Справа № 592/6859/20
Провадження № 4-с/592/20/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого: судді Бичкова І. Г. ,

за участю секретаря судового засідання: Алфімової І. В. ,

представника боржника: адвоката Вітер С. В, ,

державного виконавця: Толок Н. А. ,

стягувача: ОСОБА_1 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань засідань в приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми скаргу представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В :

04.06.2020 року представник боржника ОСОБА_2 адвокат Вітер Сергій Вікторович звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми із скаргою на дії державного виконавця, із змісту якої вбачається, що в провадженні Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 60876956 про стягнення аліментів з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 . З матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 13.12.2019 року за заявою ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. , на виконання виконавчого листа № 591/2011/19, виданого 12.12.2019 року Зарічним районним судом м. Суми, було відкрито виконавче провадження № 60876956 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менш 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення заяви і до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28.03.2019 року. 29.04.2020 року старшим державним виконавцем було вчинено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників, згідно якому станом на 29.04.2020 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 20420,81 коп. згідно розрахунку від 01.05.2020 року за період з 28.03.2019 року по 30.04.2020 року, що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці, у зв`язку з чим, з метою забезпечення реального виконання рішення, було накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Крім цього, старшим державним виконавцем Толок Н. А. було винесено постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року; було винесено повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; було винесено постанову про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; було винесено постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року. Оскаржувані документи було отримано представником боржника у виконавчому провадженні лише 25.05.2020 року, згідно ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. В матеріалах виконавчого провадження № 60876956 наявний розрахунок заборгованості станом на 01.05.2020 року, згідно якому розмір аліментів розраховується за період з 28.03.2019 року по травень 2020 року і складав 20878,81 грн. . Обґрунтування скарги. Верховний Суд України в листі Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року зазначив про те, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оцінним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Критерій достатності вжитих боржником з метою належного виконання зобов`язання заходів визначається судом. У судовій практиці трапляються приклади мотивування судових рішень про обмеження права лише двома складовими: наявністю статусу боржника у виконавчому провадженні та непогашенням боргу в добровільному порядку, що зумовлюють необхідність у тимчасовому обмеженні права на виїзд за межі України з метою забезпечення повного та своєчасного виконання виконавчих документів . Саме невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків. Необхідною передумовою обрання такого заходу забезпечення виконання рішення суду, як обмеження боржника у праві виїзду за межі України, є встановлення судом дійсних обставин ухилення боржника від виконання судового рішення. Такі обставини суд повинен установити, виходячи з відомостей, зазначених у поданні, матеріалах виконавчого провадження та пояснень державного виконавця. У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону Про виконавче провадження , зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з`являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України, в`їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв`язання спорів у цій сфері. Згідно ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України та в`їзду в Україну громадян України , громадянину України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов`язання до виконання зобов`язань, або розв`язання спору за погодженням сторін у передбаченому законом випадках, або забезпечення зобов`язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Ст. 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) , - до виконання зобов`язань. Протоколом № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, який ратифіковано Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, у ст. 2 передбачено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Примусове виконання рішень судів в Україні покладається на державну виконавчу службу (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів , яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) , що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені у Законі України Про виконавче провадження № 1404-VIII від 02.06.2016 року. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 6 Закону України Про виконавче провадження , державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону. Як передбачено ч. 1 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження , державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Згідно ч. 2 ст. 11 Закону України Про виконавче провадження , державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення у спосіб та в порядку, встановленому цим Законом. За змістом п. 19 ч. 3 ст. 18 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням. Виходячи з викладеного, законом встановлено можливість тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов`язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань. Під ухиленням боржника від виконання зобов`язань, покладених рішенням суду, слід розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини. Відповідно до вимог ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. У справі Гочев проти Болгарії (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по- друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування) . При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. Відповідно до п. 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України ОСОБА_2 повідомляє суд про відсутність інших проваджень на розгляді у суді, з участю тих самих сторін з тим самими предметом спору і з тими самими підставами. В силу ст. 177 ЦПК України ОСОБА_2 повідомляє суд про те, що оригінали додатків до даної скарги перебувають в матеріалах виконавчого провадження № 60876956, що прийнято до виконання Ковпаківським відділом державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) , а тому не можуть бути долучені до матеріалів скарги. Тому відповідні документи перебувають лише у державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) , відповідно він просив суд витребувати їх та дослідити під час судового засідання. На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 177, 447, 451 ЦПК України, він просив: 1) Витребувати матеріали виконавчого провадження № 60876956 в судове засідання у Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) ; 2) Скаргу ОСОБА_2 на дії державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. про вчинення дій від 29.04.2020 року задовольнити; 3) Визнати неправомірними дії та рішення державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. , що вчинені відносно ОСОБА_2 , а саме: винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року; винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; винесення постанови про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; винесення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року; 4) Скасувати постанову про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року; повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; постанову про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; постанову про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року (вхідний № 23076/20 від 04.06.2020 року) (а. с. 1-5) .

