ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/5157/20
Провадження № 4-с/362/38/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.11.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Вакуленко О.О.,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМ УМЮ Новальської Юлії,

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою в якій просить визнати протиправними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби з перерахунку суми аліментів та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 15.09.2020 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМУМЮ Новальською Ю. було проведено прерахунок аліментів і винесено довідку-розрахунок заборгованості по аліментам, яку йому було надано 19.09.2020 року, згідно якої він має заборгованість по сплаті аліментів на загальну суму 11 896,29 грн. починаючи з 2014 року, з чим він категорично не згоден, оскільки згідно ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, при цьому державним виконавцем аліменти нараховувалися у значно більшому розмірі, чим встановлено судовим рішенням.

ОСОБА_1 та його представник в судове засідання не з`явилися, від представник надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, вимоги скарги підтримали в повному обсязі (а.с.48).

Державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМ УМЮ Новальська Ю. в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлялася належним чином, причини своєї неявки суду не повідомила (а.с.18).

Дослідивши матеріали скарги, цивільної справи та виконавче провадження № 56609607, суд вважає скаргу такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Судом встановлено, що 21 липня 2014 року рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1200 гривень, щомісячно починаючи з 22.05.2014 року ідо досягнення повноліття старшою дитиною, а потім по 600 гривень, щомісячно до досягнення повноліття меншою дитиною.

На виконання вказаного судового рішення 13 червня 2018 року Васильківським міськрайлонним судом Київської області був виданий виконавчий лист (а.с.22-23).

14 червня 2018 року державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області відкрито виконавче провадження №56609607 (а.с.24).

Згідно довідки-розрахунку від 15 вересня 2020 року складеного державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) Новальською Ю. станом на 31 серпня 2020 року заборгованість ОСОБА_1 по сплаті аліментів становить 11 896,29 гривень (а.с.3-5).

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 3 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

За змістом статті 195 Сімейного кодексу України заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.

Згідно частини 1 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 3 та 14 частини 3, частиною 5 статті 18 цього Закону передбачено, що виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні.

За статтею 24 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі дії проводяться державним виконавцем за місцем проживання, перебування, роботи боржника або за місцезнаходженням його майна.

Статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що розмір відрахувань із заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника вираховується із суми, що залишається після утримання податків, зборів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Він визначається за умови, що батько чи мати, які проживають окремо, не мають достатньої кількості коштів, аби здійснювати більші виплати.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04 липня 2018 року у справі № 536/1557/17-ц (провадження № 61-7584св18) та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 вересня 2018 року у справі № 459/2181/17-ц (провадження № 61-37114св18), колегія суддів Верховного Суду вважала, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення, посилаючись на роз`яснення, що містяться у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Разом із тим, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 листопада 2018 року у справі № 355/511/17-ц (провадження № 61-32606св18) зроблено висновок про те, що вирішуючи питання про збільшення розміру аліментів, така зміна можлива, у тому числі і у зв`язку зі зміною в законодавстві, що узгоджується з вимогами статей 181, 182, 184, 192 СК України та Законом України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року.

Верховний Суд звертає увагу, що Законом України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Частиною 4 ст. 195 СК України визначено, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом.

Відповідно до частини восьмої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Системний аналіз вказаних норм права дає підстави дійти висновку про те, що законодавець визначив обов`язок державного виконавця обчислювати розмір заборгованості за аліментами і водночас імперативно закріпив, що у разі незгоди заінтересованої особи з визначеним (обчисленим) державним виконавцем розміром заборгованості за аліментами, спір вирішується судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Згідно з роз`ясненнями п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у Постанові № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», спір щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішується судом за заявою заінтересованої особи. Залежно від предмета та суті вимог така заява може розглядатися у порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, або у позовному провадженні.

Таким чином, доводи скаржника, що виконавець не мала права нараховувати аліменти у більшому розмірі ніж вказано у виконавчому документі, а саме не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку спростовуються змінами в діючому законодавстві, а саме Закону України від 17 травня 2017 року № 2037-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року.

Одночасно з цим, згідно наданої виконавцем довідки розрахунку від 15.09.2020 року, вбачається невідповідність сум, які нараховувались державним виконавцем та тим сумам які були сплачені платником аліментів.

Обґрунтовуючи вимоги за поданою скаргою, заявник вказує на порушення державним виконавцем положень закону України "Про виконавче провадження" щодо перевірки об`єктивності даних відрахування аліментних платежів та, відповідно, складання довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 15.09.2020 року.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Аналізуючи зміст поданої скарги, надавши оцінку наявним у справі доказам в їх сукупності, приймаючи до уваги пояснення та заперечення учасників процесу, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для визнання неправомірними дій державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу ДВС ЦМУМЮ (м.Київ) при виконанні виконавчого провадження N 56609607 в частині складення ним довідки-розрахунку заборгованості по аліментам від 15.09.2020 року N 2191/3, - оскільки судом встановлено, що при складанні оскаржуваної довідки-розрахунку державним виконавцем наявні невідповідності сум, які нараховувались державним виконавцем та тим сумам, які були сплачені платником аліментів.

На підставі викладеного та керуючись статтями 18, 24, 70, 71 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМ УМЮ Новальської Юлії задовольнити.

Визнати протиправними дії державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби ЦМ УМЮ (м.Київ) Новальської Юлії з перерахунку суми аліментів та скасувати довідку-розрахунок заборгованості по аліментам від 15 вересня 2020 року.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко