Ухвала

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 500/1136/16-ц

провадження № 61-11861св18

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.,

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В. (суддя-доповідач),

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

заінтересована особа - Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області (правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області),

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року у складі судді Жигуліна С. М. та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року у складі колегії суддів: Гайворонського С. П., Кононенко Н. А., Сегеди С. М.,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст заяви

У березні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі - Ізмаїльське ОУ ПФУ Одеської області).

Заява мотивована тим, що відповідно до паспорта серії НОМЕР_1 , виданого 22 лютого 2006 року Ізмаїльським районним відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, її прізвище, ім`я та по батькові зазначено, як « ОСОБА_1 ».

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_2 про укладення шлюбу з ОСОБА_2 , виданим 23 вересня 1994 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 13, її по батькові зазначено « ОСОБА_3 ».

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 14 липня 1994 року відділом запису актів громадського стану Ізмаїльської районної держадміністрації, актовий запис № 65, вона змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

Однак у свідоцтвах про народження дітей у графі «Мати» невірно зазначено її прізвище, як « ОСОБА_5 », - у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 02 грудня 1980 року Петроштраневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 28, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 11 серпня 1982 року Петроштраневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 23, та у свідоцтві про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого 23 березня 1989 року сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 4.

ОСОБА_1 вважає, що зазначені розбіжності у документах перешкоджають їй у призначені Ізмаїльським ОУ ПФУ Одеської області пенсії.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просила суд встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва серії НОМЕР_7 про укладання шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_9 , виданого 23 вересня 1994 року Першотравневою сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 13; встановити факт належності ОСОБА_1 як матері дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , виданого 02 грудня 1980 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 28; встановити факт належності ОСОБА_1 як матері дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , виданого 11 серпня 1982 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 23; встановити факт належності ОСОБА_1 як матері сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , виданого 20 березня 1989 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 4; встановити факт належності ОСОБА_1 свідоцтва серії НОМЕР_8 про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , виданого 14 липня 1994 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області, актовий запис № 65 від 09 липня 1990 року.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року заяву ОСОБА_1 задоволено.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 свідоцтва серії НОМЕР_7 від 23 вересня 1994 року, про укладання шлюбу між ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , який видано Першотравневою сільською радою народних депутатів Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за № 13 від 23 вересня 1994 року.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 як матері дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 , яке видане Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за № 28 від 02 грудня 1980 року.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 як матері дочки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 , яке видане Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області на підставі актового запису за № 23 від 11 серпня 1982 року.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 як матері сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , свідоцтва про народження серії НОМЕР_6 , яке видане 20 березня 1989 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, на підставі актового запису за № 4 від 23 березня 1989 року.

Встановлено факт належності ОСОБА_1 свідоцтва серії НОМЕР_8 про розірвання шлюбу між ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , яке видане відділом реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльської районної державної адміністрації Одеської області на підставі актового запису за № 65 від 09 липня 1990 року.

Суд першої інстанції виходив із того, що розбіжності в документах заявниці виникли у зв`язку із перекладом документів з російської мови на державну українську мову, тому заява відповідно до вимог статей 256-259 Цивільного процесуального кодексу України 2004 року (далі - ЦПК України 2004 року) підлягає задоволенню.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року апеляційну скаргу Ізмаїльського ОУ ПФУ Одеської області відхилено, рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року залишено без змін.

Суд апеляційної інстанції постановив, що задовольняючи заяву, суд першої інстанції правильно застосував норми чинного законодавства України до спірних правовідносин та визнав належність документів заявниці.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та її доводів

У касаційній скарзі, поданій у березні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, Ізмаїльське ОУ ПФУ Одеської області, посилаючись на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, просило скасувати рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована тим, що рішення судів першої та апеляційної інстанцій не відповідають критеріям законності та обґрунтованості. Суди попередніх інстанцій не взяли до уваги, що заявницею не було надано належних та допустимих доказів належності саме їй документів, у яких містяться розбіжності щодо її прізвища, ім`я та по батькові. Ізмаїльське ОУ ПФУ Одеської області вважає, що зазначені заявницею документи належать не їй, а іншій особі.

