Дата документу 11.02.2020 Справа № 329/838/19
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року

м. Запоріжжя

Єдиний унікальний №329/838/19

Провадження №22-ц/807/833/20

Запорізькій апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кримської О.М. (суддя-доповідач),

суддів: Дашковської А.В., Кочеткової І.В.,

за участю секретаря судового засідання Волчанової І.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року в складі судді Ломейка В.В. в справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В :

У жовтні 2019 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором від 05 травня 2009 року, розмір якої станом на 31 липня 2019 року складає 29 171,39 грн, із яких: 1 726,59 грн заборгованість за кредитом, 23 779,50 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 800 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи, відповідно до п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн штраф (фіксована частина), 1 365,30 грн штраф (процентна складова), та судові витрати у розмірі 1 921 грн.

Рішенням Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 05.05.2009 року в розмірі 1 726,59 грн та судовий збір у розмірі 114 грн, а всього 1 840 грн.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить рішення суду скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення відсотків та задовольнити вимоги банку в цій частині, в іншій частині рішення залишити без змін, судові витрати стягнути з відповідача.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що в даній справі договір у встановленому порядку відповідачем не оспорювався та не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, тому вказані обставини свідчать про згоду відповідача з усіма умовами цього договору. Встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту.

ОСОБА_1 отримала копію апеляційної скарги і ухвали про відкриття апеляційного провадження, а також судову повістку про виклик до суду 29 січня 2020 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення (а.с.75-76), проте не скористалася своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення представника АТ КБ «ПРИВАТБАНК», дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Рішення суду першої інстанції оскаржується лише в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення відсотків за користування кредитом, а в частині задоволених позовних вимог, а також відмови в задоволенні вимог щодо стягнення пені та штрафів не оскаржено, тому колегія суддів у відповідності до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Встановлено судом, що 05 травня 2009 року ОСОБА_1 підписана заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.12).

У заяві зазначено, що відповідачка згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору банк додав копію Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та копію Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.13-19).

Згідно з наданим банком розрахунком, розмір заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором від 05 травня 2009 року, станом на 31 липня 2019 року, складає 29 171,39 грн, із яких: 1 726,59 грн - заборгованість за кредитом, 23 779,50 грн заборгованість по процентам за користування кредитом, 1 800 грн заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи 1 865,30 грн (з яких:500 грн штраф (фіксована частина), 1 365,30 грн штраф (процентна складова) (а.с.8-11).

АТ КБ «ПРИВАТБАНК», обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками на поточну і прострочену заборгованість за користування кредитними коштами, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 05 травня 2009 року, посилався на Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» та Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку.

Вказані Умови не підписані ОСОБА_1 , а матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови розуміла відповідачка, ознайомилася та погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку.

Колегія суддів звертає увагу, що у разі, якщо Умови та Правила надання банком кредиту, не містять підпису позичальника та при цьому банк не надає судам належних доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови розуміла відповідачка, підписуючи заяву позичальника, а також те, що Умови та Правила містили ту чи іншу спірну умову, у момент підписання заяви позичальника, або в подальшому не змінювались, то такі Умови та Правила надання банком кредиту не можуть вважатися складовою частиною кредитного договору банку з цим позичальником.

Надані Умови та Правила надання банківських послуг, без підтвердження того, що саме ці Умови розумів відповідачка, підписуючи заяву позичальника, не повинні оцінюватися судами, як належний доказ у справах з аналогічними фактичними обставинами.

Такі висновки суду апеляційної інстанції узгоджуються із висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Доводи АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що суд першої інстанції безпідставно взяв до уваги правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 03 липня 2019 року № 14-131цс19, оскільки відповідачка не оспорювала укладання договору, що свідчить про згоду з усіма умовами договору, не заслуговують на увагу, оскільки в зазначеній постанові Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про недоведеність банком саме змісту всіх умов кредитного договору, що є його обов`язком відповідно до вимог ст.ст. 12, 81 ЦПК України, згідно з якими кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Разом із тим, суд першої інстанції вирішуючи спір, не звернув уваги, що в заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, яка підписана ОСОБА_1 сторонами визначено базову відсоткову ставку по кредиту в розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості (а.с.12, зворот).

