Справа № 185/2934/20
Провадження № 2/185/2409/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Юдіної С.Г., за участю секретаря Мінарської О.А., позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Павлограда цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 в якому просила суд : встановити факт її проживання з відповідачем з 01.02.2018 року по 06.08.2019 року включно, однією сім`єю без реєстрації шлюбу за адресою : АДРЕСА_1 ; поділити майно набуте за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з ОСОБА_4 , стягнувши грошову компенсацію половину ринкової вартості (частки) автомобілю «JAC» J4, 2019 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , разовий реєстраційний № т4ХМ2894, зареєстрований за ОСОБА_4 на підставі договору № 6861/2019/151 від 14.06.2019 року купівлі-продажу транспортного засобу у розмірі 145 700 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з 11.12.2013 року по 06.08.2019 року вона проживала із ОСОБА_4 разом як подружжя та вели спільне господарство за адресою : АДРЕСА_1 . Крім того, 26.08.2014 року, 23.12.2015 року, 05.07.2017 року між нею та відповідачем були укладені короткострокові шлюби. 30.01.2018 року вона з відповідачем останній раз розірвала шлюб. Однак з часу розірвання шлюбу вони ще до 06.08.2019 року спільно проживали та вели спільне господарство. За час спільного проживання як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, а саме 14.06.2019 року ними було придбано автомобіль «JAC» J4, 2019 року випуску, сірого кольору, кузов № НОМЕР_1 , разовий реєстраційний № НОМЕР_2 . Даний автомобіль було зареєстровано на відповідача. Після припинення стосунків з відповідачем вона пропонувала останньому добровільно поділити спільно нажите майно, а саме автомобіль, однак він відмовився.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги посилаючись на доводи викладені в позовній заяві та пояснила суду, що з 11.12.2013 року спільно проживала з відповідачем у його квартирі за адресою : АДРЕСА_1 . Жили як подружжя, вели спільне господарство. 26.08.2014 року уклали шлюб, а 08.09.2015 року розірвали шлюб. 23.12.2015 року знову уклали шлюб з відповідачем, а 14.02.2017 року розірвали його. Втретє з відповідачем уклали шлюб 05.07.2017 року, а розірвали його 30.01.2018 року, однак з часу розірвання шлюбу продовжували жити подружнім життям, і проживали в квартирі відповідача, деякий час жили у неї в квартирі. З її пенсії вона сплачувала комунальні послуги, а його пенсію відкладали на машину. Її пенсія становила 2000 грн. з неї сплачувалися комунальні послуги в його квартирі, 3000 грн. із пенсії відповідача йшло на продукти харчування та ліки. Влітку 2019 року разом вибирали машину, придбали її, договір склали на відповідача. На машині виїжджали за продуктами. Разом тримали господарство у гаражі, а саме вирощували нутрій і тримали голуб`ятню. Нутріями та голуб`ятнею займалася вона, вичищала, годувала. З 06.08.2019 року відносини погіршилися бо відповідач почав погано до неї ставитися та ображати і вона пішла від нього. Пропонувала відповідачу добровільно поділити спільно нажите майно, однак він відмовився. Вважає, що автомобіль є їх спільним майном набутим за період спільного проживання і що вона має право на половину вартості автомобіля.

Представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі посилаючись на доводи викладені в позовній заяві.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, пояснив що з позивачкою познайомився може 2 роки тому, перебував з нею у шлюбі. За час шлюбу вони проживали у нього в квартирі і вели спільне господарство. Після останнього розірвання шлюбу з позивачкою спільно не проживали та не вели спільне господарство, іноді бачився з нею на вулиці, до дому вона до нього не приходила. Автомобіль придбаний на його кошти і позивач не має відношення до даного автомобіля. На даний час машину він продав.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. Пояснив, що після останнього разу розірвання шлюбу позивач можливо і приходила до відповідача додому, однак спільно вони не проживали і не вели спільне господарство. Автомобіль було придбано за особисті кошти відповідача. На даний час у власності відповідача немає транспортного засобу.

