Справа № 664/1489/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 жовтня 2020 року Цюрупинський районний суд

Херсонської області

у складі:

головуючого судді Савчака С.П.,

секретар судового засідання Орлова О.С.,

за участі:

позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ,

представника позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 адвоката Пастушенко Ю.А.,

відповідача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 ,

представника відповідача за зустрічним позовом та відповідача за первісним позовом ОСОБА_2 адвоката Тільненко (Гора) О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олешки Херсонської області в порядку загального позовного провадження цивільну справу за первісним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та розділ майна подружжя та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання квартири його особистою приватною власністю -

ВСТАНОВИВ:

До Цюрупинського районного суду Херсонської області з первісним позовом до ОСОБА_2 звернулась ОСОБА_1 за яким просить розірвати шлюб укладений між ними та розділити спільне нерухоме майно придбане під час шлюбу, а саме трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 її частини. Первісні позовні вимоги обґрунтовано тим, що 27.09.1986 року між ними укладено шлюб, від шлюбу мають двох дорослих дітей. Зловживання спиртними напоями зі сторони відповідача призвело до розриву стосунків та у зв`язку з цим почали виникати сварки. Подальше примирення між ними неможливе та подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам. За час спільного проживання за рахунок спільної праці та за їх спільні кошти було придбано вищевказану квартиру право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_2 . Оскільки в добровільному порядку розірвати шлюб та здіснити розділ нерухомого майна не вдалося вона звернулася до суду.

ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_1 за яким просить визнати квартиру АДРЕСА_1 його особистою приватною власністю. Зустрічні позовні вимоги обгрунтовано тим, що квартиру ним придбано за рахунок власних коштів, які отримані від підприємницької діяльності, якою він займався з 1995 року та коштів отриманих від продажу квартири АДРЕСА_2 , що належала йому на праві особистої приватної власності, а тому спірну квартиру не можна вважати об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

За відзивом ОСОБА_1 на зустрічну позовну заяву вона його не визнає, оскільки вона розпочала свою трудову діяльність з 05.01.1983 року та одружуючись з відповідачем мала професію та власний заробіток. Вона працювала на момент придбання квартири та продовжує працювати. Спірну квартиру було придбано за 8437 грн., які продавець відповідно до п. 5 договору купівлі-продажу від 05.10.2020 року одержала до його підписання. Квартиру АДРЕСА_2 ОСОБА_2 продав 26.02.2001 року за 1900 грн., а тому кошти від продажу цієї квартири не могли бути використанні для купівлі спірної квартири. Оскільки спільна квартира придбана за їх спільні кошти, які були отримані в результаті їх спільної праці просить відмовити у зустрічному позові.

В судовому засіданні позивач за первісним позовом та її представник свої позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові. Зустрічний позов не визнали з підстав зазначених у відзиві. Крім того, ОСОБА_1 додатково пояснила, що під час придбання спірної квартири не була присутня. Кошти від продажу квартири по АДРЕСА_3 пішли на відновлення здоров`я особи, яка постраждала внаслідок ДТП в якому був винен ОСОБА_2 . Крім того, вона весь час працювала, крім часу коли перебувала у декретній відпустці.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом та його представник свої позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові. Первісний позов не визнали. Крім того, ОСОБА_2 додатково пояснив, що він був приватним підприємцем, в 2000 роках він добре заробляв від цієї діяльності і тому це надало йому змогу придбати квартиру комунальні платежі за якою сплачував та сплачує саме він.

Ухвалою від 23.06.2020 року було відкрито спрощене позовне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 . Ухвалою суду від 16.07.2020 року було прийнято до спільного розгляду та об`єднано в одне провадження з первісним позовом зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 . Вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначити в справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.09.2020 року було закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду та викликано свідка ОСОБА_3 .

Заслухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка та дослідивши письмові докази у справі суд встановив.

27.09.1986 року було укладено шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_4 в Цюрупинському райвідділі ЗАГС Херсонської області, актовий запис за № 153. Прізвище чоловіка та дружини після укладення шлюбу ОСОБА_5 та ОСОБА_5 відповідно, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу НОМЕР_1 від 27.09.1986 року.

05.10.2000 року ОСОБА_6 продала, а ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_1 за 8437 грн., яка належить продавцю за договорами міни від 12.06.1996 року № 1232, 1234. Кошти за квартиру продавцем отримано до підписання договору (п. 1, 3, 5). Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 05.10.2000 року посвідчено Левківським І.П. приватним нотаріусом Цюрупинського районного нотаріального округу, який підписано в його присутності. Особи сторін встановлено, дієздатність перевірено, а також перевірено належність відчужуваної квартири продавцю.

26.02.2001 року ОСОБА_2 продав квартиру АДРЕСА_2 на Херсонській товарній біржі «Изумруд» за 1900 грн., яка належить йому на підставі свідоцтва про право власності на житло виданого Цюрупинським державним виробничим сільськогосподарським рибоводним підприємством 18.08.1995 року. Зазначене підтверджується договором купівлі-продажу від 26.02.2001 року.

Відповідно до даних паспорту про реєстрацію/прописку ОСОБА_1 була зареєстрована у цій квартирі з 06.01.1987 року, а ОСОБА_2 з 17.05.1985 року.

ОСОБА_2 з 07.06.1995 року по 31.12.200 року перебував на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Цюрупинському районі, як фізична особа-підприємець. За період з 01.07.1995 року по 31.03.2000 року ним отримано чистого доходу 5 102,49 грн.

За даними трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 з 05.01.1983 року почала свою трудову діяльність.

За показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_3 вона знає ОСОБА_2 приблизно 25 років. У неї є дві дочки ОСОБА_7 та ОСОБА_6 . Під час продажу квартири вона не була присутня, умови договору їй не відомі. Квартиру яку купив ОСОБА_2 належала саме ОСОБА_8 . Зі слів дочки ОСОБА_9 вона знає, що квартиру продано начебто за 3 тисячі доларів США, всієї суми у ОСОБА_2 не було та третю частину від суми він повинен був віддати пізніше. Дочка виїхала за кордон, через рік чи більше дочка їй подзвонила та сказала, що ОСОБА_2 повинен віддати цю частину коштів. Вона зустрілась з ОСОБА_2 , він віддав їй 700 доларів США, які вона переслала дочці. Крім того, за показаннями ОСОБА_3 ОСОБА_2 віддав частину коштів не раніше чим через рік, при тому що квартиру він продав по АДРЕСА_3 менше ніж через 5 (п`ять) місяців після придбання спірної квартири.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

На підставі викладеного, враховуючи, що шлюбом є сімейний союз чоловіка та жінки, який ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка та враховуючи, що ОСОБА_1 наполягає на його розірванні, сторони не мають від шлюбу неповнолітніх дітей, з дня подання нею позову пройшло більше трьох місяців, але сторони за цей час не примирилися, ОСОБА_2 не заявляв клопотань про надання часу для примирення, а тому первісний позов в цій частині підлягає задоволенню та шлюб підлягає розірванню, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 22 КпШС України, в редакції, яка діяла станом на 05.10.2000 року, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КпШС України, в редакції, яка діяла станом на 05.10.2000 року, майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

До показань свідка ОСОБА_3 суд відноситься критично, оскільки з моменту продажу квартири пройшло вже 20 років, вона не була присутня під час укладення договору та умови договору їй не відомі. Крім цього, показання свідка спростовуються письмовим доказом, а саме договором купівлі-продажу від 05.10.2000 року за яким продаж спірної квартири здійснено за 8437 грн., які отримані продавцем ОСОБА_6 до підписання договору, за квартиру, яка їй належить на праві власності. Суд в даному випадку надає перевагу письмовому доказу, оскільки саме він містить більш достовірну інформацію при тому, що був посвідчений нотаріусом в присутності сторін та було перевірено право власності на квартиру, яке належало ОСОБА_6 .

Також суд, критично відноситься до доводів ОСОБА_2 про те, що кошти для придбання спірної квартири були ним отриманні від продажу квартири, яка належала йому особисто, оскільки квартира в АДРЕСА_3 була ним продана 28.02.2001 року, тобто після укладення договору купівлі-продажу спірної квартири та за умовами підписаного ним договору щодо купівлі спірної квартири вартість квартири була ним сплачена до його укладення, тобто до 05.10.2000 року.

Крім того, суд критично відносить до доводів ОСОБА_2 , що квартира була придбана за його особисті кошти від підприємницької діяльності, оскільки квартира була придбана за 8437 грн., а за весь час підприємницької діяльності починаючи з 1995 року ним отримано чистого прибутку у розмірі 5 102, 49 грн.

В даному випадку, суд вважає, що квартиру було придбано саме за спільні кошти ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки і ОСОБА_1 за цей час працювала та отримувала певний дохід. При цьому, ОСОБА_2 не міг весь цей час зберігати (накопичувати) суму коштів від цієї діяльності при цьому не витрачаючи нічого з цієї суми на своє утримання, утримання дітей та свого майна.

На думку суду, ОСОБА_2 не доведено достатніми доказами того, що квартира АДРЕСА_1 була ним придбана за його особисті кошти від підприємницької діяльності та кошти належні йому від продажу квартири, яка належала йому на праві особистої приватної власності. У зв`язку з зазначеним, суд вважає, що спірна квартира є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , оскільки була придбана під час шлюбу та за спільні кошти. На підставі викладеного у задоволенні зустрічного позову щодо визнання квартири особистою приватною власністю ОСОБА_2 слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

На підставі викладеного, враховуючи, що трикімнатна квартира АДРЕСА_1 є спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , пред`явлення нею позову про її поділ шляхом визнання права власності на 1/2 її частини не суперечить законодавству України, частки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 в цій квартирі є рівними, а тому суд вважає, що первісний позов в цій частині вимоги підлягає задоволенню та квартира підлягає поділу шляхом визнання права власності ОСОБА_1 на 1/2 її частини.

Враховуючи, що у задоволенні зустрічного позову відмовлено, а тому судові витрати понесенні ОСОБА_2 зі сплати судового збору у розмірі 840,80 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід покласти на нього.

Враховуючи, що первісний позов задоволено, а тому судові витрати понесенні ОСОБА_1 зі сплати судового збору у розмірі 1 681,60 грн. відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України слід стягнути з ОСОБА_2 на її користь.

Керуючись ст.ст. 1 - 5, 12, 13, 19, 76 - 81, 89, 90, 95, 133, 141, 258, 259, 263-265, 352, 354, 355 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

Первісний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 задовольнити.

Розірвати шлюб укладений 27.09.1986 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , який був зареєстрований в Цюрупинському райвідділі ЗАГС Херсонської області, актовий запис № 153.

Поділити між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 трикімнатну квартиру АДРЕСА_1 визнавши за ОСОБА_1 право власності на 1/2 її частини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 1 681,60 грн.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 відмовити.

Судові витрати понесенні ОСОБА_2 зі сплати судового збору за подання позову у розмірі 840,80 грн. покласти на нього.

На рішення може бути подано апеляційну скаргу до Херсонського апеляційного суду через Цюрупинський районний суд Херсонської області протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_3 .

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання за адресою: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Повне рішення суду складено 04 листопада 2020 року.

Суддя (підпис) Савчак С. П.