_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 520/2032/17
Провадження № 2/947/1311/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Васильків Олени Василівни,

секретаря судового засідання - Завальнюк Катерини Володимирівни,

за участі: позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Київська державна нотаріальна контора в м.Одеса, третя особа - Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, про визнання недйсними заяв, та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння; та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, -

ВСТАНОВИВ:

І. ПРОЦЕДУРА

17.02.2017 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , до якого 07.08.2017 року надала заяву про уточнення вимог, залишивши позовні вимоги тільки до відповідача ОСОБА_4 та просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт неприйняття ОСОБА_4 спадщини після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 ; визнати за нею право власності на 1/4 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

07.10.2020 року позивач ОСОБА_1 надала уточнену позовну заяву про визнання недійсними заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 , 10.04.2009 року, визнання недійсною заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання за нею, ОСОБА_1 , права власності на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

30.05.2017 року відповідач ОСОБА_2 надала зустрічну позовну заяву, в якій просить визнати за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Ухвалою суду від 23.01.2018 року підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 14.05.2020 року зупинено провадження у справі №520/2032/17 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , треті особи - Третя одеська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, ОСОБА_2 , про встановлення факту та визнання права власності в порядку спадкування за законом, та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, до набрання законної сили судовим рішенням в справі №520/6412/17 за позовом ОСОБА_1 до Третьої одеської державної нотаріальної контори, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_4 , про визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування посвідчувального напису нотаріуса.

Ухвалою суду від 26.05.2020 року провадження у справі поновлено.

09.07.2020 року позивачем за первісним позовом ОСОБА_1 надано до суду витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть відповідача по справі ОСОБА_3 ; витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про смерть та копію свідоцтва про смерть відповідача по справі ОСОБА_4 .

Правонаступники ОСОБА_4 дружина ОСОБА_7 та син ОСОБА_8 подали до суду заяву, відповідно до якої вони заперечують проти задоволення позову ОСОБА_1 та про визнання в повному обсязі зустрічних позовних вимог ОСОБА_2

ОСОБА_2 подано до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у заяві вона підтримує зустрічний позов в повному обсязі та просить його задовольнити, а також просить відмовити в задоволенні позову ОСОБА_1 .

До суду від Третьої Одеської державної нотаріальної контори надійшла заява про розгляд справи за відсутності її представника, розгляд справи залишено на розсуд суду.

Київською державною нотаріальною конторою в м. Одеса було подано заяву про розгляд справ за відсутності її нотаріальної контори, розгляд справи залишено на розсуд суду

Представник КП "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради до судового засідання не з`явився, про розгляд справи сповіщений належним чином, причини неявки суду не відомі.

ІІ. АРГУМЕНТИ (ДОВОДИ) УЧАСНИКІВ СПРАВИ

В своїх позовних вимогах позивач за первісним позовом ОСОБА_1 посилається на те, що вона є онукою ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м.

За життя померла ОСОБА_6 не склала заповідальне розпорядження, а тому спадкування здійснюється за законом. Єдиними спадкоємцями на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , були її онуки: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , які мають право на отримання спадщини у вигляді 1/8 частини будинку у АДРЕСА_1 , кожний.

25.05.2009 року ОСОБА_1 звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Андрющенко Л.Л., реєстровий № 395. На підставі вказаної заяви державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. була заведена спадкова справа № 768/09 щодо майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.07.2009 року до нотаріальної контори була подана заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.07.2009 року до нотаріальної контори була подана заява від ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2

14.08.2009 року до нотаріальної контори була подана заява від ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 .

Позивач за первісним позовом вважає, що заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не відповідають вимогам чинного законодавства, а тому саме вона є єдиним спадкоємцем на майно ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею одною була подана заява про прийняття спадщини, яка повністю відповідає вимогам діючого законодавства.

08.10.2009 року, своєю постановою, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

У позивача за первісним позовом відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спірне майно, крім того, на сьогоднішній день існує спір про право між спадкоємцями на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому ОСОБА_1 змушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів.

30.05.2017 року відповідач ОСОБА_2 подала зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1 , в якій просить визнати за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

В обґрунтуванні своїх позовних вимог ОСОБА_5 посилається на те, що після смерті її бабусі ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частини домоволодіння у АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м. Право на спадкування вказаного майна мають четверо онуків померлої, по 1/8 частині кожному.

Всі онуки своєчасно, в рамках встановленого чинним законодавством строку звернулися до державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та про відмову від прийняття спадщини.

ОСОБА_3 , ОСОБА_4 відмовились від спадщини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на користь ОСОБА_2 , а тому позивач за зустрічним позовом має право на 3/8 частини домоволодіння у АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м.

06.06.2017 року ОСОБА_5 звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до Листа №3381/02-14 від 09.06.2017 у видачі вказаного свідоцтва їй було відмовлено на підставі того, що вже існує постанова про відмову ОСОБА_1 у вчиненні нотаріальної дії.

Таким чином, оформити свої спадкові права вона не може, у зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів, а тому змушена звернутися до суду для захисту своїх майнових прав.

04.01.2018 року ОСОБА_1 подала відзив на зустрічний позов, відповідно до якого вказаний позов вона не визнає в повному обсязі, та вважає його таким що не підлягає задоволенню. ОСОБА_1 зазначає, що на момент відмови ОСОБА_4 від своєї долі у спадковому майні, його паспорт був недійсним, а тому нотаріус не мала підстав встановити його особу за документом, який не мав чинності. На той момент ОСОБА_4 було 47 років, але фотографія по досягненні ним 45 років в паспорті була відсутня.

ІІІ. ФАКТИЧНІ ОБСТАВИНИ СПРАВИ

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_6 , про що 11.04.2009 року складено відповідний актовий запис № 611 Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 /т.1., а.с.18/

Відповідно до ч.1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Згідно із ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя померла ОСОБА_6 не склала заповідальне розпорядження, а тому спадкування здійснюється за законом.

Після смерті ОСОБА_6 відкрилась спадщина у вигляді права власності на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м.

Домоволодіння у АДРЕСА_1 знаходилося у спільній власності ОСОБА_6 та її чоловіка ОСОБА_9 , по 1/2 частини у кожного.

Право власності ОСОБА_6 та ОСОБА_9 на вказаний будинок підтверджується договором на право забудови від 18.10.1940 року, який укладено між відділом комунального господарства Одеської міської ради та ОСОБА_6 , ОСОБА_9 /т.1., а.с.26-27/.

Подружжя мало двох дітей:

-сина ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що 02.03.1936 року складено відповідний актовий запис № 10 Великою Фонтанською сільрадою Одеського району Одеської області, що вбачається з свідоцтва про народження № НОМЕР_2 /т.1., а.с. 31/

-доньку ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , про що 20.04.1949 року складено відповідний актовий запис № 648 Кагановичським райЗАГСом м. Одеси, що вбачається з свідоцтва про народження серії НОМЕР_3 /т.1., а.с. 118/

У ОСОБА_10 під час шлюбу з ОСОБА_12 народилось двоє дітей:

-донька ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що 08.01.1961 року складено відповідний актовий запис № 51 Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, що вбачається з свідоцтва про народження серія НОМЕР_4 /т. 1, а.с. 16/,

-син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

У ОСОБА_11 народилось двоє дітей:

- син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_6 ,

- донька ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , про що 09.10.1973 року складено відповідний актовий запис № 2475 Київською районною сільською радою ЗАГС м. Одеси, що вбачається з свідоцтва про народження НОМЕР_5 /т.1., а.с. 121/

ІНФОРМАЦІЯ_8 помер ОСОБА_9 , про що 08.10.1963 року складено відповідний актовий запис № 4653 Міським бюро ЗАГС м. Одеси, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 /т.1., а.с.33/

ІНФОРМАЦІЯ_9 помер ОСОБА_10 , про що 09.09.1983 року складено відповідний актовий запис № 6650 Жовтневим ЗАГСом м. Одеси, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 /т.1., а.с.33/

ІНФОРМАЦІЯ_10 померла ОСОБА_11 , про що 31.07.2006 року складено відповідний актовий запис № 7016 Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси, що вбачається з свідоцтва про смерть серії НОМЕР_8 /т.1., а.с.19/

Таким чином, на момент подання первісного позову єдиними спадкоємцями на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , були її онуки: ОСОБА_1 (позивач за первісним позовом) та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 (відповідачі за первісним позовом), які мають право на отримання спадщини у вигляді 1/8 частини будинку у АДРЕСА_1 , кожний.

