Справа № 766/1867/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

04 грудня 2020 року м. Херсон

Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Єпішин Ю.М.,

при секретарі Сауляк Я.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що відповідно до договорів дарування від 17.04.2015 року, що посвідчені приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., під реєстровими номерами №647 та № 648, ОСОБА_1 безоплатно прийняв в дар від ОСОБА_3 117/400 частки у праві власності на житловий будинок та ѕ частки земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, кадастровий номер :01:001:0926, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . Іншим співвласником зазначеного будинку та земельної ділянки є відповідач, який є власником 39/400 частин житлового будинку та ј частини земельної ділянки, розташованих за вищевказаною адресою, яке отримано відповідачем отримав у спадок після смерті свого батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , проте не отримав свідоцтво про право на спадщину за законом. Відповідач в спірному будинку не проживає,утриманням не займається, комунальні послуги не сплачує. Позивач неодноразово звертався до відповідача з пропозицією здійснити ремонт житлового будинку та надвірних споруд, оскільки він знаходиться в аварійному стані, а також облаштувати прибудинкову (дворову) територію. Також, позивач неодноразово пропонував відповідачеві сплатити грошову суму за належну йому частку в спадковому майні, проте відповідач зволікає з відповіддю, посилаючись на зайнятість та відсутність у нього будь якого інтересу до будинку тощо. Вказані вище обставини, змусили позивача звернутися до суду з позовом про припинення його частки права власності на частку у спільній частковій власності. З огляду на те, що спільне володіння та користування спірним будинком з іншими співвласником, а саме ОСОБА_2 , є неможливим, позивач вважає, що є всі підстави для вирішення питання про права та обов`язки співвласника вказаного майна в судовому порядку. Просив суд припинити право ОСОБА_2 на 39/400 частин спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 та ј частину земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 , та визнати за ОСОБА_1 право власності на 39/400 частин житлового будинку, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 та на ј частину земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0926).

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.03.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального провадження до підготовчого засідання.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 19.06.2020року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, відзив на позовну заяву не надав.

За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 після смерті ОСОБА_4 , відкрилася спадщина на 39/200 частин житлового будинку, за адресою: АДРЕСА_1 , що складається з приміщень в житловому будинку літ. «А»: приміщення 1-1 (коридор) площею 3,7 кв.м., приміщення 1-2 (житлове) площею 8,7 кв.м., приміщення 1-3 (житлове) площею 7,9 кв.м., приміщення 1-4 (кухня) площею 5,4 кв.м., приміщення І (кухня) площею 11,5 кв.м., приміщення ІІ (санвузол) площею 3,4 кв.м., що в цілому складало 40,6 кв.м., водопровід, частина вимощення, огорожа № 2, частина огорожі № 3 та Ѕ частини земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, кадастровий номер :01:001:0926, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Спадщину після ОСОБА_4 прийняли його дружина - ОСОБА_3 та його син - ОСОБА_2 .

Рішенням Дніпровського районного суду в м. Херсоні від 21.11.2014 року визнано за ОСОБА_3 право власності на 39/200 частин даного будинку та на Ѕ частину земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, в порядку поділу майна подружжя та на 39/400 частин даного житлового будинку та на ј частини вказаної земельної ділянки, в порядку спадкування за законом після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 .

Як вбачається з довідки за № 01-16/121, виданої 25.01.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Дергільової О.Г., після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу за № 5/2014. Відповідно до спадкової справи спадкоємцями на майно померлого, є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 . Свідоцтва про право на спадщину на майно померлого спадкоємець ОСОБА_2 не отримував.

Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., 17 квітня 2015 року під реєстровим номером №647 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 належні їй 117/400 часток даного житлового будинку. На підставі вказаного договору, позивачем 17.04.2015 року зареєстровано право спільної часткової власності на 117/400 частки у праві на вказану квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36420269.

Згідно договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Черкашиною Н.І., 17 квітня 2015 року під реєстровим номером №648 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 належні їй ѕ часток спірної земельної ділянки. На підставі вказаного договору, позивачем 17.04.2015 року зареєстровано право спільної часткової власності на 117/400 частки у праві на вказану квартиру, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 36420269.

Відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи №12, складеного 21 лютого 2019 року судовим експертом Фесун Ларисою Анатоліївною, ринкова вартість 39/400 частин спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 та ј частини земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 складає 72348,00 грн.

Розділити (виділити) частину житлового будинку літ. «А» площею 41,2 кв.м. розташованої за вказаною адресою у відповідності до вимог ДБН В.2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» не надається за можливе.

Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно з частиною першою статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст.319 ЦК України).

Відповідно до приписів ч.1 ст.355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності.

Поняття спільної часткової власності викладено у ч.1 ст.356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле.

Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробовому виразі.

У відповідності з ч.1 ст.358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Частиною 2 цієї статті передбачено, що співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їх спільною частковою власністю.

Згідно із ст.155 ЖК України власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством.

Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Згідно ч.1 ст.20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Положеннями частини першої ст. 346 ЦК України наведено перелік випадків, за наявності яких право власності може бути припинено. Виходячи зі змісту ч.2 цієї статті, даний перелік не є вичерпним та право власності може бути припиненим і в інших випадках, встановлених законом.

Один з таких випадків наведено в ст. 365 ЦК України, яка регулює порядок, підстави та умови припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Зокрема, право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно ч.2 ст.183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення.

Верховний Суд України під час розгляду справи №6-37цс13 сформулював правову позицію від 15.05.2013 року, згідно з якою для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої із обставин, передбачених пунктами 1-3 частини першої статті 365 ЦК України за умови, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї та попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Під час розгляду справи №6-68цс14, Верховний Суд України також сформулював правову позицію від 02.07.2014 року, якою роз`яснив, що право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників.

Зі змісту практики Верховного Суду України випливає, що для ухвалення рішення про припинення права на частку в спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбаченої п.1-3 ч.1 ст.365 ЦК України, яка обов`язково повинна бути в сукупності з обставиною, передбаченою п.4 ч.1 цієї статті.

Оцінюючи подані докази та встановлені судом обставини, є всі підстави вважати, що в даних правовідносинах встановленими і доведеними є всі умови, передбачені ч.1 ст.365 ЦК України.

Відповідно ч.1 ст.365 ЦК України суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду.

Відповідно абз.3 п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 р. №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», розмір такої грошової компенсації визначається за угодою сторін, а за відсутності такої угоди - судом за дійсною вартістю будинку (квартири) на час розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів справи позивачем, на виконання вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України внесено на депозитний рахунок ГУК у м.Києві/м.Київ/22080200 у сумі 72348,00 гривень, відповідно до квитанції №2332/з6 від 16.04.2019 року, відповідно до попередньо проведеної оцінки вартості майна.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину є його правом, а не обов`язком, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови у задоволенні пред`явлених до нього вимог.

Враховуючи зазначене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд виходить із того, що частка у майні не може бути виділені в натурі, вона є незначною та не може використовуватись сторонами спільно. Таке припинення права власності на частину майна не завдасть істотної шкоди відповідачу, оскільки на його користь буде стягнута відповідна грошова компенсація.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 12, 13, 81, 263, 265, 274, 279, 280-282, 354 ЦПК України, ст.ст. 317, 356, 358, 382, 383, 386 ЦК України, ст.155 ЖК України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про припинення права спільної часткової власності та визнання права власності - задовольнити.

Припинити право власності ОСОБА_2 на 39/400 частин спадкового майна, а саме житлового будинку, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 та ј частину земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , право власності на 39/400 частин житлового будинку, розташованого за адресою, АДРЕСА_1 та на ј частину земельної ділянки, загальною площею 0,0131 га, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (кадастровий номер :01:001:0926).

Виплатити ОСОБА_2 грошову компенсацію у розмірі 72348,00 (сімдесят дві тисячі триста сорок вісім) гривень, які внесені на депозитний рахунок суду (квитанція №2332/з6 від 16.04.2019 року в сумі 72348,00 гривень; отримувач: Територіальне управління державної судової адміністрації у Херсонській області).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: Єпішин Ю.М.