12.06.2020 року старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Наталія Анатоліївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми відзив на скаргу на дії державного виконавця, із змісту якого вбачається, що на адресу Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) надійшла скарга ОСОБА_2 у справі № 592/6859/20, щодо скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, винесення постанови про арешт коштів боржника, винесення постанови про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Ковпаківський відділ державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) не погоджується з усіма твердженнями боржника ОСОБА_2 з наступних підстав. П. 1 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження визначено, що державний виконавець здійснює заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і даним Законом. Законом, який визначає умови і порядок виконання рішень та інших органів (посадових осіб) , що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку є Закон України Про виконавче провадження . Ст. 4 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів № 1403-VIII від 02.06.2016 року визначено, що діяльність органів державної виконавчої служби здійснюється з дотриманням принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. У відповідності до ст. 5 вказаного закону державний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежним, керуючись принципом верховенства права та діють виключно відповідно до Закону. Відповідно до п. 1.1. Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) , положення цієї Інструкції визначають окремі питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) , що відповідно до Закону України Про виконавче провадження підлягають примусовому виконанню. На державну виконавчу службу покладається прямий обов`язок щодо примусового виконання рішень. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Вимоги боржника ОСОБА_2 є безпідставними та необґрунтованими з наступних підстав. На виконанні у Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) з 13.12.2019 року перебуває виконавче провадження № 60876956 з примусового виконання виконавчого листа № 591/2011/19, виданого 12.12.2019 року Зарічним районним судом м. Суми про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.03.2019 року. На підставі ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України Про виконавче провадження , 13.12.2019 року державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були надіслані сторонам для виконання та до відома за вих. № 58963 від 30.01.2020 року (трек-номер 930) . Що стосується витрат виконавчого провадження, то згідно ст. 42 Закону України Про виконавче провадження , кошти виконавчого провадження складаються з: 1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому ст. 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця; 2) авансового внеску стягувача; 3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати органів державної виконавчої служби та приватного виконавця, пов`язані з організацією та проведенням виконавчих дій щодо забезпечення примусового виконання рішень, є витратами виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження органів державної виконавчої служби здійснюються за рахунок коштів Державного бюджету України та коштів виконавчого провадження, зазначених у п. п. 2, 3 ч. 1 цієї статті. Витрати виконавчого провадження приватних виконавців здійснюються за рахунок авансового внеску стягувача, стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження. Витрати виконавчого провадження можуть здійснюватися приватним виконавцем за рахунок власних коштів. Розмір та види витрат виконавчого провадження встановлюються Міністерством юстиції України. На стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення. Таким чином, керуючись ст. 42 Закону України Про виконавче провадження , та відповідно до п. 2 розд. VI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, 29.04.2020 року державними виконавцем було винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження: послуга пов`язана з користуванням Єдиним державним реєстром виконавчих проваджень - 69,00 грн. , відправлення кореспонденції маркованою машиною: - рекомендована - 4 шт. 148,80 грн. - проста - 4 шт. - 38,40грн. , маркована продукція - 8 шт. - 2,88 грн. , папір А4 - 24 арк. - 3,84 грн. , обкладинка виконавчого провадження: 1 шт. - 1,20 грн. , виготовлення ксероксних копій, друк документів: 24 шт. - 8,16 грн. . Загальна сума мінімальних витрат виконавчого провадження становить 272,28 грн. . Крім того, оскарження постанови про стягнення витрат здійснюється виключно в порядку адміністративного судочинства, у зв`язку з чим провадження у цій частині слід закрити. Щодо тимчасових обмежень. В порядку ст. 71 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем нараховано заборгованість зі сплати аліментів, яка станом на 01.12.2019 року становила 19697,31 грн. . Довідку-розрахунок заборгованості зі сплати аліментів було направлено боржнику за вих. № 58963 від 30.01.2020 (трек-номер 930) . Згідно ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. На виконання Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів та Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання , який вступив в законну юридичну силу 28.08.2018 року, за вказаних обґрунтованих та правових підстав, державним виконавцем, у зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів понад чотири місяці, керуючись п. 1 ч. 9 ст. 71, п. 2 ч. 9 ст. 71, п. 3 ч. 9 ст. 71, п. 4 ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , було винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуванні транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми можливостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання, копії вищевказаних постанов було направлено сторонам для відома. Обмеження боржника є тимчасовими заходами, які підлягають скасуванню у випадках сплати всієї суми боргу по аліментах. В матеріалах виконавчого провадження відсутня інформація про повну сплату заборгованості по аліментах, довідка-розрахунок заборгованості по аліментах не оскаржувалась. Щодо посилань скаржника на судову практику, та твердження, що обмеження у праві виїзду за межі України, застосоване за ухилення від виконання рішення суду. Дана практика стосується обмеження боржника у праві виїзду за ухвалою суду. Однак, у даному випадку обмеження застосовується на підставі ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , для чого достатньо виключно факту наявності заборгованості по аліментам понад чотири місяці. Що стосується внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, то згідно ст. 9 Закону України Про виконавче провадження , єдиний реєстр боржників це систематизована база даних про боржників, що є складовою автоматизованої системи виконавчого провадження та ведеться з метою оприлюднення в режимі реального часу інформації про невиконані майнові зобов`язання боржників та запобігання відчуженню боржниками майна. Згідно ч. 5 ст. 9 Закону України Про виконавче провадження , відомості про боржника вносяться до Єдиного реєстру боржників (крім відомостей щодо боржників, якими є державні органи, органи місцевого самоврядування, а також боржників, які не мають заборгованості за виконавчим документом про стягнення періодичних платежів більше трьох місяців, та боржників за рішенням немайнового характеру) одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження. Згідно п. 5 розд. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець виносить повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. Станом на 29.04.2020 року у ОСОБА_2 наявна заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 29.04.2020 року за період часу з 28.03.2019 року по 29.04.2020 року становила 20420,81 грн. (UAH) . У зв`язку з цим 29.04.2020 року відповідно до вимог ст. 9 Закону України Про виконавче провадження , п. 5 розд. XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 року за № 489/20802, відомості про ОСОБА_2 було внесено до Єдиного реєстру боржників. Щодо арешту коштів боржника, то згідно ст. 56 Закону України Про виконавче провадження , арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження. Таким чином, керуючись ст. 56 Закону України Про виконавче провадження , 29.04.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про арешт коштів боржника, копії яких було направлено боржнику для відома, банківським установам для виконання. Борг по аліментам станом на 11.06.2020 року становить 21416,97 грн. , що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментам від 11.06.2020 року. Державна виконавча служба є органом державної влади, реалізує державну політику в сфері примусового виконання рішення суду, що набрало законної сили, тобто виконує функції держави, що делеговані через низку нормативно-правових актів. Одним з таким нормативно-правових актів є Закон України Про виконавче провадження . Діє принцип верховенства права, коли законодавцем чітко визначено коли та за яких підстав держаний виконавець застосовує заходи примусового характеру, що визначені у ст. 71 Закону України Про виконавче провадження . Державний виконавець, представник влади наділений обсягом необхідних прав та обов`язків, діє неупереджено у своїй діяльності. Ст. 4 Закону України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів № 1403-VIII від 02.06.2016 року визначено, що діяльність органів державної виконавчої служби здійснюється з дотриманням принципів верховенства права, законності, справедливості, неупередженості та об`єктивності. У відповідності до ст. 5 вказаного Закону, державний виконавець під час здійснення професійної діяльності є незалежним, керуючись принципом верховенства права та діє виключно відповідно до Закону. Вона просила відмовити в повному обсязі в задоволенні скарги боржника ОСОБА_2 за необґрутованістю (вхідний № 24220 від 12.06.2020 року) (а. с. 21-27) .

