РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
18 грудня 2020 року Київський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Колесник С.А.,
за участю секретаря судового засідання Кудінової К.А.,
В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що 18.03.2020 приблизно о 13.00 год в м.Харків по вул.Дарвіна 1, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Hyundai Santa Fe. Д.н.з. НОМЕР_1 , не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль позивача Honda Cavac д.н.з. НОМЕР_2 , від чого автомобіль позивача отримав механічні пошкодження та матеріальні збитки.
01.06.2020 Київський районний суд м.Харкова ухвалив постанову, якою ОСОБА_2 , було визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.122-4 і 124 КУпАП.
Також позивач вказував, що події під час ДТП на послідуючі за нею привели до душевних страждань останнього, у зв`язку з чим він просить стягнути з ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 1500,00 грн.
Крім того, ОСОБА_1 був змушений звертатись до адвоката для отримання правової допомоги, вартість якої склала 2000,00 грн., та теж підлягає стягненню з відповідача.
На підставі викладеного позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту порушеного права.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.07.2020 справу передано для розгляду судді Колесник С.А. (а.с.5)
Відповідно до вимог ч.6 ст.187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) такої фізичної особи.
На виконання вказаних вимог, судом 14.10.2020 було направлено запит до органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи відповідача у справі та отримано відповідну довідку (а.с.6).
Відповідно до вимог ч. 2 ст.19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження.
За умов ч.6 ст. 19 ЦПК України, для цілей цього Кодексу малозначними справами є: справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються, зокрема, малозначні справи.
Згідно із положеннями п.2 ч. 6 ст. 19 ЦПК України ця справа є малозначною і на підставі п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України, підлягає розгляду тільки в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою суду від 06.07.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін (а.с.8).
Відповідно до ч.1,2 ст.174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву.
При відкритті провадження у справі судом було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Роз`яснено, що у зазначений строк відповідач має право надіслати суду відзив на позовну заяву, який повинен відповідати вимогам ст. 178 ЦПК України, і всі письмові та електронні докази (які можливо доставити до суду), висновки експертів і заяви свідків, що підтверджують заперечення проти позову.
Копію ухвали про відкриття провадження у справі відповідач ОСОБА_2 отримав 14.07.2020 (а.с.10), однак правом на подачу відзиву не скористався.
Також, 02.09.2020 позивачем ОСОБА_1 , подано до суду уточнену позовну заяву №2 (а.с.28-29).
Позивач вказує, шо у першому судовому засіданні йому стало відомо про страхову компанію, де застрахована цивільна відповідальність відповідача Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Провідна».
01.09.2020 позивачу було повідомлено про розмір відшкодування, який визначено страховою компанією 9900 грн., однак, згідно п.5 страхового полісу №АМ/8273617 франшиза складає 2000 грн., тобто ця сума підлягає стягненню з ОСОБА_2 , а зі страхової компанії 7900 грн.
Таким чином, з урахуванням уточненого позову, ОСОБА_1 остаточно просить: стягнути з ПрАТ «СК «Провідна» на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП у сумі 7900,00 грн.; стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача матеріальну шкоду, спричинену внаслідок ДТП у сумі 2000,00 грн. (різниця між визначеним розміром заподіяної шкоди та франшизою), 1500,00 грн. моральної шкоди та 2000,00 грн. вартість послуг адвоката, також позивач просить стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.
Уточнені позови ОСОБА_1 було направлено відповідача, про що суду подано відповідні докази.
Відповідач ОСОБА_2 , правом на подачу відзиву на уточнені позови не скористався.
21.09.2020 до суду надійшов відзив ПрАТ «СК «Провідна» на позов ОСОБА_1 , представник страхової компанії просить суд відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог в повному обсязі (а.с.42-45).
При цьому, представник страхової компанії посилається на те, що ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» заперечує проти позовних вимог з наступних підстав.
Згідно зі п. 36.2. ст. 36 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.
Відповідно до вимог ст. 35 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» позивачем не були додані до заяви про виплату страхового відшкодування документи, які підтверджують отримання матеріального збитку та витрати понесені на ремонт автомобіля (платіжні документи, акти виконаних робіт).
В зв`язку з цим відповідачем не було прийнято остаточне рішення про виплату страхового відшкодування.
Таким чином, на даний час, позивач не виконав дій визначених Законом для здійснення свого права, а відповідно не має правових підстав на отримання страхового відшкодування, на даний час, відповідач не порушив права позивача на отримання відшкодування у порядку встановленому Законом, так як з моменту подачі заяви про виплату страхового відшкодування у відповідача згідно ст. 36 ЗУ «ОСЦВВНТЗ» є 90 днів на узгодження і виплату страхового відшкодування.
20.11.2020 та 18.12.2020 позивачем полано відповідь еа відзив страхової компанії (а.с.62, 67).
ОСОБА_1 вказує, що окремі твердження СК «Провідна» не відповідають дійсності за наступних обставин. Відповідачем визнано, що він отримав повідомлення позивача 31.07.2020. Водночас відповідач стверджує, що заяву про відшкодування спричиненої ОСОБА_1 шкоди він отримав лише 01.09.2020. Однак це не відповідає дійсності.
Таку заяву разом із постановою про притягнення винної особи до адміністративної відповідальності позивач направив відповідачу на електронну пошту 30.07.2020. Разом із заявою, позивач направив копію постанови Київського районного суду по справі № 953/5140/20 та копію полісу ОСОБА_2 .
Після подання заяви про виплату страхового відшкодування страховик, згідно п. 36. 2 ст. 36 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити.
Таким чином, 30.10.2020 сплив строк виплати суми відшкодування.
Також звертає увагу, що 31.07.2020 представник відповідача оглянув пошкодження машини ОСОБА_1 і не запропонував останньому скласти нове повідомлення про відшкодування.
Жодного зауваження щодо неповного комплекту наданих позивачем документів він не отримав з боку страхової компанії. Дотримуючись внутрішніх формальностей, представник страхової компанії запропонував лише скласти повідомлення за формою, яку він сам надав ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач просить задовольнити його уточнені вимоги у повному обсязі.
Заперечень на відповідь на відзив до суду не надходило.
У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , уточнені позовні вимоги підтримав та просив задвоольнити.
Представник відповідача ПрАТ «СК «Провідна» у судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив суд провести розгляд спарави за відсутності представника страхової компанії.
Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, будучи повідомленим про дату, час і місце проведення судового розгляду, подав до суду заяву про відкладення розгляду справи (а.с.66).
Вирішуючи питання щодо можливості проведення розгляду справи за відсутності ОСОБА_2 суд виходить з наступного.
Згідно ч.1 ст.44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.
Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.
Пунктом 2 частини 3 ст.223 ЦПК України визначено, що якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.
Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності ОСОБА_2 , оскільки строки на подачу заяв по суті справи сплинули ,провадження у справі відкрито ще 06.07.2020, відповідачем неодноразово подавались до суду заяви про відкладення розгляду справи (а.с.24, 54, 58), однак жодного доказу, який би підтверджував поважність причини неявки у судове засідання суду не надано.
Суд, вивчивши подані сторонами заяви по суті справи, дослідивши надані документи і матеріали, з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Частиною 3 статті 129 Конституції України визначено основні засади судочинства, однією з яких, згідно пункту 3 вказаної статті, є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод всі судові процедури повинні бути справедливими.
Пунктом 1 частини 2 статті 49 ЦПК України визначено, зокрема, що відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог).
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
18.03.2020 р. приблизно о 13.00 год. в м. Харків, на вул. Дарвіна, 1, водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_4 , не дотримався безпечного інтервалу та здійснив наїзд на автомобіль Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_5 , від чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження та матеріальні збитки
18.03.2020 р. приблизно о 13.00 год. в м. Харків, на вул. Дарвіна, 1, водій ОСОБА_2 керував автомобілем Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_4 , став учасником ДТП з автомобілем Honda Civic, д.н.з. НОМЕР_5 , та з невідомих причин залишив місце події.
Своїми діями ОСОБА_2 порушив вимоги п. 13,1 2.10 (а) Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ст. 124,122-4 КУпАП.
Постановою Київського районного суду м.Харкова від 01.06.2020 по справі №953/5140/20 визнано винуватим ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього стягнення у вигляді штрафу (а.с.3).
Постанова набрала законної сили 12.06.2020.

