Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 757/31129/18

провадження № 61-8583 св 19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д. (суддя-доповідач),

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А., Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - ОСОБА_2 ,

відповідач - публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року у складі судді Матійчук Г. О. та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року у складі колегії суддів:

Слюсар Т. А., Волошиної В. М., Панченка М. М.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У червні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк»

(далі - ПАТ КБ «ПриватБанк», банк) про визнання недійсними окремих пунктів кредитних договорів й здійснення перерахунку сплачених коштів.

В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11 червня 2007 року

між ним та банком було укладено кредитні договори № К2UOG100260052

та № К2UOG200260052, згідно з якими йому надано відповідно кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі

39 520,00 доларів США на купівлю домоволодіння, а також у розмірі 14 160,00 доларів США а сплату страхових платежів у випадку та в порядку, передбаченому пунктами 2.1.3, 2.2.7 кредитного договору

№ К2UOG100260052, зі сплатою відсотків у розмірі 1 відсотка на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, зі строком погашення кредитів - 10 червня 2037 року.

Вказував, що своєчасно виконував взяті зобов`язання, однак заборгованість перед банком не зменшувалась, а збільшувалась, що давало підстави вважати, що банком в односторонньому порядку збільшено відсоткову ставку за кредитними договорами. Зазначав, що неодноразово звертався до банку з проханням надати відповідь щодо дійсної відсоткової ставки

за кредитними договорами та надати розрахунок кредитної заборгованості, однак, йому було відмовлено у наданні запитуваної інформації.

Стверджував, що підвищення банком відсоткової ставки

в односторонньому порядку є незаконним, а пункти кредитних договорів, якими передбачено право підвищення відсоткової ставки, підлягають визнанню недійсними, оскільки суперечать вимогам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів».

З урахуванням наведеного ОСОБА_1 просив суд: визнати недійсним пункт 2.3.1 кредитного договору від 11 червня 2007 року

№ К2UOG100260052 щодо права банку збільшувати розмір відсоткової ставки у разі зміни кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні; визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення в односторонньому порядку фіксованої процентної ставки за кредитним договором

від 11 червня 2007 року № К2UOG100260052, зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійснити перерахунок відсотків за користування кредитом до розміру 1 відсотка на місяць відповідно до умов вчиненого договору

та провести перерахунок сплачених платежів по погашенню кредиту

та сплаті нарахованих відсотків за користування кредитними коштами

за період, в якому підвищена процентна ставка; визнати недійсним пункт 2.3.1 кредитного договору від 11 червня 2007 року № К2UOG200260052 щодо права банку збільшувати розмір відсоткової ставки у разі зміни кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні; визнати незаконними дії ПАТ КБ «ПриватБанк» щодо підвищення в односторонньому порядку фіксованої процентної ставки за кредитним договором від 11 червня 2007 року

№ К2UOG200260052; зобов`язати ПАТ КБ «ПриватБанк» здійсни перерахунок відсотків за користування кредитом до розміру 1 відсотка на місяць відповідно до умов вчиненого договору та провести перерахунок сплачених платежів по погашенню кредиту та сплаті нарахованих відсотків

за користування кредитними коштами за період, в якому діяла підвищена процентна ставка.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року у задоволені позову ОСОБА_1 відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оспорювані кредитні договори відповідають вимогам законодавства, зокрема статті 11

Закону України «Про захист прав споживачів», а підстави для визнання їх недійсними (окремих пунктів договорів), передбачені статтями 203,

215 ЦК України, відсутні. Банк в установленому законом порядку змінив процентну ставку, а позичальник ці умови прийняв і сплачував їх.

Короткий зміст судового рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилено. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року залишено без змін.

Судове рішення апеляційного суду мотивовано тим, щосудом першої інстанції вірно з`ясовані фактичні обставини справи та дана їм належна правова оцінка, а його висновки підтверджуються матеріалами справи

та ґрунтуються на нормах діючого законодавства.