12.06.2020 року стягувач ОСОБА_1 надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми заяву, в якій вона зазначила про те, що на розгляді в Ковпаківському районному суді м. Суми перебуває скарга ОСОБА_2 на дії державного виконавця (Толок Н. А. ) , справа № 592/6859/20 щодо скасування постанов про тимчасове обмеження боржника, арешт коштів боржника та внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників. Згідно ст. 8 Закону України Про охорону дитинства кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вона просила відмовити у задоволенні вищевказаної скарги у зв`язку з тим, що у ОСОБА_2 наявна заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 11.06.2020 року становить 21417,00 грн. . Крім того, державний виконавець діє в інтересах неповнолітньої дитини. Батьк дитини ОСОБА_2 є здоровим та працездатним, працює в м. Києві та отримує гідну заробітну плату (офіційне працевлаштування у батька відсутнє) .Той факт, що ОСОБА_2 офіційно не працевлаштований не звільняє його від обов`язку забезпечувати належне утримання свого неповнолітнього сина та сплачувати аліменти у встановленому розмірі. Проте, за період з 28.03.2019 року по 11.06.2020 року, більше ніж за рік ОСОБА_2 сплачено 14989,46 грн. (вхідний № 24207 від 12.06.20202 року) (а. с. 68, 69) .