Згідно ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, порушення ОСОБА_2 ,. ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість останнього встановлено постановою суду від 01.06.2020, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля Hyundai Santa Fe, д.н.з. НОМЕР_4 застрахована відповідно до полісу №АМ/8273617 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в ПрАТ «СК «Провідна» з лімітом за шкоду майну 100 000,00 грн., розміром франшизи 2 000,00 грн. (а.с.19).

31.07.2020 ОСОБА_1 повідомив ПрАТ «СК «ПРОВІДНА» про настання ДТП, яка відбулася 18.03.2020 в м. Харків по вул. Дарвіна, 1 за участю застрахованого автомобіля «Hyundai Santa Fe», державний номер НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_2 (а.с.68, 69).

Для встановлення суми матеріального збитку уповноваженою особою ПрАТ «СК «Провідна» було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу Honda Civic державний номер НОМЕР_2 та за участю ОСОБА_1 було складено Акт первинного огляду ТЗ від 31.07.2020 (а.с.47).

19.08.2020 страховою компанією була складена ремонтна калькуляція № і визначено вартість ремонту пошкодженого транспортного засобу ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів,службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює,та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Законом України Про страхування, Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них.

За статтею 3 Закону України від 01 липня 2004 року № 1961-ІV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-ІV), який набув чинності з 01 січня 2005 року, обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Тобто виходячи із суті такого страхування закон має на меті захист не лише прав потерпілих на відшкодування шкоди, але й захист інтересів страхувальника - заподіювача шкоди.

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоді життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961-ІV).

Статтею 9 Закону № 1961-ІV встановлено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 100 000 тисяч гривень на одного потерпілого.

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування.

Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого визначена за Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів в розмірі 100 000 грн. 00 коп.

З огляду на положення статті 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 12 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів сума сплати страхового відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами укладеного договору.

Розмір франшизи встановлюється за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, на підставі якого здійснюється відшкодування, у даному випадку за Полісов №АМ/8273617.

Відповідно до пункту 5 Полісу №АО/0754874 встановлено розмір франшизи в розмірі 2 000,00 грн.

Відповідно до ст. 22.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

У зв`язку з викладеним, сума страхового відшкодування становить 9900,00 грн., визначена страховиком 2 000, 00 грн. = 7900,00 грн.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його, у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Судом встановлено, що заяву про страхове відшкодування було подано ОСОБА_1 30.07.2020, тобто граничний 90-денний строк для виплати страхового відшкодування чи відмови у здійсненні такої виплати сплив 30.10.2020, у зв`язку з чим суд вважає, що позовна вимога про стягнення суми страхового відшкодування підлягає задоволенню.

Згідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно з роз`ясненнями, наданими у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6, при визначенні розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За диспозицією п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки сума страхової виплати зменшується на розмір франшизи, то така різниця повинна відшкодовуватись заподіювачем шкоди, тому суд стягує з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2000,00 грн.

Що стосується вимог про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральної шкоди в розмірі 1500 грн. суд зазначає наступне.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст. 1167 ЦК України, а саме, наявність вини особи, яка завдала таку шкоду.

Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичної особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової ) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

ОСОБА_1 , протиправними діяннями відповідача була спричинена моральна шкода, яка полягала у порушенні звичного устрою сім`ї позивача, внаслідок пошкодження автомобіля, незручності щодо пересування, що викликало фізичні та душевні страждання.

Відповідно до п. 9 Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Керуючись вищевикладеним, суд враховує характер і обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних), яких зазнав позивач їх глибину, тривалість, характер немайнових витрат, тяжкість вимушених змін у його житті, та приходить до висновку, що позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими, розумними і справедливими.

Стосовно позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 грн., суд зазначає наступне.

Так, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи, витрати на професійну правничу допомогу, а також пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 1,3 ст.133 ЦПК України).

З матеріалів справи вбачається, що 10.06.2020 мід адвокатом ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір про надання правової допомоги №01.06/20 (а.с.38).

Згідно Додатку №1 до Договору, сторони домовились, що винагорода адвоката становить 2000,00 грн, яка була сплачена ОСОБА_1 відповідно до Довідки про отримання грошових коштів.

У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог у цій частині.

Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

За умови належного підтвердження витрати на професійну правничу допомогу стягуються і у випадку, коли фактично ще не сплачені стороною, а тільки мають бути сплачені (ВС/ОП/КГС, № 922/445/19 від 03 жовтня 2019 р.).

Пунктом 48 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах № 10 від 17.10.2014 визначено, що витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

За правовими позиціями, викладених у постановах Верховного Суду по справам №816/2096/17, №826/7806/17 вказано, щодо часу, витраченого фахівцем в галузі права, то достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, а не обґрунтування, що саме така кількість часу витрачена на відповідні дії.

З урахуванням викладеного, на підставі п. 1 ч.2 ст.137 ЦПК України суд вважає доведеним витрати позивача на правничу (правову) допомогу у розмірі 2000,00 грн., які підлягають стягненню з ОСОБА_2 на користь позивача.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Згідно ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 76 , ч. 1, 2 ст. 77, ч. 1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору.

Відповідно до ч. 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду ОСОБА_1 було сплачено судовий збір у розмірі 840,80 грн. (а.с.2а), який підлягає стягненню з відповідачів у зв`язку з повним задоволенням позовних вимоги.

На підставі викладеного, керуючись ст.2, 4, 12, 13, 49, 76, 81, 89, 133, 137, 141, 247, 259, 263-265, 268, 273, 353 ЦПК України, ст.1166, 1187, 1192 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (, місце знаходження: 03049, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 25) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 7900 (сім тисяч дев`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ) матеріальну шкоду, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ) моральну шкоду в сумі 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати на правову допомогу адвоката в розмірі 2000 (дві тисячі) гривень.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова Компанія «ПРОВІДНА» (, місце знаходження: 03049, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 25), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ) витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. в рівних частках, тобто по 420,40 грн. з кожного.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене).

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Київський районний суд м. Харкова до Харківського апеляційного суду.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://court.gov.ua/fair/sud2018.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстровий за адресою: АДРЕСА_1 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_7 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Приватне акціонерне товариство «Страхова Компанія «ПРОВІДНА», , місце знаходження: 03049, м.Київ, просп.Повітрофлотський, 25.

Повне судове рішення складено та підписано 28.12.2020.

Суддя Колесник С.А.