Короткий зміст позиції інших учасників справи

Відзив на касаційну скаргу від ОСОБА_1 не надходив.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 квітня 2017 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Ізмаїльського ОУ ПФУ Одеської області на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року і витребувано з Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області цивільну справу № 500/1136/16-ц

У березні 2018 року цивільну справу № 500/1136/16-ц передано до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 19 березня 2018 року справу призначено до судового розгляду.

Позиція Верховного Суду

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядаються спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно із статтею 388 ЦПК України судом касаційної інстанції у цивільних справах є Верховний Суд.

Положеннями частини другої статті 389 ЦПК України передбачено, що підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Фактичні обставини справи

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що у паспорті серії НОМЕР_1 , виданого 22 лютого 2006 року Ізмаїльським районним відділом управління Міністерства внутрішніх справ України в Одеській області, прізвище, ім`я та по батькові заявниці зазначено, як « ОСОБА_1 ».

Згідно зі свідоцтвом серії НОМЕР_2 про укладення шлюбу з ОСОБА_2 , виданим 23 вересня 1994 року Першотравневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 13, по батькові заявниці зазначено « ОСОБА_3 ».

У свідоцтві про розірвання шлюбу серії НОМЕР_3 , виданого 14 липня 1994 року відділом запису актів громадського стану Ізмаїльської районної держадміністрації, актовий запис № 65, заявниця змінила прізвище на « ОСОБА_4 ».

У свідоцтвах про народження дітей у графі «Мати» невірно зазначено її прізвище, як « ОСОБА_5 », - у свідоцтві про народження серії НОМЕР_4 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виданого 02 грудня 1980 року Петроштраневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 28, у свідоцтві про народження серії НОМЕР_5 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , виданого 11 серпня 1982 року Петроштраневою сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 23, та у свідоцтві про народження серії НОМЕР_6 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , виданого 23 березня 1989 року сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, актовий запис № 4.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, і норми застосованого права

Згідно із частиною першою статті 234 ЦПК України 2004 року окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до пункту 6 частини першої статті 256 ЦПК України 2004 року суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті.

Заяви про встановлення факту належності особі паспорта, військового квитка, квитка про членство в об`єднанні громадян, а також свідоцтв, що їх видають органи державної реєстрації актів цивільного стану, судовому розгляду в окремому провадженні не підлягають (частина третя статті 256 ЦПК України 2004 року), оскільки ці питання вирішує орган, який видав документ.

ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності їй свідоцтв про укладення шлюбу та про народження дітей. Подібні заяви не підлягають розгляду в судовому порядку.

Правові та організаційні засади державної реєстрації актів цивільного стану визначає Закон України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Відповідно до частини п`ятої статті 9 цього Закону правила проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання затверджується Міністерством юстиції України. Внесення змін до актових записів цивільного стану регулюється Правилими внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5.

Абзацом другим пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» роз`яснено, що у кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду. Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя мотивованою ухвалою відмовляє у прийнятті заяви, а коли справу вже порушено - закриває провадження в ній.

Ураховуючи викладене, суди попередніх інстанцій зробили передчасний висновок про задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення.

Відповідно до пункту 5 частини першої статті 409 ЦПК України суд касаційної інстанції за результатами розгляду касаційної скарги має право скасувати судові рішення суду першої та апеляційної інстанцій у відповідній частині і закрити провадження у справі чи залишити позов без розгляду у відповідній частині.

Частиною першою статті 414 ЦПК України передбачено, що судове рішення, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню в касаційному порядку повністю або частково з закриттям провадження у справі або залишенням позову без розгляду у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 255 та 257 цього Кодексу.

Керуючись статтями 255, 400, 409, 414, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Ізмаїльського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Одеської області, правонаступником якого є Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області, задовольнити частково.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 08 квітня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 14 березня 2017 року скасувати.

Провадження у справі за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа - Ізмаїльське об`єднане управління Пенсійного фонду України Одеської області, закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник

Судді: І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк