проти заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Зазначив , що підставами для перегляду рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини , що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою , на час розгляду справи. ОСОБА_2 вважає, що нововиявленою обставиною є те , що Банк укладав договори іпотеки в забезпечення договорів депозитів не лише із ОСОБА_2 , а з іншими вкладниками банку. Про той факт, що договори іпотеки укладалися не лише із ОСОБА_2 , останньому було відомо під час розгляду справи № 554/8916/15-ц. Так , в касаційній скарзі на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2015 р. , підписаної особисто ОСОБА_2 , зазначено про те, що його представником в судове засідання 18.10.2017 р. були надані письмові пояснення із долученням копій ухвали по справі № 757/23047/15 за позовом ПАТ « Енергобанк « до ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним . ОСОБА_2 зазначив , що при аналізі зазначених ухвал вбачається , що Банком було укладено договори іпотеки в забезпечення Договору банківського вкладу не тільки з ним , а з іншими вкладниками. Заявлена ОСОБА_2 обставина ні є нововиявленою , оскільки про цю обставину ОСОБА_2 знав та повідомляв суд при розгляді справи по суті , а також надав відповідні докази про це.

Крім того , Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було підготовлено та розміщено прес-реліз інформації стосовно виведення з ПАТ « Енергобанк «ліквідної нерухомості через незаконне обтяження на користь шести клієнтів, яке було розміщено 31.01.2018 р.на офіційній сторинці Банку. Вказана інформація була відкритою та публічною, розміщена в загальному доступі з 31.01.2018 р.

Вважає, що заява про перегляд рішення за нововиявленими обставинами носить штучний характер , спрямована на затягування іншої цивільної справи, що перебуває в провадженні суду та зупинена до розгляду даної заяви.

18.12.2019 р. представником ПАТ « Енергобанк « було надано додаткові пояснення .Так , зазначив представник про те , що Банку та ОСОБА_2 юридичні послуги надавали одні і ті самі юристи компанії « Легал ассістанс « та мали в розпорядження всі документи , на які посилається ОСОБА_2 .

Представником ОСОБА_2 двічі заявлялося клопотання про витребування доказів , а саме про витребування договорів про банківський строковий вклад фізичних осіб ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , про укладені з ними договори іпотеки.

В задоволенні даного клопотання було відмовлено , оскільки дана інформація містить банківську таємницю відносно фізичних осіб, які не є учасниками розгляду даної справи цивільної справи, дозволу на розкриття інформації вони не надавали.

В судове засідання представник ОСОБА_2 -адвокат Л.Л. Скокін не з*явився, надавши заяву про розгляд справи без його участі , зазначив , що заяву підтримують в повному обсязі.

Представник ПАТ « Енергобанк « адвокат Бєлкін М.Л. в судовому засіданні прохав відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_2 , надав пояснення аналогічні змісту письмових заперечень.

Суд, заслухавши пояснення представника ПАТ « Енергобанк « , дослідивши матеріали , що надані в обґрунтування заяви про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами , вважає , що заява не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Згідно з ч.1 ст.423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

За змістом ч.1 ст.426 ЦПК України в такій заяві має бути зазначено ті нововиявлені обставини, за якими заявник просить переглянути рішення (пункт 5).

Зокрема, відповідно до п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Як видно з поданої заяви, обставини, на які в ній посилається відповідач, не є нововиявленими обставами, які зазначені в п.1 ч.2 ст.423 ЦПК України, тобто такими, що містять в собі істотні для справи обставини, які не були і не могли бути відомі відповідачу на час розгляду справи.

Так, зазначені заявником обставини щодо наявності інших судових рішень у аналогічних, як вважає відповідач, справах, та наведені ним, як приклади, рішення у справах, що стосуються договірних відносин інших фізичних осіб з ПАТ «Енергобанк», не мають преюдиційного характеру при вирішенні даної справи.

До того ж, як вбачається зі змісту заяви ОСОБА_2 , між зазначеними ним аналогічними судовими рішеннями та встановленими фактами в даному випадку відсутній матеріально-правовий зв`язок.

Згідно з ч.5 ст.423 ЦПК України при перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову.

З огляду на вищевказане, дана заява не підлягає розгляду в порядку перегляду рішень за нововиявленими обставинами.

Су д вважає обставини , на які посилається ОСОБА_2 , ні є нововиявленими.

Так , в касаційній скарзі від 6.11.2017 р. ОСОБА_2 зазначає , що Банком в забезпечення виконання зобов`язань за договором банківського вкладу укладалися договори іпотеки не тільки з ним, а з іншими особами та приводить приклад № 757/2304/15-ц за позовом ПАТ « Енергобанк « до ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним ( а.с. 29 т.2 ).

Відповідно до ст. 424 ЦПК України , заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими або виключними обставинами може бути подано з підстави , визначеної пунктом 1 частини другої статті 423 цього Кодексу учасниками справи протягом 30 днів з дня , коли особа дізналася або могла дізнатися про існування обставин , що стали підставою для перегляду судового рішення.

