КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________
Апеляційне провадження
№ 22-ц/824/1143/2020
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Київського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Семенюк Т.А.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» на рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2019 року (суддя Миколаєць І.Ю.) у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановила:

у липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості у розмірі 21 683грн 69коп. за кредитним договором від 10 вересня 2011р. та судових витрат.

Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору без номеру від 10 вересня 2011р. відповідач отримав кредит у розмірі 9 000грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Позивач посилався на те, що відповідач підтвердив свою згоду, що підписана ним заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач стверджував, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту, проте відповідач порушив зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку із чим виникла заборгованість, яка станом на 17 червня 2019р. становить 21 683грн 69коп. та складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 416грн 82коп., за простроченим тілом кредиту у розмірі 5 072грн 64коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання у розмірі 7 085грн 48коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн у розмірі 600грн, а також штрафів у розмірі 500грн (фіксована частина) та 1 008грн 75коп. (процентна складова).

Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2019 року позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 7 416грн 82коп. та 657грн судового збору. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача частини заборгованості по тілу кредиту та неустойки та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити вказані позовні вимоги у повному обсязі, в іншій частині залишити рішення суду без змін та стягнути з відповідача судові витрати.

Позивач посилається на неповне з`ясування судом обставин справи, безпідставне неврахування простроченої суми заборгованості за тілом кредиту, яка відображена в розрахунку заборгованості.

Крім того, позивач зазначає, що відповідачем при укладенні договору була підписана довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів льотного періоду», в якій був визначений порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості та розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому із грошових зобов`язань, тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. Проте, суд першої інстанції не встановив дійсних прав та обов`язків сторін, не перевірив розрахунок заборгованості та не дослідив довідку про умови кредитування, чим допустив однобічність та неповноту судового розгляду.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем не подано.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України зазначена апеляційна скарга розглядається без повідомлення учасників справи.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 10 вересня 2011р. ОСОБА_1 підписав анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, в якій погодився, що заява разом із пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Також ОСОБА_1 у заяві підтвердив, що ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, і просив надати йому послуги у вигляді видачі платіжної картки кредитка «Універсальна».

З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 17 червня 2019р. у відповідача наявна заборгованість за кредитним договором, яка складається із заборгованості за тілом кредиту у розмірі 7 416грн 82коп., за простроченим тілом кредиту у розмірі 5 072грн 64коп., нарахованої пені за прострочене зобов`язання у розмірі 7 085грн 48коп., нарахованої пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн у розмірі 600грн, а також штрафів у розмірі 500грн (фіксована частина) та 1 008грн 75коп. (процентна складова).

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що сторонами погоджені істотні умови кредитного договору, зокрема, розмір та порядок нарахування штрафних санкцій, однак поверненню банку підлягає сума, яка фактично була отримана відповідачем та не повернута в розмірі 7 416грн 82грн - заборгованість за тілом кредиту.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог не оскаржується, а відтак не є предметом апеляційного перегляду відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 1 статті 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно ч. 4 ст. 203 ЦК України правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Частиною 1 статті 207 ЦК України, редакція якої діяла на момент укладення договору, передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних

умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України).

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Як зазначила Велика Палата Верховного суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Законодавець пов`язує момент укладення договору з моментом передання грошей у випадку укладення договору позики (ст. 1046 ЦК України). Однак кредитний договір є укладеним з моменту досягнення його сторонами у письмовій формі згоди з усіх істотних умов договору.

У підтвердження своїх позовних вимог позивач надав суду першої інстанції копію анкети заяви від 10 вересня 2011 року, яка підписана ОСОБА_1 , розрахунок заборгованості, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не містять дати їх прийняття чи затвердження, Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщений на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Доказів видачі відповідачу кредитної картки, користування відповідачем кредитними коштами позивачем суду першої інстанції не надано.

Відповідно до пункту 1.1.1.88. Умов та Правил надання банківських послуг, прострочений кредит - це кредитні кошти, які були надані клієнту і не були повернуті банку в термін, передбачений договором.

Разом з цим, з наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що з 1 вересня 2018 року позивачем до тіла кредиту зараховувалися нараховані та не погашені проценти за користування кредитом, у зв`язку із чим був сформований прострочений кредит у сумі 398грн, який у подальшому збільшувався на розмір нарахованих та не сплачених процентів за користування кредитом.

Вказані дії позивача суперечать положенням ст. 1054 ЦК України і Умовам та Правилам надання банківських послуг, а відтак доводи апеляційної скарги про те, що судом неправомірно відмовлено у стягненні суми простроченого тіла кредиту, колегія суддів вважає безпідставними.

Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Разом з цим, у анкеті-заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та визначення її розміру, а в наданому позивачем суду першої інстанції витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» зазначені декілька видів тарифів, які містять різні розміри пені та штрафів, в залежності від виду кредитної картки, виданої позичальнику.

Позивачем суду не надано документів, які б підтвердили вид кредитної картки «Універсальна», яка була видана відповідачу.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Враховуючи вказані обставини, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку про ненадання позивачем належних доказів у підтвердження погодження з відповідачем розміру пені та штрафів при укладенні договору, а тому позовні вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочене зобов`язання у розмірі 7 085грн 48коп., пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100грн у розмірі 600грн, а також штрафів у розмірі 500грн (фіксована частина) та 1 008грн 75коп. (процентна складова) задоволенню не підлягають.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом не врахована підписана відповідачем довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів льотного періоду», в якій визначений порядок нарахування пені, її розмір та розмір штрафів, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки суду першої інстанції вказана довідка надана не була, а додана позивачем до апеляційної скарги.

Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної заяви. Якщо доказ не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасник справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може бути подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Звертаючись до суду першої інстанції з клопотанням про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та у відсутність представника позивача, позивач був обізнаний, що зобов`язаний надати всі наявні у нього докази разом із позовною заявою. Однак свого обов`язку не виконав.

За правилами ч. 1, 3 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Позивачем у апеляційній скарзі не зазначено, з яких підстав ним не було надано суду першої інстанції довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна» 55 днів льотного періоду», яка підписана відповідачем,та виписку про рух коштів за картками, виданими відповідачу, тому колегія суддів не приймає вказані документи, як нові докази у підтвердження позовних вимог.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну

скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглянувши справу у межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції оцінив надані позивачем докази, правильно застосував норми матеріального права, не допустив порушення норм процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення спору, тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381-383 ЦПК України, колегія суддів

постановила:

апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк» залишити без задоволення, рішення Святошинського районного суду міста Києва від 8 жовтня 2019 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Суддя-доповідач І.М. Рейнарт

Судді Г.М. Кирилюк

Т.А. Семенюк