Відповідно до ч. 5 ст. 1266 ЦК України, якщо спадкування за правом представлення здійснюється кількома особами, частка їхнього померлого родича ділиться між ними порівну.

Згідно із ч. 2 та 3 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

18.05.2009 року ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Андрющенко Л.Л. щодо посвідчення справжності підпису на заяві про прийняття спадщини. Після чого вказана заява була відправлена до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, з метою заведення спадкової справи. 25.05.2009 року заява надійшла на адресу Третьої Одеської державної нотаріальної контори./т.1., а.с.25/

Частиною 1 ст. 1269 ЦПК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1270 ЦПК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Прийняття спадщини є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця.

25.05.2009 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В.на підставі заяви ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 768/09 щодо майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

31.07.2009 року до нотаріальної контори була подана заява від ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , що була зареєстрована за №2996 та долучена до матеріалів спадкової справи № 768/09./т.1, а.с.24/

31.07.2009 року до нотаріальної контори була подана заява від ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , що була зареєстрована за № 2995 та долучена до матеріалів спадкової справи № 768/09. /т.1, а.с.23/

14.08.2009 року до нотаріальної контори була подана заява від ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_2 , що була зареєстрована за № 3253 та долучена до матеріалів спадкової справи № 768/09./т.1, а.с.22/

Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦПК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Позивач за первісним позовом вважає, що заяви ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 не відповідають вимогам чинного законодавства, а саме: не викладені на спеціальних бланках, на них відсутній ідентифікаційний номер та відсутня печатка нотаріуса Різой Н.В., а такохж заявниками не сплачено державне мито, а тому заяви відповідачів є недійсними. крім того, на момент складання заяви про відмову від спадщини ОСОБА_4 мав недійсний паспорт (відсутнє фото по досягненню 45 років), тобто його особистість не могла бути встановлена нотаріусом на підставі недійсного документу.

З огляду на наведене, позивач за первісним позовом вважає, що саме вона є єдиним спадкоємцем на майно ОСОБА_6 ,померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , оскільки нею одною була подана заява про прийняття спадщини, яка повністю відповідає вимогам діючого законодавства, а тому вона має право на спадкування всього майна бабусі, що складає 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , що знаходиться на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м.

Відповідно до абзацу 1 п. 216 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої Наказом Міністерства юстиції України № 20/5 від 03.03.2004 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за № 283/8882 від 03.03.2004 року (чинної на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) (надалі Інструкція), письмова заява про прийняття спадщини та відмову від неї подається спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Інших вимог до заяв про прийняття та відмову від спадщини, які подані безпосередньо спадкоємцем до нотаріуса, вказаною Інструкцією не визначено. Інструкція не передбачає обов`язкової наявності ідентифікаційного коду заявника у подібній заяві, засвідчення її печаткою нотаріуса або викладення її на спеціальному нотаріальному бланку.

Відповідно до п. 5 Глави 1 Загальних положень Інструкції, тексти договорів, заповітів, довіреностей, свідоцтв, актів про морські протести та протести векселів, перекладів у разі засвідчення нотаріусом вірності перекладу документа з однієї мови на іншу, заяв, на яких нотаріусом засвідчується справжність підпису, за винятком заяв у електронній формі та тих примірників, що залишаються у справах нотаріуса, а також дублікатів нотаріальних документів, викладаються на спеціальних бланках нотаріальних документів з лицьового та зворотного боку цих бланків. Зразок, опис, порядок витрачання, зберігання, обігу та звітності спеціальних бланків нотаріальних документів установлюються Кабінетом Міністрів України.Зазначені нотаріальні дії, вчинені без використання спеціальних бланків нотаріальних документів, є нечинними. Вчинення інших нотаріальних дій здійснюється без використання спеціальних бланків нотаріальних документів.

Відповідно до вказаної норми, заяви про прийняття спадщини та відмову від неї, які подаються спадкоємцем особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, не входять до переліку нотаріальних дій, що вчиняються на нотаріальних бланках.