03.09.2020 року представник боржника ОСОБА_2 адвокат Вітер Сергій Вікторович надіслав до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми пояснення, із змісту яких вбачається, що в провадженні Ковпаківського районного суду м. Сум перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) у виконавчому провадженні № 60876956. Розгляд скарги призначено на 03.09.2020 року на 16 годину 30 хвилин. На час розгляду даної справи судом діють положення ч. 2 ст. 451 ЦПК України, згідно якій у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право) . По-перше, ст. 33 Конституції України передбачено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб) , що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів. Відповідно до положень п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України Про виконавче провадження у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів. Положеннями п. 2 розд. XIII Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5, подання про тимчасове обмеження у праві виїзду, має обов`язково містити, зокрема, обґрунтування наявності фактів ухилення боржника-фізичної особи від виконання своїх зобов`язань. Згідно положень ч. ч. 1-3 ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення або рішення інших органів (посадових осіб) , що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб) , якщо така особа ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на неї відповідним рішенням, на строк до виконання зобов`язань за рішенням, що виконується у виконавчому провадженні. П. п. 2, 5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у тому випадку, якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) , - до виконання зобов`язань. Однак, слід зазначити про те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду зобов`язань, тобто наявність лише самого зобов`язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ухилення від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) , вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-ХІІ та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, означає з об`єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов`язків. У зв`язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України. Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до принципів, зазначених в ст. ст. 12, 13 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання . Ухилення боржника від виконання своїх зобов`язань є оцінним поняттям. Теоретично ж невиконання може бути зумовлене об`єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб`єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання має змогу виконати зобов`язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України Про виконавче провадження , зокрема, утримання від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; подання виконавцю протягом п`яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомлення виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасна явка на вимогу виконавця. Свобода пересування гарантована ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, частина друга якої передбачає: Кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною . При чому, згідно ч. 3 зазначеної статті на здійснення цього права не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. У справі Гочев проти Болгарії (рішення від 26.11.2009 року) Європейський суд з прав людини сформулював загальні стандарти щодо права на свободу пересування, зазначивши, що таке обмеження має відповідати одразу трьом критеріям: по-перше, має ґрунтуватися на законі, по-друге, переслідувати одну з легітимних цілей, передбачених у ч. 3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції, і по-третє, знаходитися в справедливому балансі між правами людини та публічним інтересом (тобто бути пропорційним меті його застосування) . При цьому при вирішенні питання про пропорційність обмеження даного права з метою стягнення неоплачених боргів слід пам`ятати, що таке обмеження може бути виправдано лише тоді, коли воно дійсно сприятиме погашенню заборгованості. З урахуванням викладеного та того, що обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковою мірою забезпечення виконання виконавчого напису, яка має застосовуватись після здійснення державними/приватними виконавцями всіх інших можливих заходів, а також тієї обставини, що виконавцем не обґрунтовано наявність фактів ухилення боржника-фізичної особи від виконання своїх зобов`язань, суд приходить до висновку, що подання є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. По-друге, зокрема, у відповідності до п. 2 ч. 9 ст. 71 Закону України за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовану постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у п. п. 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у п. п. 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного ч. 5 ст. 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. Як передбачено ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , якою регламентовано порядок стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови, зокрема, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Ч. 10 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження передбачено випадки, коли тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано, це, зокрема, якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування. Як встановлено судом, на теперішній час ОСОБА 2 працює за наймом за межами місця постійного проживання на посаді водія автотранспортних засобів і виконує роботи з перевозки товарів. Це є основним і єдиним джерелом його доходу і позбавлення права керування транспортом поставить його у вкрай тяжке матеріальне становище для свого існування, а також зробить неможливою сплату аліментів на утримання дитини. Враховуючи викладене на підставі ст. 451 ЦПК України, він просив: 1) Скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) у виконавчому провадженні № 60876956 задовольнити; 2) Зобов`язати державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Суми) у виконавчому провадженні № 60876956 поновити порушене право боржника ОСОБА_2 (вхідний № ЕП-6838/20 від 03.09.2020 року) (а. с. 92, 93) .

