Провадження № 22-ц/801/2108/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Ан О. В.
Доповідач :Береговий О. Ю.
УХВАЛА

04 листопада 2020 рокуСправа № 127/12578/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі судді судової палати з розгляду цивільних справ Берегового О.Ю., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження в цивільній справі за позовом Виконавчого комітету Вінницької міської ради до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року,

встановив:

Не погодившись із рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу в якій порушив питання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження мотивоване тим, що справа була розглянута у його відсутності та йому не була вручена копія рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019. Поряд з цим, вказує, що судом першої інстанції на його заяви тривалий час не видавалось оскаржуване рішення, а 24 жовтня 2020 року Вінницьким міським судом Вінницької області йому взагалі було відмовлено у видачі такого рішення, у зв`язку із чим він звернувся до адвоката, який надав йому копію вказаного рішення суду з Єдиного державного реєстру судових рішень.

Проте, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження не підлягає до задоволення, а скарга не може бути прийнята до розгляду та, відповідно, не може бути вирішено питання про відкриття апеляційного провадження в справі з огляду на таке.

За правилами ст.354 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: 1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду; 2) на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до ст.126 ЦПК України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом.

За правилами ст.127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Так, оскаржуване рішення ухвалено 01 листопада 2019 року, та цього ж дня направлено на адреси учасників справи (т. 1 а.с. 202), однак в матеріалах справи відсутні докази щодо отримання ними вказаного рішення.

З матеріалів справи вбачається, що копію повного тексту оскаржуваного рішення заявником отримано 17 березня 2020 року, після звернення останнього із відповідною заявою, що підтверджується розпискою про його отримання (т 1 а.с. 211), а отже останнім днем подачі апеляційної скарги вважається 16 квітня 2020 року, яку скаржник подав 30 жовтня 2020 року, тобто поза межами строку на апеляційне оскарження.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини від 26 квітня 2007 року у справі «Олександр Шевченко проти України» та від 14 жовтня 2003 року у справі «Трух проти України» вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Від судів вимагається вказувати підстави. Однією із таких підстав може бути, наприклад, неповідомлення сторін органами влади про прийняті рішення у їхній справі. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Європейський суд з прав людини зауважив, що норми, які регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (Peretyaka and Sheremetyev v. Ukraine, № 17160/06 та N 35548/06, § 34, від 21 грудня 2010 року).

За змістом статті 6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) кожен при вирішенні питання щодо прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, визначеним законом.

У рішенні від 29 жовтня 2015 року (заява №32053/13) у справі «Устименко проти України» Європейський суд з прав людини зазначив: «Суд повторює, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише тоді, коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia). Суд постановив, що якщо звичайний строк оскарження поновлюється зі спливом значного періоду часу, таке рішення може порушити принцип правової визначеності. Хоча саме національним судам, перш за все, належить виносити рішення про поновлення строку оскарження, їх свобода розсуду не є необмеженою. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків (рішення Європейського суду з прав людини у справі у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року (Ponomaryov v. Ukraine).

Тобто, безпідставне поновлення строку на оскарження судового рішення є порушенням ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Разом з тим, рішеннями Європейського суду з прав людини визначено, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до поданої заяви про видачу повного тексту судового рішення для його апеляційного оскарження, ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення 17 березня 2020 року, що підтверджується розпискою про його отримання (т. 1 а.с. 211).

Факт отримання вказаного рішення суду саме 17 березня 2020 року підтверджено самим ОСОБА_1 у поданих ним на адресу Вінницького міського суду Вінницької області в подальшому заяві від 19 березня 2020 року про видачу повного тексту судового рішення від 01 листопада 2019 року (т. 1 а.с. 212); заяві від 17 березня 2020 року про виправлення описки в рішенні суду (т. 1 а.с. 224).

Вказане свідчить про те, що 17 березня 2020 року ОСОБА_1 отримав копію оскаржуваного рішення та був обізнаний з його змістом та обмеженими строками оскарження.

Доводи клопотання щодо неотримання ним копії рішення суду від 01 листопада 2019 року не заслуговують на увагу, оскільки вказане спростовується матеріалами справи.