Вислухав сторони, свідків ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст. 4).

В судовому засіданні встановлено що 26.08.2014 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб. (а.с. 3) 08.09.2015 року шлюб було розірвано.

23 грудня 2015 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду реєстраційної служби Павлоградського міськрайонного управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб. (а.с. 21) 14.02.2017 року шлюб було розірвано.

05 липня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зареєстровано шлюб. (а.с. 20)

30 січня 2018 року Павлоградським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області шлюб між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 розірвано. (а.с. 4)

Відповідно до довідки Голови правління ОСББ «Західнодонбаська,3» Токаревої Л.Ю. від 01.03.2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 , в період з 11.12.2013 року по 06.08.2019 року проживала за адресою АДРЕСА_1 , однією сім`єю із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованим за вказаною адресою, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу та вели спільне господарство. (а.с. 6)

14.06.2019 року ОСОБА_4 придбав в ТОВ «САТЕЛІТ МОТОР» автомобіль «JAC», що підтверджується договором № 6861/2019/151. (а.с. 9) Відповідно до видаткової накладної № СМ00000149 від 19.06.2019 року вартість автомобілю «JAC» J4 становить 291 400 грн.

За інформацією Територіального сервісного центру МВС № 1247, згідно ЄДР ТЗ станом на 18.09.2020 року автомобіль марки «JAC» J4, 2019 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 не зареєстрований. Даний транспортний засіб 20.06.2019 року був зареєстрований за гр. ОСОБА_4 , який 19.12.2019 року перереєстрований на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ на гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_3 (а.с. 68)

За клопотанням позивача в судовому засіданні були допитані свідки.

Свідок ОСОБА_6 пояснила, що проживає в одному під`їзді із відповідачем на п`ятому поверсі. ОСОБА_4 знає давно. Їй відомо що приблизно з 2014 році позивач почала проживати разом із відповідачем. Постійно бачила їх удвох, влітку вони разом кожен ранок ходили в гараж а ввечері поверталися. Літом 2019 року вони ще жили разом, оскільки часто зустрічала ОСОБА_9 у під`їзді вона ходила за водою, за продуктами харчування. Бачила як вони разом із ОСОБА_10 приїздили на машині. Знає що ОСОБА_9 завжди сплачувала за комунальні послуги, навіть один раз ОСОБА_10 дуже сварився на неї, оскільки вона сплатила не туди куди треба.

Свідок ОСОБА_7 пояснила що є сусідкою відповідача . Знає ОСОБА_4 давно, а потім познайомилася із його дружиною ОСОБА_9 . ОСОБА_9 проживала в його квартирі. Літом минулого року пам`ятає як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 кожен день зранку разом йшли у гараж, а ввечері поверталися. Вони проживали як чоловік та жінка, разом робили покупки, їздили на машині удвох.

Ухвалюючи рішення по суті заявлених вимог суд прийшов до наступного.

Відповідно до статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності.

Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).

Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Частиною другою статті 3 СК України визначено, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Відповідно до частин першої та другої статті 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя.

Згідно із частиною першою статті 36 цього Кодексу шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Для визначення осіб як таких, що перебувають у фактичних шлюбних відносинах, для вирішення майнового спору на підставі статті 74 СК України, суд повинен встановити факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу в період, протягом якого було придбано спірне майно.

Належними та допустимими доказами проживання чоловіка та жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу є, зокрема докази: спільного проживання, ведення спільного господарства, наявності у сторін спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах сім`ї, наявності між сторонами подружніх взаємних прав та обов`язків, інших доказів які вказують на наявність встановлених між сторонами відносин притаманних подружжю.