04.11.2020 року старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Наталія Анатоліївна надала до канцелярії Ковпаківського районного суду м. Суми доповнення до заперечення у справі № 592/6859/20 з урахуванням пояснення представника боржника від 03.09.2020 року, із змісту якого вбачається, в провадженні Ковпаківського районного суду м. Суми перебуває цивільна справа за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення державного виконавця, щодо скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій, винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників, винесення постанови про арешт коштів боржника, винесення постанов про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користуванні транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми можливостями метальними снарядами несмертельної дії, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. Щодо тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. На виконання приписів ст. 71 Закону України Про виконавче провадження державним виконавцем було нараховано заборгованість зі сплати аліментів, про що було складено довідку-розрахунок. Станом на 29.04.2020 року борг по аліментам складав 20420,81 грн. . На виконання Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту прав дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку примусового стягнення заборгованості зі сплати аліментів та Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту прав дитини на належне утримання , який вступив в законну юридичну силу 28.08.2018 року, за вказаних обґрунтованих та правових підстав, державним виконавцем, у зв`язку з тим, що у боржника наявна заборгованість зі сплати аліментів понад чотири місяці, керуючись ст. ст. 11, 71 Закону України Про виконавче провадження , Порядком взаємодії органів та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів, та органів Державної прикордонної служби України під час здійснення виконавчого провадження, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства внутрішніх справ України від 30.01.2018 року № 256/5/65, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 02.02.2018 року за № 133/31585, 29.04.2020 року державним виконавцем було винесено постанову про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України. Щодо тверджень скаржника, що державний виконавець зобов`язаний звертатися до суду з поданням за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи за межі України та доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання . У даному випадку обмеження застосовується на підставі ст. 71 Закону України Про виконавче провадження , для чого достатньо виключно факту наявності заборгованості по аліментам понад чотири місяці. Щодо тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами. Згідно ч. 10 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження тимчасове обмеження боржника у праві керувати транспортними засобами не може бути застосовано в разі: 1) якщо встановлення такого обмеження позбавляє боржника основного законного джерела засобів для існування; 2) використання боржником транспортного засобу у зв`язку з інвалідністю чи перебуванням на утриманні боржника особи з інвалідністю I, II групи, визнаної в установленому порядку, або дитини з інвалідністю; 3) проходження боржником строкової військової служби, військової служби за призовом осіб офіцерського складу, військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період або якщо боржник проходить військову службу та виконує бойові завдання військової служби у бойовій обстановці чи в районі проведення антитерористичної операції, здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях; 4) розстрочення або відстрочення сплати заборгованості за аліментами у порядку, встановленому законом. Станом на 04.11.2020 року в матеріалах виконавчого провадження відсутні підтверджуючі документи, що боржник дійсно працює за наймом за межами місця постійного проживання на посаді водія автотранспортних засобів і виконує роботи з перевезення товарів. Вона просила відмовити в повному обсязі в задоволенні скарги боржника ОСОБА_2 за необґрунтованістю (вхідний № 43185 від 04.11.2020 року) (а. с. 99-101) .