Згідно із абзацом 1 п. 216 Інструкції, якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або прибути особисто до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою. (тобто на заяві надісланою поштою, а не поданою особисто)

Таким чином, проаналізувавши практику національного законодавства, суд зазначає, що ні в ЦК України, ні в Законі України «Про нотаріат» та Інструкції чітких вимог до змісту заяви про прийняття або відмову від спадщини не встановлено, але виходячи з юридичної практики та теорії нотаріального процесу рекомендується зазначати у заяві такі відомості:

- назву державної нотаріальної контори (атрибути нотаріуса);

- прізвище, ім`я, по батькові спадкоємця, місце його проживання (доцільно вказувати номери засобів зв`язку);

- прізвище, ім`я, по батькові спадкодавця, дату смерті, місце його проживання

- підстави закликання до спадкування з відповідними документами;

- відомості, відомі спадкоємцю-заявнику, про інших спадкоємців;

- відомості, відомі спадкоємцю-заявнику, про належність конкретногомайна до спадщини, а також докази, що підтверджують дану обставину (правовстановлюючі документи на майно спадкодавця);

- якщо спадщину на момент подання заяви ще не відкрито, подається оригінал свідоцтва про смерть спадкодавця;

- законні представники (опікуни) мають підтвердити належними документами свій статус та особу;

- у разі необхідності спадкоємець-заявник може просити про вжиття заходів до охорони спадкового майна.

Заява про прийняття спадщини або відмову від неї подається спадкоємцем особисто.

Якщо спадкоємець особисто прибув до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, нотаріальне засвідчення справжності його підпису на таких заявах не вимагається. У цьому випадку нотаріус встановлює особу заявника, про що на заяві робиться відповідна службова відмітка. Ця відмітка скріплюється підписом нотаріуса.

Заява про прийняття спадщини чи про відмову від її прийняття підлягає реєстрації у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ у день надходження. У разі надходження такого документа поштою він підлягає також реєстрації у Журналі реєстрації вхідних документів. Усі наступні заяви (додаткові, від інших спадкоємців, кредиторів) також реєструються у Книзі обліку і реєстрації спадкових справ під самостійними номерами та в хронологічному порядку. На всіх заявах зазначаються дата їх надходження та номер спадкової справи.

Заява ОСОБА_3 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 від 31.07.2009 року № 2995; заява ОСОБА_2 про прийняття спадщини від 31.07.2009 року № 2996; заява від ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_2 від 14.08.2009 року № 3253, мають реєстраційний номер, номер спадкової справи, на них зазначена дата надходження, мають відмітку про встановлення особи заявника та підпис нотаріуса, а тому є такими, що відповідають вимогам законодавства тобто є дійсними. Підстави для визнання їх недійсними відсутні.

Стосовно наполягання позивача за первісним позовом, про обов`язковість сплати державного мита за подання вищевказаних заяв, суд роз`яснює, що перелік та розмір ставок державного мита за вчинення нотаріальних дій, передбачений ст. 3 Декрету Кабінету Міністрів «Про державне мито», подання заяв про прийняття та відмову від спадщини до вказаного переліку не входить.

Відповідно до п. 216 Інструкції (чинної на момент відкриття спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, провадиться нотаріусом після подання правовстановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

08.10.2009 року, своєю постановою, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно. Крім того, у постанові було повідомлено, що згідно Листа КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 14.08.2009 року за вих. № 98110.70 за ОСОБА_6 нерухоме майно не зареєстроване./т.1. а.с.28/

Однак 26.03.2010 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» було надано новий Лист /т.1. а.с.30/ про зміну Листа вих. № 98110.70 від 14.08.2009 року, та повідомлено, що станом на 26.03.2010 року домоволодіння у АДРЕСА_1 зареєстроване:

-1/2 частина за ОСОБА_6 на підставі договору про право забудови від 19.10.1940 року за № 15224, на підставі акту приймання 1/2 частини будинку в експлуатацію, затвердженого рішенням Виконкому Київської райради від 15.02.1980 року, № 204.

-1/4 частина за ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_6 ) на підставі дублікату свідоцтва про право спадкування за законом, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 31.08.2007 р., за № 5-1465.

-1/4 частина за ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_7 ) на підставі дублікату свідоцтва про право спадкування за законом, виданого Третьою Одеською державною нотаріальною конторою 31.08.2007 р., за № 5-1468.