Також, матеріали справи не містять відомостей про обставини, які б свідчили про об`єктивні перешкоди на оскарження вказаного рішення суду, натомість вказують на неналежне користування ОСОБА_1 своїми процесуальними правами.

За таких обставин, вказані в клопотанні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року, наведені ОСОБА_1 , слід визнати неповажними, в зв`язку з чим йому слід звернутись до апеляційного суду із новою заявою про поновлення пропущеного процесуального строку із зазначенням інших поважних причин його пропуску, з наданням доказів їх поважності.

Крім того, ОСОБА_1 подав клопотання про відстрочення сплати судового збору, у зв`язку із затримкою заробітної плати за основним місцем роботи.

Згідно з частинами першою, третьою статті 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Спеціальним законом, який визначає правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору, є Закону України «Про судовий збір» (далі - Закон).

Відповідно до статті 8 Закону, враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Таким чином, єдиною підставою для відстрочення сплати судового збору є майновий стан сторони, який не дозволяє останній сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі, та за наявності однієї з умов, визначених статтею 8 вказаного Закону.

Відповідно до положень статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, судові процедури повинні бути справедливими для всіх учасників процесу.

Таким чином, клопотання відповідача про відстрочення сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки заявником, в порушення вимог ст. 81 ЦПК України, не надано доказів щодо його майнового стану, що не дозволяє останньому вчасно сплатити судовий збір у визначеному законом розмірі.

Згідно з п. 6 ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду визначений у розмірі 150 % ставки, що підлягала сплаті при подачі позовної заяви, іншої заяви і скарги.

Враховуючи обсяг позовних вимог та вимоги апеляційної скарги, при зверненні з даною апеляційною скаргою, заявнику необхідно сплатити судовий збір у розмірі (1921 грн. * 150%) = 2881,50 грн. та, для приєднання до матеріалів справи, надати Вінницькому апеляційному суду оригінал платіжного документа про оплату вказаних витрат, які перерахувати за наступними банківськими реквізитами:

Отримувач коштів: УК у м. Вінниці/отг. м. Вінниця/22030101

Код

Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП)

Рахунок отримувача: UА0002856

Код класифікації доходів бюджету: 22030101

Призначення платежу: *;101;______(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом _______(ПІБ чи назва установи, організації позивача), на рішення від ______ (Дата оскаржуваного рішення) по справі _____(Номер справи), Вінницький апеляційний суд (назва суду, де розглядається справа).

Крім того, слід зазначити, що відповідач не позбавлений можливості повторно звернутись до апеляційного суду з клопотанням про відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати, у порядку встановленого ст. 8 Закону України «Про судовий збір», надавши відомості щодо його розміру річного доходу за повний календарний 2019 рік.

Разом з тим, відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 356 ЦПК України, в апеляційній скарзі має бути зазначено рішення або ухвала, що оскаржується.

Як вбачається із змісту вступної частини апеляційної скарги, вона подана на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2020 року, в той час як з прохальної частини апеляційної скарги вбачається, що відповідачем, окрім оскарження вказаного рішення, заявлена також вимога про оскарження усіх ухвал суду, проте не конкретизується які саме ухвали суду має на увазі заявник.

Згідно частини 2 статті 357 ЦПК України, до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу.

Суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху. Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві - стаття 185 ЦПК України.

Враховуючи вищевикладене, апеляційна скарга підлягає залишенню без руху на підставі ст. ст. 356, 185 ЦПК України, а апелянту надається строк для усунення недоліків апеляційної скарги.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 185, 356, 357, 359, 360, 361 ЦПК України суд,

ухвалив:

Визнати неповажними підстави зазначені ОСОБА_1 у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року.

В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про відстрочення сплати судового збору за подання апеляційної скарги відмовити.

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 01 листопада 2019 року - залишити без руху, надавши апелянту строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали для усунення недоліків.

Роз`яснити, що у випадку невиконання вимог ухвали апеляційна скарга буде вважатись неподаною та повернена особі, яка її подала.

Ухвала касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Вінницького

апеляційного суду О.Ю. Береговий