В судове засідання боржник ОСОБА_2 не з`явився. Про місце, дату та час розгляду скарги був повідомлений належним чином. Його неявка не перешкоджає розгляду скарги, що у повній мірі узгоджується та не суперечить положенням ч. 2 ст. 450 ЦПК України.

В судовому засіданні представник боржника ОСОБА_2 адвокат Вітер Сергій Вікторович надав пояснення, аналогічні викладеним в скарзі та поясненнях. Він просив задовольнити скаргу у повному обсязі.

В судовому засіданні старший державний виконавець Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Наталія Анатоліївна надала пояснення, аналогічні викладеним у відзиві на скаргу та у доповнення до заперечення. Вона просила відмовити у задоволенні скарги повністю.

В судовому засіданні стягувач ОСОБА_1 надала пояснення, аналогічні викладеним у заяві. Вона просила відмовити у задоволенні скарги повністю, оскільки, на її думку, державний виконавець діяла виключно в інтересах неповнолітньої дитини.

Ознайомившись зі скаргою, відзивом на скаргу, поясненнями, доповнення до заперечення, заявою, дослідивши додані документи та копії документів, враховуючи наявність судових рішень, які містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень в режимі повного доступу, суд дійшов наступного висновку.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 11.11.2019 року у справі № 591/2011/19, провадження № 2/591/1761/19 позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини було задоволено. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 всіх видів його заробітку (доходу) , але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 28.03.2019 року. Було ухвалено допустити негайне виконання рішення суду у частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Було ухвалено стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в сумі 768 грн. 40 коп. . Рішення набрало законної сили 12.12.2019 року (https://reyestr.court.gov.ua/Review/85501354) (а. с. 54-56) .

Із змісту ч. 1 ст. 447 ЦПК України вбачається, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Згідно ч. 1 ст. 448 ЦПК України скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції.

У відповідності до п. а ч. 1 ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи.

Із змісту ч. ч. 1, 2 ст. 450 ЦПК України вбачається, що скарга розглядається у десятиденний строк у судовому засіданні за участю стягувача, боржника і державного виконавця, рішення, дія чи бездіяльність яких оскаржуються. Неявка стягувача, боржника, державного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Згідно ч. 3 ст. 451 ЦПК України, якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

У відповідності до п. 27 ч. 1 ст. 353 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо розгляду скарг на дії (бездіяльність) органів державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України Про виконавче провадження під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно абз. 1 ч. 1 ст. 28 Закону України Про виконавче провадження копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених п. п. 1-4 ч. 9 ст. 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У відповідності до ч. 4 ст. 71 Закону Про виконавче провадження виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: 1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; 2) подання заяви стягувачем або боржником; 3) надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи-підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; 4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; 5) закінчення виконавчого провадження.