Суд вважає, що зазначення у Листі КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 14.08.2009 року за вих. № 98110.70 про відсутність даних про зареєстроване право власності ОСОБА_6 є таким, що не має правого значення, оскільки дані відомості були зазначені на підставі помилкового повідомлення КП «ОМБТІ та РОН», до якого в подальшому були внесені уточнення, з яких вбачається наявність зареєстрованого нерухомого майна за спадкодавцем ОСОБА_6 .

Таким чином, факт наявності зареєстрованого права власності на 1/2 частку домоволодіння у АДРЕСА_1 , за ОСОБА_6 є підтвердженим.

Згідно п.1, 2 ч.1ст. 49 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо:

1) вчинення такої дії суперечить законодавству України;

2) не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 05.04.2012 року по справі № 1512/2807/2012 за позовом ОСОБА_1 до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, КП «ОМБТІ та РОН», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог Головне управління юстиції в Одеській області про відновлення пропущеного строку на прийняття спадщини за законом, визнання пропуску строку поважним, зобов`язання видати свідоцтво про право на спадщину, встановлено, що після отримання відповіді нотаріуса від 08.10.2009 року ОСОБА_1 в подальшому не зверталася до нотаріальної контори із документами, що підтверджують право власності ОСОБА_6 на нерухоме майно та із документами, які підтверджують родинний зв`язок із померлою. Також до нотаріуса не надавалися заяви про витребування витягу з Реєстру прав власності. Вказане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 18.09.2015 року, та набрало законної сили 18.09.2012 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що постанова державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. від 08.10.2009 року про відмовуу видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ,є законною та виданою з дотриманням норм чинного законодавства України.

18.10.2012 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Одеської міської ради, Третьої Одеської державної нотаріальної контори, за участю третьої особи Комунального підприємства «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» про визнання права власності в порядку спадкування за законом.

ОСОБА_1 посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її бабуся ОСОБА_6 та після її смерті відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 799 кв.м. 18.05.2009 року у встановленому законом порядку ОСОБА_1 звернулася до Третьої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, спадкова справа була заведена, але відповіддю від 08 жовтня 2009 року за № 6099 нотаріус відмовила ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину із-за відсутності правовстановлюючих документів. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на 1/8 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 799 кв.м. в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року, вказаний позов було задоволено. /т.1, а.с. 43-45/. Однак рішенням Апеляційного суду Одеської області від 18.10.2013 року будо задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_2 , а рішення Київського районного суду м. Одеси від 21.02.2013 року скасовано, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено./т.1., а.с. 46-47/

У своєму рішенні суд апеляційної інстанції виходив з того, що суд першої інстанції в порушені вимог процесуального і матеріального права не встановив, що крім ОСОБА_1 на спадкове майно ОСОБА_6 є інші спадкоємці, що вбачається із спадкової справи, та вказано в самому рішенні суду, не вирішив питання про залучення до участі у справі інших спадкоємців, не залучив їх до участі у справі, не з`ясував питання, пов`язані з наявністю або відсутністю спору між спадкоємцями на майно померлої ОСОБА_6 . Рішенням суду від 21.02.2013 року були зачеплені інтереси інших спадкоємців, оскільки вони не були залучені до участі по справі. Судом апеляційної інстанції також було роз`яснено, що позивач ОСОБА_1 не позбавлена можливості звернутися до суду з даним позовом з залученням до участі у справі усіх належних відповідачів, усіх спадкоємців, інших зацікавлених осіб.

11.05.2011 року до Київського районного суду м. Одеси звернулась ОСОБА_2 із позовною заявою про відсторонення ОСОБА_1 від спадщини після смерті бабусі ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказана позовна заява подавалась як зустрічна до позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності у порядку спадкування за законом. ОСОБА_2 наполягла на тому, що останні роки життя ОСОБА_6 , за нею доглядала особисто позивач, яка на власні кошти, за допомогою братів ОСОБА_3 та ОСОБА_15 здійснила поховання бабусі та поминальний обід. ОСОБА_1 , яка також є онучкою ОСОБА_6 , ніколи не цікавилась станом здоров`я бабусі, не приходила до неї, не спілкувалась із нею, ніякої допомоги на її утримання не надавала і навіть не прийшла на поховання.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.12.2014 року по справі № 1512/2-18/11, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про відсторонення ОСОБА_1 від спадщини після смерті бабусі ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , було відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 11.02.2015 року дане рішення було залишено без змін.

Позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання право власності у порядку спадкування за законом була залишено без розгляду ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 01.02.2013 року, на підставі заяви позивача.

14.06.2016 року ОСОБА_1 звернулась до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на частку житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , після смерті ОСОБА_6 . Але постановою держаного нотаріуса Пінігіної Т.М., заявнику було відмовлено на підставі відсутності правовстановлюючих документів на зазначене майно.

01.06.2017 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Третьої Одеської державної нотаріальної контори, третя особа ОСОБА_4 про визнання дій нотаріуса неправомірними та скасування посвідчувального напису нотаріуса, цивільна справа за № 520/6412/17.

ОСОБА_1 просила визнати неправомірними дії державного нотаріуса Третьої Одеської державної нотаріальної контори та скасувати посвідчувальний напис про встановлення справжності підпису ОСОБА_4 на заяві про прийняття спадщини, вчинений 14.08.2009 року державним нотаріусом Різой Н.В. При цьому позивач посилається на те, що державний нотаріус неправомірно зазначила, що нею встановлено особу ОСОБА_4 при поданні ним заяви про прийняття спадщини, на підставі паспорта серії НОМЕР_9 , оскільки у вказаному паспорті була відсутня фотокартка особи, яка підлягає вклеюванню при досягненні особою 45-річного віку.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2017 року у задоволенні вказаного позову відмовлено. Рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 06.12.2017 року та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13.04.2020 року.

Відмовляючи у позові суд першої інстанції взяв до уваги рішення Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року, по цивільній справі № 520/12856/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Третя Одеська державна нотаріальна контора, про визнання заяви про прийняття спадщини недійсною, яким відмовлено у задоволені позову ОСОБА_1 .

Дане рішення було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 27.06.2017 року та Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 04.07.2018.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року встановлено, що 14.08.2009 року ОСОБА_4 звернувся до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері. Особа ОСОБА_4 була встановлена державним нотаріусом за паспортом громадянина України, який не містив фотокартку при досягненні 45-річного віку. Заяву про відмову від спадщини протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК України ОСОБА_4 до нотаріальної контори не надав. Заява про прийняття спадщини ОСОБА_4 подана особисто і ця заява відповідає його волевиявленню, а встановлення особи державним нотаріусом за паспортом громадянина України, який не містив фотокартку при досягненні 45-річного віку, є фактично підставою для застосування дисциплінарного стягнення до нотаріуса, а не підставою для визнання даного правочину недійсним.

Суд зазначає, що у період з 2009 року по 2017 рік ОСОБА_1 постійно зверталася до Київського районного суду м. Одеси з різноманітними позовними заявами, предмет яких стосувався визнання за неї права власності на спадкове майно після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 та усунення інших спадкоємців за законом від спадкування.

Таким чином, суди в різних інстанціях вже неодноразово розглядали спори щодо спадкового майна, яке залишилось після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

IV. ПРАВОВІ НОРМИ, ЩО ПІДЛЯГАЮТЬ ЗАСТОСУВАННЮ

Згідно з ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно зі ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини.

Частиною 1 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно із ч. 1 ст. 1273 ЦК України, спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1274 ЦПК України, спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

Частиною 5 ст. 1268 ЦК України визначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Частина 3 ст. 1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

V. ОЦІНКА ДОВОДІВ УЧАСНИКІВ СПРАВИ ТА ВИСНОВКИ СУДУ

Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд, розглянувши матеріали справи, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними заяв ОСОБА_4 та ОСОБА_3 про відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 10.04.2009 року, визнання недійсною заяви ОСОБА_2 про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 , та визнання за нею, ОСОБА_1 , права власності на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

25.05.2009 року державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. на підставі заяви ОСОБА_1 була заведена спадкова справа № 768/09 щодо майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ході розгляду справи судом були дослідженні документи, які підтверджують право власності померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м..

Вимогами Глави 86 ЦК України регламентується, черговість спадкування за законом та коло спадкоємців.

Відповідно до ч. 1 ст. 1265 ЦК України, у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Згідно із п. 20 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 року за № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування за законом мають вирішуватись на основі правил глави 86 ЦК України. За відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття всіма спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують спадкоємці відповідної черги. У п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно.

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є рідними онуками ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому відносяться до спадкоємців п`ятої черги за законом. Вказанні обставини визнаються сторонами по справі, а тому не підлягають доказуванню.