Судом в судовому засіданні було встановлено наявність між сторонами саме усталених відносин притаманних подружжю. Так сторони з 2014 по 2018 рік тричі перебували у шлюбі між собою. Згідно пояснень свідків вбачається, що після розірвання шлюбу в січні 2018 року вони продовжували спільно проживати та вести спільне господарство, мали взаємні права та обов`язки. А саме влітку 2019 року спільно проживали, разом робили покупки, ходили удвох в гараж, ходили у гості. Так в матеріалах справи міститься дублікат чека про сплату 12.06.2019 року та 09.07.2019 року з картки ОСОБА_1 коштів за комунальні послуги за адресою: АДРЕСА_1 , надана АТ КБ «Приватбанк» роздруківка з рахунку позивача підтверджує, що картка з якої були сплачені кошти належить ОСОБА_1 (а.с. 85-89)

Крім того, в матеріалах справи довідка голови ОСББ «Західнодонбаська, 3» підтверджуюча факт спільного проживання сторін та ведення господарства в період з 11.12.2013 року по 06.08.2019 року.

Суд критично відноситься до пояснень наданих відповідачем про те, що він познайомився із позивачем два роки назад, оскільки згідно свідоцтв про укладення шлюбу, перший раз шлюб між ними було укладено в 2014 році. Твердження відповідача що після розірвання шлюбу 30.01.2018 року він із позивачкою не проживав і вона не приходила до нього додому, а бачилися вони іноді на вулиці, спростовуються показами свідків, та іншими доказами наявними в матеріалах справи. Так на питання суду, яким чином відповідач може пояснити, що особа з якою він розірвав шлюб та яку він іноді зустрічав на вулиці і яка не приходила до нього додому, сплачує своєю карткою комунальні послуги в його квартирі, відповів, що можливо вона з його картки зняла кошти на свою картку та сплатила нею за комунальні послуги в належній йому квартирі. Суд вважає, що пояснення відповідача надані з метою введення суду в оману. Крім того, сам відповідач зазначив, що разом із позивачем ходив до автомобільного салону та вони разом вибирали автомобіль. Автомобіль було придбано в червні 2019 року, отже підтверджує, що після розірвання шлюбу в січні 2018 року сторони проживали однією сім`єю.

За таких обставин, оскільки законом не визначено іншого, крім судового порядку встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, і факт сумісного проживання однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу, який просить встановити позивач, підтверджується письмовими матеріалами справи, суд приходить до висновку, що дані вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Стосовно позовних вимог щодо поділу майна набутого за час спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, а саме автомобілю та стягнення з відповідача грошової компенсації половини ринкової вартості (частки) автомобіля належного йому у розмірі 145 700,00 грн. суд вважає, що дані позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Відповідно до статті 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об`єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у ст. 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 ст. 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (ч. 2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до ч. 2, 4, 5 ст. 71 СК України неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

При поділі майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, застосуванню підлягають положення

ч. 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. У разі коли жоден з подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Так в судовому засіданні було встановлено, що автомобіль марки «JAC» J4, 2019 року випуску, кузов № НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_4 не зареєстрований. Даний транспортний засіб 20.06.2019 року був зареєстрований за гр. ОСОБА_4 , який 19.12.2019 року перереєстрований на нового власника по договору, укладеному в ТСЦ на гр. ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешкає: АДРЕСА_3

З урахуванням отриманої інформації позивачем не уточнені позовні вимоги, інших позовних вимог не заявлено.

Суд вважає, що позовні вимоги щодо поділу автомобіля шляхом стягнення з відповідача на користь позивача компенсації вартості частини автомобіля зареєстрованого за відповідачем в розмірі 145 700 грн. не підлягають задоволенню у зв`язку з необґрунтованістю та безпідставністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 10, 11-13, 81, 95, 263-265 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу та поділ спільно нажитого майна задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання ОСОБА_1 та ОСОБА_4 однією без реєстрації шлюбу в період з 01 лютого 2018 року до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави судові витрати в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В іншій частині відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі в 30-денний строк, з дня її проголошення (складення).

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Рішення знаходиться в Єдиному державному реєстрі судових рішень за веб - адресою:http://reyestr.court.gov.ua.

Учасники справи:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , зареєстрована та проживає: АДРЕСА_2 .

Відповідач ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , зареєстрований та проживає: АДРЕСА_1 .

Суддя С. Г. Юдіна