Згідно п. 4 розд. XVI. Особливості виконання рішень про стягнення аліментів Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 року № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29.09.2016 року № 2832/5) , виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості зі сплати аліментів щомісяця (додаток 15) та у випадках, передбачених ч. 4 ст. 71 Закону, повідомляти про розрахунок заборгованості стягувача і боржника. Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів. Сума заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу) , визначається виконавцем у порядку, встановленому ст. 195 СК України. Стягнення аліментів за виконавчими листами за минулий час проводиться в межах десятирічного строку, що передував пред`явленню виконавчого листа до виконання. Якщо за виконавчим документом, пред`явленим до виконання, утримання аліментів не проводилося у зв`язку з розшуком боржника, стягнення аліментів має здійснюватись за весь період незалежно від установленого десятирічного строку та досягнення повноліття особою, на утримання якої присуджені аліменти. Спори щодо розміру заборгованості зі сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Отже, що стосується вимоги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. , що вчинені відносно ОСОБА_2 , а саме: винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року та скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року, то суд дійшов наступного висновку.

Згідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Ст. 124 Конституції України закріплено, що правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи.

Ст. 125 Конституції України визначено, що судоустрій в Україні будується за принципами територіальності й спеціалізації та визначається законом.

За вимогами ч. 1 ст. 18 Закону України Про судоустрій і статус суддів № 1402-VIII від 02.06.2016 року суди спеціалізуються на розгляді цивільних, кримінальних, господарських, адміністративних справ, а також справ про адміністративні правопорушення.

Важливість визначення юрисдикції підтверджується як закріпленням у Конституції України принципу верховенства права, окремими елементами якого є законність, правова визначеність та доступ до правосуддя, так і прецедентною практикою Європейського суду з прав людини.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Відповідно до ч. 5 ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. За п. 9 ч. 3 ст. 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Виконання судових рішень є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року.

05.10.2016 року набрав чинності Закон України Про виконавче провадження № 1404-VIII та зміни до ЦПК України, внесені відповідно до цього Закону.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження постанови державних виконавців про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є окремими виконавчими документами.

На спірні правовідносини поширюється саме Закон України Про виконавче провадження , згідно ст. 1 якого виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Закону України Про виконавче провадження виконавчий збір це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За змістом п. 7 ч. 2 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження постанови державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат на проведення виконавчих дій та накладення штрафу є виконавчими документами. Якщо виконавче провадження закінчено, а виконавчий збір, витрати на проведення виконавчих дій або штраф не стягнуто, відповідна постанова виділяється в окреме провадження і підлягає виконанню в загальному порядку.

Згідно ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб) , у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Отже, імперативною нормою ч. 2 ст. 74 Закону України Про виконавче провадження закріплено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи з приводу оскарження постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, прийнятих у виконавчих провадженнях щодо примусового виконання усіх виконавчих документів, незалежно від того, яким органом, у тому числі судом якої юрисдикції, вони видані.

До юрисдикції адміністративних судів належать також справи про оскарження рішень, дій чи бездіяльності державної виконавчої служби, прийнятих (вчинених, допущених) під час примусового виконання постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій і накладенням штрафу, як виконавчих документів в окремому виконавчому провадженні.

Вказаний правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду від 16.09.2019 року у справі № 681/1637/18, провадження № 61-5370св19 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/84274395) ; в постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 року у справі № 766/740/17-ц, провадження № 14-664цс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/81574013) ; в постанові Великої Палати Верховного Суду від 07.02.2019 року у справі № 927/769/16, провадження № 12-273гс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79958179) ; в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 279/3458/17-ц, провадження № 14-543цс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/79250493) ; в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі № 320/7888/16-ц, провадження № 14-266цс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/77286366) ; в постанові Великої Палати Верховного Суду від 14.03.2018 року у справі № 213/2012/16, провадження № 14-13цс18 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/72970283) .