31.01.2018 р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб було підготовлено та розміщено на сайті Банка інформації стосовно виведення з ПАТ « Енергобанк « ліквідної нерухомості через незаконне обтяження на користь шести клієнтів. В релізі було зазначено: «перед визнанням банку неплатоспроможнім посадові особи ПАТ« Енергобанк « передали в іпотеку шести фізичним особам, які мали відкриті поточні та вкладні рахунки , нерухомість , що належала банку на праві власності. При цьому, всі договори були укладені на вкрай невигідних для банку умовах , оскільки містили застереження , за якими всі іпотеко держателі мали право звернути стягнення без рішення суду , а лише на підставі договору іпотеки. Показово , що п`ять із шести договорів були укладені уже після того , як інспекційною перевіркою Національного банку України було встановлено , що банк не мав достатніх коштів для покриття витрат та формування резервів , а його фінансовий стан загрожував інтересам вкладників та кредиторів».

Вказана інформація була відкритою та публічною, розміщена в загальному доступі з 31.01.2018 р.

Зважаючи на наведене вище , ОСОБА_2 був порушений строк на подання заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами .

Суд вважає, що та , обставина , що договори іпотеки в забезпечення зобов`язань по договорам депозиту укладалися , окрім ОСОБА_2 , ще з трьома особами , в ому числі з членом родини ОСОБА_2 не може вплинути на висновки суду у справі № 554/8926/15-ц.

Той факт , що депозити чотирьох клієнтів банку були , всупереч законодавству та внутрішнім документам банку , забезпечені іпотекою , чим надані переваги перед іншими вкладниками банку , не свідчить про дійсність кожного окремого договору іпотеки , в тому числі і договору ОСОБА_2 .

Судом враховано, що прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Також одним із основоположних аспектів верховенства права є вимога щодо юридичної визначеності, згідно з якою у разі остаточного вирішення спору судами їхнє рішення, що набрало законної сили, не може ставитися під сумнів (рішення ЄСПЛ у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [GC], заява № 28342/95, п.61, ECHR 1999-VII).

Слід зауважити, що принцип правової визначеності вимагає, крім іншого, щоб у разі винесення судами остаточного судового рішення воно не підлягало перегляду. Власне, сталість та незмінність остаточного судового рішення, що вступило в законну силу, забезпечується через реалізацію відомого принципу res judicata («вирішена справа» лат.). Інакше кажучи, застосування поняття res judicata означає, що справа вирішена по суті, усунута спірність чи невизначеність ситуації і рішення є остаточним та незмінним. Керуючись цим усталеним підходом, остаточні рішення судів національної системи не повинні бути предметом оскарження. Принцип правової визначеності передбачає повагу до вирішеної справи і не припускає повторного її розгляду або екстраординарного перегляду без вагомих на те підстав.

Неможливість скасування остаточного судового рішення, яке набрало чинності, є однією з головних гарантій стабільного правового становища особи, адже судові вердикти повинні бути зрозумілі, чіткі та стабільні в часі. Європейський суд з прав людини, розкриваючи принцип правової визначеності при перегляді остаточного рішення, неодноразово вказував, що правова визначеність передбачає повагу до принципу res judicata. Цей принцип підкреслює, що жодна зі сторін не має права вимагати перегляду остаточного та обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання та нового вирішення справи. Перегляд справи не повинен розглядатися як замаскована апеляція, а сама лише можливість існування двох точок зору на предмет не є підставою для повторного розгляду справи. Відхилення від цього принципу виправдане лише в тому разі, коли воно здійснене як зумовлене обставинами значного та непереборного характеру (справа «Васильєв проти України», рішення від 21 червня 2007 року, заява № 11370/02, п. 61, 63; справа «Рябих проти Росії», рішення від 24 липня 2003 року, заява № 52854/99, п. 52).

У своїй практиці ЄСПЛ також зазначав, що процедура перегляду судового рішення за ново виявленими обставинами сама по собі не суперечить вимозі щодо юридичної визначеності в тій мірі, в якій вона використовується для виправлення помилок правосуддя (див. рішення від 18 листопада 2004 року у справі «Правєдная проти Росії» (Pravednaya v. Russia), заява № 69529/01, пп. 2728, та рішення від 6 грудня 2005 року у справі «Попов проти Молдови» № 2 (Popov v. Moldova № 2), заява № 19960/04, п. 46). Однак така процедура має застосовуватись у спосіб, сумісний зі статтею 6 Конвенції.

Таким чином, оскільки заява не містить у собі нововиявлених обставин, то суд не вбачає підстав для скасування судового рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. 429 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 25.11.2015 р. у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Енергобанк» до ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки недійсним та залишити дане судове рішення в силі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня оголошення ухвали. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали виготовлений 14.02.2020 р.

Суддя Г.В. Андрієнко