Частиною 1 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 1266 ЦК України ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , на час відкриття спадщини, мали право на отримання спадщини у вигляді 1/8 частини будинку у АДРЕСА_1 , кожний.

При цьому нормами ЦК України роз`яснено, що спадкоємці наділені правом прийняти або не прийняти спадщину. Реалізацію своїх спадкових прав особи здійснюють на свій розсуд та керуючись особистими мотивами.

Статтями 1268, 1270, 1273, 1274 ЦК України передбачено, що у встановлений законом шестимісячний строк спадкоємець за законом на майно померлого може прийняти спадщину, або відмовиться від неї на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 скористалися своїм правом, передбаченим статтями 1268, 1270, 1273, 1274 ЦК України на відмову від спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь іншого спадкоємця за законом ОСОБА_2 , та подали до нотаріальної контори відповідні заяви.

ОСОБА_2 та ОСОБА_1 скористалися своїм правом, передбаченим статтями 1268, 1269, 1270 ЦК України на прийняття спадщини після ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та подали до нотаріальної контори відповідні заяви.

08.10.2009 року, постановою, державний нотаріус Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нерухоме майно.

На момент розгляду справи позивачем за первісним позовом не доведена наявність у неї на час відкриття спадщини оригіналів або на сьогоднішній день оригіналів правовстановлюючих документів на 1/2 частину домоволодіння у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., що належала ОСОБА_6 . Клопотань щодо витребування вказаних документів або отримання витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно заявлено не було.

Таким чином, суд вважає відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії від 08.10.2009 року правомірною та обґрунтованою.

Стаття 79 ЦПК України вказує на достовірність доказів, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Посилання позивача за первісним позовом на те, що заяви подані до Третьої державної нотаріальної контори Дричак Т.В., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 не відповідають вимогам законодавства, які були чинними та час відкриття спадщини на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а тому є недійсними, не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

Що стосується недійсності паспорта ОСОБА_4 на момент подання заяви про відмову від спадщини, то суд вважає за необхідним зазначити, що вказане питання було вже неодноразово розглянуто судами: у цивільній справі № 520/12856/15-ц та цивільній справі № 520/6412/17.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 30.11.2016 року справа № 520/12856/15-ц та рішенням Київського районного суду м. Одеси від 21.09.2017 року справа № 520/6412/17 зазначено, що встановлення особи державним нотаріусом за паспортом громадянина України, який не містив фотокартку при досягненні 45-річного віку, є фактично підставою для застосування дисциплінарного стягнення до нотаріуса, а не підставою для визнання правочину недійсним.

Таким чином відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України, суд вважає факт дійсності заяви ОСОБА_4 від 14.08.2009 за № 3253 про відмову на користь ОСОБА_2 від спадщини після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 встановленим, та таким що не потребує додаткового доказування.

Судом були ретельно досліджені матеріали спадкової справи №768/09 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 /т. 2 а.с. 2-279/, та встановлено, що дії державного нотаріуса Різой Н.В. щодо заведення та подальшого формування вказаної спадкової справи є законними та здійсненими з дотриманням вимог чинного законодавства.

Виходячи з вище наведеного, суд дійшов до висновку, що заяви про прийняття та відмову від спадщини ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подані до Третьої Одеської державної нотаріальної контори з рамках спадкової справи № 768/09 щодо майна ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідають всім вимогам встановленим до них законом, судом не було встановлено порушень при складанні та прийняті вказаних заяв, на підставі яких вони підлягають визнанню недійсним.

За таких обставин, з урахуванням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, враховуючи не визнання відповідачем за первісним позовом ОСОБА_2 позовних вимог, проаналізувавши та оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов є не доведеним, а тому у його задоволенні потрібно відмовити.

Що стосується зустрічного позову, то суд зазначає наступне.

ОСОБА_2 звернулась до суду з зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати за нею право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 .

В рамках спадкової справи 768/09 щодо майна ОСОБА_6 , померлої 10.04.2009 року заведеної державним нотаріусом Третьої Одеської державної нотаріальної контори Різой Н.В. 25.05.2009 року, у встановлений законом шестимісячний строк, були подані до нотаріальної контор заяви ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини на користь ОСОБА_5 , а також заяви ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про прийняття спадщини.