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича на дії державного виконавця в частині визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. , що вчинені відносно ОСОБА_2 , а саме: винесення постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року та скасування постанови про стягнення з боржника витрат на проведення виконавчих дій від 29.04.2020 року, слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Отже, що стосується вимоги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича про визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. , що вчинені відносно ОСОБА_2 , а саме: винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; винесення постанови про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; винесення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року та скасування повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; постанови про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року, то суд дійшов наступного висновку.

Із змісту ч. 9 ст. 71 Закону України Про виконавче провадження вбачається, що за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за чотири місяці, державний виконавець виносить вмотивовані постанови: 1) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 2) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 3) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі; 4) про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання - до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, надсилаються сторонам для відома не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення. Постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, направляються до виконання відповідними органами після закінчення строку, визначеного частиною п`ятою статті 74 цього Закону, для оскарження рішення, дії виконавця, якщо рішення, дії виконавця не були оскаржені. У разі оскарження рішення, дії виконавця, постанови, зазначені у пунктах 1-4 цієї частини, якщо їх не скасовано, підлягають виконанню відповідними органами після розгляду справи відповідним судом.

Особа, яка має невиконані зобов`язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Доказування має здійснювати саме боржник ОСОБА_2 , оскільки саме він звернувся до суду із скаргою на дії державного виконавця.

Боржником ОСОБА_2 не було надано суду жодних документів, які б спростували доводи про те, що він свідомо та умисно ухиляється від виконання рішення суду, при цьому маючи змогу виконати зобов`язання, але не робить цього з поважних причин.

Крім того, суд бере до уваги те, що боржник ОСОБА_2 не надав суду жодного доказу на підтвердження його незадовільного майнового стану, незадовільного стану здоров`я, наявності у нього утриманні інших неповнолітніх чи малолітніх дітей, непрацездатних батьків тощо.

Крім того, суд бере до уваги розрахунок заборгованості зі сплати аліментів станом на 11.12.2020 року, згідно якому сукупний розмір заборгованості становить 31454,57 грн. . Крім того, із вказаного розрахунку вбачається, що за період часу з 28.03.2019 року до 02.11.2020 року боржником ОСОБА_2 було здійснено лише 7 виплат і не було здійснено виплат за 14 місяців (а. с. 118) .

Крім того, суд бере до уваги те, що боржник ОСОБА_2 лише 02.11.2020 року офіційно працевлаштувався на посаду водія автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_5 . При цьому він не надав жодних доказів на підтвердження поважної причини неможливості офіційно раніше працевлаштуватися. Крім того, ним не було надано суду доказів того, що він шукав роботу, що він перебував на обліку в центрі зайнятості тощо (а. с. 119, 120) .

Все це в сукупності свідчить про умисел боржник ОСОБА_2 на ухилення від виконання рішення суду.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича на дії державного виконавця в частині визнання неправомірними дій та рішень державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби у місті Суми Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Толок Н. А. , що вчинені відносно ОСОБА_2 , а саме: винесення повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; винесення постанови про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; винесення постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; винесення постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року та скасування повідомлення про внесення відомостей про боржника до Єдиного державного реєстру боржників від 29.04.2020 року; постанови про арешт коштів боржника від 29.04.2020 року; постанови про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 29.04.2020 року; постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання від 29.04.2020 року, слід відмовити за необґрунтованістю та безпідставністю.

Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (Серявін та інші проти України (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10.02.2010 року, заява № 4909/04) .

Таким чином, оскільки оскаржувані дії були вчинені державним виконавцем відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця і право заявника не було порушено, відтак суд дійшов висновку про те, що у задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича на дії державного виконавця, слід відмовити повністю.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 258-261, 263, 265, 268, 447-453 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги представника боржника ОСОБА_2 адвоката Вітер Сергія Вікторовича на дії державного виконавця відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення до Сумського апеляційного суду через Ковпаківський районний суд м. Суми.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: І.Г. Бичков