Суд апеляційної інстанції зазначив, що оспорювані кредитні договори відповідають вимогам чинного законодавства, а підстави, передбачені

статтями 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», статтями 203, 215 ЦК України, для визнання їх недійсними відсутні. Крім того,

позивач протягом тривалого часу виконував умови вказаних договорів, вважав їх справедливими та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства. Збільшення банком відсоткової ставки за користування кредитом з 12 процентів річних до 14 процентів річних правомірне. Посилання позивача на те, що банк не повідомив його про збільшення відсоткової ставки, за умовами кредитного договору не має правового значення.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі, поданій у травні 2019 року до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду, представник ОСОБА_1 -

ОСОБА_2 , посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду

від 14 травня 2019 року відкрито касаційне провадження в указаній справі, витребувано цивільну справу № 757/31129/18 із Печерського районного суду м. Києва та надано строк для подання відзиву на касаційну скаргу.

У серпні 2019 року справа надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2020 року справу призначено до судового розгляду.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Касаційна скарга мотивована тим, що судами попередніх інстанцій не враховано, що ПАТ КБ «ПриватБанк» неправомірно та без повідомлення позивача збільшив в односторонньому порядку відсоткову ставку за кредитними договорами. При цьому сплата позичальником відсотків у збільшеному розмірі не свідчить про визнання ним такого збільшення розміру відсоткової ставки, оскільки він не отримував повідомлення про таке збільшення, а сплачував кредит, розмір заборгованості якого постійно збільшувався.

Оспорювані пункти кредитних договорів не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки банком не було повідомлено боржника про зміну відсоткової ставки.

Зазначає, що судами проявлено формальний підхід під час розгляду справи, так як не взято до уваги порушення процедури зміни відсоткової ставки за кредитним договором у частині повідомлення банком боржника про таку зміну.

Доводи особи, яка подала відзив на касаційну скаргу

У липні 2019 року до суду касаційної інстанції надійшов відзив на касаційну скаргу від ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому вказується, що оскаржувані судові рішення є законними та обґрунтованими, просить залишити їх без змін,

а касаційну скаргу - без задоволення.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

11 червня 2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитні договори № K2U0G100260052 та № K2U0G200260052, відповідно до умов яких ОСОБА_1 було надано кредитні кошти

на строк до 10 червня 2037 рік включно.

Кредитні кошти надані у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 39 520,00 доларів США на купівлю домоволодіння, а також у розмірі

14 160,00доларів СШАна сплату страхових платежів у випадку та в порядку передбаченому пунктами 2.1.3 та 2.2.7 кредитного договору

№ K2U0G100260052, зі сплатою відсотків у розмірі 1 відсотка на місяць

на суму залишку заборгованості за кредитом.

Пунктом 2.3.1 кредитного договору № K2U0G100260052 встановлено, що банк має право в односторонньому порядку змінювати розмір відсоткової ставки в сторону збільшення та при цьому, банк направляє позичальнику письмове підтвердження про зміну відсоткової ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в силу зміненої відсоткової ставки.

Аналогічні положення закріплені пунктом 2.3.1 кредитного договору

№ K2U0G200260052.

ПАТ КБ «ПриватБанк»підвищило в односторонньому порядку розмір фіксованої процентної ставки за кредитними договорами до 14 процентів річних.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , підлягає частковому задоволенню.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Статтями 525, 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов

та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними

в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору

з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, визначені статтею 203 ЦК України.

Так, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Відповідно до статті 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (частина третя статті 215 ЦК України).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором,

а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

Пунктом 2.3.1 кредитних договорів від 11 червня 2007 року

№ К2UOG100260052 та № К2UOG200260052 передбачено право банку збільшувати розмір відсоткової ставки за користуванням кредитом при зміні кон`юктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше ніж 10 процентів у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент укладення кредитного договору, зміні облікової ставки Національного банку України, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом семи календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки.

З урахуванням вказаного положення, а також того, що середньозважена ставка по кредитам у гривні станом на 17 жовтня 2007 року становила

14,3 проценти, середньозважена ставка по кредитам у гривні станом

на 06 січня 2009 року становила 28,3 проценти, тобто розмір середньозваженої ставки за вказаний період дії кредитного договору збільшився на 14 процентів, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, визнав безпідставними позовні вимоги ОСОБА_1 та відмовив у задоволенні його позову. Але такі висновки є передчасними.

Відповідно до пункту 3 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 серпня

2002 року №1155 (далі - Правила, тут і надалі в редакції на час спірних правовідносин), рекомендоване поштове відправлення - це поштове відправлення (лист, поштова картка, бандероль, секограма, дрібний пакет, мішок «M»), що приймається для пересилання без зазначення суми оголошеної цінності вкладення з видачею відправникові розрахункового документа про прийняття і доставляється (вручається) адресатові (одержувачу) під розписку.

Згідно з пунктом 114 Правил адресовані фізичним особам рекомендовані поштові відправлення, рекомендовані повідомлення про вручення реєстрованих поштових відправлень (поштових переказів), повідомлення про надходження переказів, що пересилаються телеграфом або електронною поштою, а також усі повторні повідомлення про надходження поштових відправлень (поштових переказів) вручаються особисто адресату (одержувачу), а в разі його відсутності - повнолітнім членам сім`ї за умови пред`явлення ними документа, що посвідчує особу.

У разі підвищення банком процентної ставки з`ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки (повідомлення позичальника чи підписання додаткової угоди тощо); дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо.

Судами встановлено, що збільшення процентної ставки до 14 процентів річних проведено банком в односторонньому порядку.

З аналізу пунктів 2.3.1 кредитних договорів вбачається, що повідомлення банком позичальника про зміну відсоткової ставки не може впливати на факт її зміни, оскільки таке повідомлення відбувається уже після відповідної зміни відсоткової ставки.

При цьому матеріали справи не містять належних та допустимих доказів дотримання банком процедури зміни відсоткової ставки, яка встановлена кредитними договорами.

Відповідно до абзацу четвертого частини четвертої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) у договорі про надання споживчого кредиту може зазначатися, що відсоткова ставка за кредитом може змінюватися залежно від зміни облікової ставки Національного банку України або

в інших випадках. Про зміну відсоткової ставки за споживчим кредитом споживач повідомляється кредитодавцем письмово протягом семи календарних днів з дати її зміни. Без такого повідомлення будь-яка зміна відсоткової ставки є недійсною.

Боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку

в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку.

Зазначена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України: від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2355цс15; від 11 жовтня

2017 року у справі № 6-1374цс17 і вона є незмінною.

Проте суди попередніх інстанцій на зазначені обставини уваги не звернули та не з`ясували, чи отримав ОСОБА_1 повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитними договорами, а безпідставно виходили лише з того, що це не має правового значення за умовами договорів.

Крім того, не надано належну оцінку реєстру заказних листів від 30 жовтня 2008 року № 325 USD, який ПАТ КБ «ПриватБанк» надав до суду на підтвердження факту направлення позивачу письмового повідомлення про зміну процентної ставки, з якого вбачається, що відправлення повідомлення ОСОБА_1 було здійснено через ТОВ «ПРИН-Ц».

При цьому факт отримання такого повідомлення боржником банк не довів.

Таким чином, суди дійшли передчасного висновку про відмову

у задоволенні позову ОСОБА_1 , так як необхідно було з`ясувати факт отримання позичальником повідомлення про збільшення процентної ставки за кредитними договорами, а у разі отримання такого повідомлення,

надати правову оцінку доводам позивача про те, чи сплачував він проценти за підвищеною процентною ставкою на виконання частини другої статті

642 ЦК України.

Надаючи оцінку цій обставині суди лише формально послались на те, що позичальник сплачував кредит з урахуванням підвищеної процентної ставки, взагалі не навівши доказів цьому, навіть не зазначивши, коли саме (з якої дати) банк підвищив процентну ставку за кредитом.

Відповідно до пунктів 1, 3 частини третьої статті 411 ЦПК України підставою для скасування судового рішення та направлення справи на новий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, які мають значення для правильного вирішення справи, якщо суд не дослідив зібрані у справі докази; суд встановив обставини, що мають суттєве значення, на підставі недопустимих доказів.

Справа направляється на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, якщо порушення норм процесуального права допущені тільки цим судом. У всіх інших випадках справа направляється до суду першої інстанції.

Оскільки суди належним чином не встановили правовідносини, які виникли між сторонами, не з`ясували фактичних обставин справи щодо заявлених вимог, тому суд касаційної інстанції у силу своїх процесуальних повноважень не може ухвалити власне судове рішення.

За таких обставин оскаржувані судові рішення не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України та ухвалені з порушенням норм матеріального

та процесуального права, що в силу пунктів 1, 3 частини третьої статті

411 ЦПК України є підставою для їх скасування з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись статтями 400, 409, 411, 416, 418, 419 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 , задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 листопада 2018 року та постанову Київського апеляційного суду від 03 квітня 2019 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: Д. Д. Луспеник

І. А. Воробйова

Б. І. Гулько

Р. А. Лідовець

Ю. В. Черняк