Прийняття спадщини, є фактом, який відображає волю спадкоємця отримати майно після смерті спадкодавця. Тобто ОСОБА_2 , в порядку ч. 1 ст. 1269 ЦК України, прийняла спадщину у вигляді1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,оскільки її воля, як спадкоємця за законом, була виражена у її діях щодо подачі відповідної заяви до нотаріуса.

Неприйняття спадщини є фактом, який відображає небажання спадкоємця отримати спадкове майно. Тобто ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в порядку ч. 1 ст. 1268 ЦК України неприйняли спадщину, у вигляді по 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., на кожного, після смерті ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 оскільки їх воля, як спадкоємців за законом, була виражена у їх діях щодо подачі відповідних заяв до нотаріуса.

Згідно із ч. 6 ст. 1273 ЦК України, відмова від прийняття спадщини може бути відкликана протягом строку, встановленого для її прийняття.

Однак ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в наданий законом строк своїм правом на відкликання заяв про відмову від спадщини на користь ОСОБА_2 не скористалися, що свідчить про те, що вони розуміли правові наслідки своїх відмов та дійсно бажали настання правових наслідків, пов`язаних з їх поданням.

Відмова або прийняття спадщини одностороння дія, що являє собою висловлювання тільки одної особи спадкоємця та не вимагає участі чи згоди інших осіб.

Таким чином, право на спадкування зазначених 2/8 частин спадкового майна по праву перейшло ОСОБА_2 .

Заява про прийняття спадщини ОСОБА_2 та заяви про відмову від спадщини ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подані до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини на майно ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , у встановлений законом шестимісячний строк, оформлені належним чином, за формою та змістом відповідають вимогам чинного на той час законодавства, без впливу насильства (фізичного або психологічного тиску з боку інших осіб) та відповідають їх дійсним намірам. Родинній зв`язок ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ОСОБА_4 та ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановлено та не оспорюється іншими учасниками справи. А тому суд приходить до висновку про доведеність підстав для визнання за ОСОБА_2 права власності на 1/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1 , яка належить їй по праву спадкування за законом як внучці ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , та на 2/8 часток вказаного житлового будинку від яких відмовилися на її користь ОСОБА_3 та ОСОБА_4 тобто разом на 3/8 частин спірного домоволодіння.

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція) та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою, та практику ЄСПЛ як джерело права.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ конвенцію та практику суду як джерело права.

У свою чергу, відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства й на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Згідно із ст. 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного та сімейного життя, до свого житла та кореспонденції.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 у справі «Кривіцька і Кривіцький проти України» утрата житла будь-якою особою є крайньою формою втручання в право на житло.

Згідно із ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїх постановах від 25 грудня 2013 року по справі 6-35295св13, 28 травня 2014 року по справі 6-10784св14 зазначив, що в судовому порядку право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст.392 ЦК України) та є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини

Розглянувши всі наявні докази у їх сукупності, з урахуванням ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та законними, надані документи у повному обсязі підтверджують право власності на 3/8 частки житлового будинку з надвірними спорудами, що знаходяться у АДРЕСА_1 , на земельній ділянці, площею 799,00 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_16 , а тому зустрічний позов підлягає задоволенню.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року.

Відповідно до ст. 124 Конституції України, ч.2ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 року та ст.18ЦПК України, Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Відповідно до статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться зокрема на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

VI. РОЗПОДІЛ СУДОВИХ ВИТРАТ

Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Але учасниками справи не порушено питання про стягнення судових витрат.

Керуючись ст.ст. 2,76-83,141,206,263-265,273,354-355 ЦПК України, ст.ст. 377, 1216,1217,1225,1258, 1266, 1268, 1270, 1299 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , Київська державна нотаріальна контора в м.Одеса, третя особа - Комунальне підприємство "Бюро технічної інвентаризації" Одеської міської ради, про визнання недйсними заяв, та визнання права власності на 1/2 частину домоволодіння, - відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_2 - задовольнити.

Византи за ОСОБА_2 право власності на 3/8 частки домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, який розташований на земельній ділянці площею 799 кв.м в порядку спадкування за законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_11 ОСОБА_6 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШПерехідних Положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги можуть бути подані через Київський районний суд м. Одеси.

Повний текст рішення суду складено 30.12.2929 року.

Суддя Васильків О. В.