Окрім того, в матеріалах справи наявна Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за умовами якої сторонами встановлена домовленість про сплату відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 2,5% на місяць на залишок заборгованості із розрахунку 360 днів в році, яка також підписана ОСОБА_1 (а.с.13).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Так, судом першої інстанції не надано оцінки тому, що ОСОБА_1 підписано 22 жовтня 2010 року як заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, так і Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», якими встановлена базова процентна ставка за користування кредитними коштами.

Отже, фактичні обставини справи спростовують висновок суду першої інстанції щодо відсутності умов договору щодо процентної ставки.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості за процентами за користування кредитом, що підлягають стягненню, суд апеляційної інстанції бере до уваги додаткові пояснення, надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до суду апеляційної інстанції щодо строку дії кредитної картки та розрахунку заборгованості з урахуванням цього строку.

Вказані пояснення можуть бути прийняті апеляційним судом до уваги у цій справі як докази, передбачені ч. 3 ст. 367 ЦПК України, на виконання вимог ч. 5 ст. 12 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі.

Відповідно до довідки, наданої банком, між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та ОСОБА_1 був підписаний кредитний договір №б/н, за яким було надано кредитну карту 280410 із датою відкриття 10.04.2009 та терміном дії 03/15 (а.с.80).

Таким чином, нарахування банком позичальнику за вищезазначеним договором відсотків після закінчення строку дії договору 31.03.2015 року є безпідставним, що узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 28.03.2018 року в справі № 444/9519/12.

Виходячи із розрахунку, наданим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» станом на закінчення дії договору 31.03.2015 року заборгованість відповідачки за тілом кредиту складала 1 726,59 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом 305,03 грн, заборгованість за пенею 100 грн, штрафи 500 грн + 5% від суми заборгованості за відсотками та пенею = 606,58 грн (а.с.78).

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги ( ч. 1 ст. 367 ЦПК України).

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» заборгованості за тілом кредиту в розмірі 1 726,59 грн, а також в частині відмови АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні вимог щодо стягнення пені та штрафу колегією суддів не переглядається, оскільки в апеляційній скарзі не оскаржується в цій частині.

В судовому засіданні суду апеляційної інстанції, представник АТ КБ «ПРИВАТБАНК» просила про задоволення вимог апеляційної скарги з урахуванням наданих нею письмових пояснень, у яких міститься розрахунок заборгованості по кредиту виходячи зі строку дії картки.

За вказаних обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позову АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення відсотків за користування кредитом з ухваленням в цій частині нового рішення про часткове задоволення позовних вимог АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в цій частині та стягнення з відповідача заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 305,03 грн.

Оскільки апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України зміні підлягає стягнутий судом першої інстанції з відповідачки розмір судового збору з 114 грн до 134,47 грн.

Крім того, з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підлягає стягненню сплачений ним судовий збір за подання апеляційної скарги пропорційно до задоволених вимог в сумі 37,46 грн (а.с.1,56).

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Рішення Чернігівського районного суду Запорізької області від 02 грудня 2019 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості скасувати. Прийняти в цій частині нову постанову.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість по процентам за користування кредитом за кредитним договором в розмірі 305,03 грн(триста п`ять гривень 03 копійки).

Змінити розмір судового збору, який підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» з 114 грн (сто чотирнадцяти гривень) до 134,47 грн (ста тридцяти чотирьох гривень 47 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» сплачений судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 37,46 грн (тридцять сім гривень 46 копійок).

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 13 лютого 2020 року.

Головуючий О.М. Кримська

Судді: А.В. Дашковська

І.В. Кочеткова