Справа № 138/3001/19
Провадження №:2/138/149/20
12 лютого 2020 року м. Могилів-Подільський
Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області в складі:
головуючого судді Холодової Т.Ю.,
за участю: секретаря судового засідання Коняги В.А.,
позивача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, -
Ухвалою Могилів-Подільського міськрайонного суду від 05.12.2019 відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначений розгляд справи по суті та наданий відповідачу строк для подання відзиву.
12.02.2020 у судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала повністю з підстав, зазначених у позовній заяві та просила позов задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Додатково пояснила, що з листопада 2018 року по серпень 2019 року перебувала на обліку в центрі зайнятості як безробітна, а з січня 2020 року працевлаштувалась продавцем непродовольчих товарів у магазині «Укрзолото». Зі слів друзів відповідача, останній вахтовим методом працює в м. Києві та отримує дохід. Так як вона не спілкується з відповідачем, то про розмір такого доходу не обізнана. На час ухвалення рішення про стягнення аліментів ні вона, ні відповідач не працювали, а тому їхній матеріальний стан на даний час змінився. Вона в усному порядку зверталась до державного виконавця з питанням про перерахунок аліментів, однак їй також усно в цьому було відмовлено. Позивач вважає, що з урахуванням судової практики ВС вказані обставини є підставою для ухвалення судом рішення про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження і не потребують додаткового оскарження дій чи бездіяльності державного виконавця.
12.02.2020 у судове засідання відповідач ОСОБА_2 , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився без повідомлення причин своєї неявки, правом подання відзиву на позовну заяву не скористався.
Оскільки позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, з урахуванням викладеного вище, це дає підстави суду відповідно до ст. 280 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити з огляду на таке.
Суд встановив, що батьками дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є ОСОБА_2 та ОСОБА_1 . Вказане підтверджується копією Свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 6).
Відповідно до копії рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 04.04.2013 шлюб між сторонами розірваний. (а.с. 7). Згідно з довідкою голови квартального комітету № 4 «Гірський» м. Могилева-Подільського № 156 від 20.11.2019 дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні (а.с. 11).
Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 07.06.2013 з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягуються аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 400 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Вказане підтверджується копією виконавчого листа № 138/959/13-ц від 18.06.2013 (а.с. 8).

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Також відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

З аналізу вказаної норми вбачається право позивача звернутись з позовом про зміну способу стягнення аліментів.

Крім того, згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, враховуючи зміст ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним і може бути змінений за рішенням суду за наявності підстав, визначених вказаною нормою. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

При цьому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (зокрема, статті 182, 183 СК України).

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 10.09.2018 (справа № 486/466/18).

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Предметом доказування у справах про зміну розміру аліментів шляхом зміни способу їх присудження є, зокрема, зміна матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я одержувача або платника аліментів. З урахуванням вимог ст. 76 ЦПК України такі обставини можуть бути доведені, серед іншого, письмовими доказами, на підставі яких можливо встановити, що матеріальний стан сторін погіршився чи покращився, а також встановити розмір, на який змінився дохід сторін з метою подальшого визначення розміру стягуваних аліментів.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України).

Обґрунтовуючи даний позов, ОСОБА_1 посилається на те, що майновий стан відповідача покращився, так як він неофіційно працює в м. Києві та отримує дохід. Також позивач вказує, що її майновий стан погіршився, так як на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, а вона є безробітною. Крім цього, Законом України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 01.12.2019 визначений у сумі 2218 грн. на місяць і 50 % від даного мінімуму становить 1109 грн. Відтак розмір аліментів у сумі 400 грн. є меншим, ніж розмір аліментів, гарантованих державою.

Разом з тим, посилаючись на такі обставини, позивач не надає жодних доказів на їх підтвердження. Зокрема, про те, що відповідач на даний час працює, позивач дізналась лише зі слів друзів ОСОБА_2 , про що особисто зазначила у судовому засіданні. Будь-яких доказів щодо місця працевлаштування відповідача та розміру його доходу позивач суду не надала. Більше того, позивач не довела, що розмір отримуваного доходу є таким, що значно покращує матеріальне становище відповідача і надає йому можливість сплачувати аліменти у новому, більшому розмірі.

Щодо погіршення майнового стану позивача, то вказуючи таку підставу позову, ОСОБА_1 також доказів на її підтвердження суду не надала. У судовому засіданні позивач вказала, що на момент ухвалення рішення про стягнення аліментів вона не працювала, а на даний час, з січня 2020 року позивач є працевлаштованою. Вказане свідчить про те, що після призначення аліментів позивач почала отримувати заробітну плату, а відтак її дохід міг збільшитись. Той факт, що ОСОБА_1 перебувала на обліку у Могилів-Подільській міськрайонній філії Вінницького обласного центру зайнятості як безробітна, також не свідчить про погіршення матеріального стану позивача, так як згідно з довідкою від 08.10.2019 в період з листопада 2018 року до серпня 2019 року їй було нараховані соціальні виплати у загальному розмірі 16040,52 грн. (а.с. 10).

Посилання на те, що відповідач не сплачує аліменти на утримання дитини і згідно з довідкою по виконавчому провадженні № 38988754 розмір його заборгованості станом на 31.12.2019 становить 22604,24 грн. (а.с. 9), суд також відхиляє, так як відповідно до положень ст. 196 СК України за невиконання відповідачем зобов`язання щодо сплати аліментів, позивач має право на стягнення неустойки (пені).

Щодо посилання на мінімальний гарантований державною розмір аліментів суд зазначає таке.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 № 2037-VIII частину другу статті 182 СК України викладено в такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Аналіз змісту статті 192 СК України свідчить, що зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Згідно зі ст. 8 СК України якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.

Аналіз статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин.

У частинах першій, другій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2) створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти.

Усталеним є розуміння юридичних фактів як певних фактів реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків.

У частині третій статті 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Тлумачення частини третьої статті 11 ЦК України свідчить, що правові норми самі по собі не можуть створювати суб`єктивних прав та обов`язків, оскільки необхідна наявність саме юридичного факту. Зміна законодавцем мінімального розміру аліментів, які підлягають стягненню з платника аліментів на одну дитину, не є підставою для зміни розміру аліментів відповідно до статті 192 СК України.

Верховний Суд звертає увагу, що Законом України від 03.07.2018 № 2475-VIII частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, яким передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. Тобто законодавством передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Така правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 20.06.2019 (справа № 632/580/17).

Враховуючи, що інші підстави зміни розміру аліментів позивачем належними та допустимими доказами не доведені, суд вважає, що зміна мінімального гарантованого державою розміру аліментів не є підставою для задоволення позову, а відтак позовні вимоги не є обґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Згідно з ч. 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір у сумі 768,40 грн. необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст. 180, 181 ч. 3, 183 ч. 1, 192 ч. 1 СК України, 12, 76-81, 259 ч. 1, 2, 6, 263-265, 280-283, 289 ЦПК України суд, -

ВИРІШИВ:

У позові ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів - відмовити.

Судові витрати у виді судового збору у сумі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп. компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених Цивільним процесуальним кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду через Могилів-Подільський міськрайонний суд Вінницької області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 .

Суддя Т.Ю. Холодова

Повне судове рішення складене 13.02.2020.