Дата документу 14.12.2020 Справа № 320/3837/18
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Є.У.№ 320/3837/18 Головуючий у 1 інстанції: Колодіна Л.В.
№ 22-ц/807/2336/20 Суддя-доповідач: Крилова О.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Крилової О.В.

суддів: Полякова О.З.

Кухаря С.В.

секретар Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу заапеляційними скаргами Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» на рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 , про визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони відчуження,

ВСТАНОВИВ

В травні 20218 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ПАТ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», правонаступником якого є ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_2 про визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони відчуження.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 20.02.2008 р. між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 був укладений Договір іпотеки №0/3, посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрований в Державному реєстрі за №1426. За Договором іпотеки №0/3 ОСОБА_1 передала в іпотеку іпотекодержателю АКІБ «УкрСиббанк» належну їй двокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі зазначеного договору до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесений запис про іпотеку (спеціальний розділ) №5775807 від 20.02.2008 р. та запис про обтяження (спеціальний розділ) №5775812 від 20.02.2008 р. Зазначеним договором ОСОБА_1 виступила майновим поручителем по зобов`язанням ОСОБА_2 , виниклим в наслідок укладення ним з АКІБ «УкрСиббанк» Договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.02.2008р. з конечним терміном повернення, згідно п.1.2.2., до 19.02.2018 р.. Крім ОСОБА_1 , поручителем ОСОБА_2 також виступив ОСОБА_3 , який 20.02.2008 р. уклав з АКІБ «УкрСиббанк» Договір поруки №0/II.

Згідно п.6.1 Договору іпотеки, строк його дії визначений до повного виконання зобов`язань за договором, що обумовлюють основне зобов`язання. Тобто, іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_2 умов Договору про надання споживчого кредиту №0 від 20.02.2008р. АКІБ «УкрСиббанк», визначившись в способі захисту порушеного права, 29.06.2010р. звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, договором поруки та договором іпотеки, яким просив стягнути на свою користь, солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 суму заборгованості, яка складає 37882 доларів США 01 цент, що є еквівалентом 299623,95 грн., яка складається з наступного: 30882,51 дол. США еквівалент 244262,12 грн. це прострочена заборгованість за кредитом; 5812,23 дол. США еквівалент 45971,25 грн. це заборгованість по простроченим процентам; 577,61 дол. США еквівалент 4568,56 грн. це пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 609,66 дол. США еквівалент 4822,02грн. - це пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по процентам за користування кредитом, а з ОСОБА_1 шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки - вищезазначену квартиру. Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду від 24.11.2010р., яке набрало законної сили 05.12.2010р., стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору №0 від 20.02.2008р. та судові витрати.

В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» шляхом звернення стягнення на нерухоме майно відмовлено. Підставою для відмови позивачу в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 стало те, що судом задоволено солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відповідно до кредитного договору та договору поруки.

Звернувшись до суду з позовом про стягнення заборгованості, у зв`язку з порушенням боржником виконання зобов`язання за кредитним договором, банк відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України і пунктів 3.1.3. та 6.1.2. Кредитного Договору, використав право дострокового стягнення з позичальника та поручителя заборгованості за кредитним договором, змінив строк виконання основного зобов`язання, який настав, як зазначає сам банк, 03.06.2009 р.

У випадку пред`явлення вимоги про дострокове повне повернення позики та належних кредитору процентів вважається, що строк виконання умов договору настав і позичальник повинен повернути кредитору позику у повному обсязі та нараховані на час повернення проценти.

Отже, після направлення відповідачу письмового повідомлення з вимогою про дострокове погашення всієї заборгованості кредитний договір припинив свою дію.

Посилаючись на зазначені обставини позивач просила суд, визнати припиненим з 24.11.2010р. договір іпотеки №00/3 від 20.02.2008р. укладений між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрований в Державному реєстрі за №1426, скасувати обтяження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладене на підставі Договіру іпотеки №00/3 від 20.02.2008р., укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрований в Державному реєстрі за №1426, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку (спеціальний розділ) за №5775807 від 20.02.2008р. та запис про обтяження (спеціальний розділ) №5775812 від 20.02.2008 р..

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2020 року позов задоволено.

Визнано припиненим з 24.11.2010 року Договір іпотеки №00/3 від 20.02.2008 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрований в Державному реєстрі за №1426.

Скасовано обтяження з квартири за адресою: АДРЕСА_1 , накладене на підставі Договору іпотеки №00/3 від 20.02.2008 року укладеного між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Бєдновим О.А., зареєстрований в Державному реєстрі за №1426, внесеного до Державного реєстру речових прав на нерухоме та виключити з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис про іпотеку (спеціальний розділ) за №5775807 від 20.02.2008 року та запис про обтяження (спеціальний розділ) №5775812 від 20.02.2008 року.

Стягнуто з Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» (), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , судовий збір у розмірі 1409 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ТОВ «УКРДЕБТ ПЛЮС» та ПАТ «Укрсиббанк» подали апеляційні скарги, в яких посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просили рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

За ст. 263 ЦПК судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення не відповідає таким вимогам.

Судом першої інстанції було встановлено, що 20 лютого 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» в особі начальника відділення № 588 АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір про надання споживчого кредиту № 0, відповідно до умов якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті, Долар США в сумі 34000, що дорівнює еквіваленту 171700,00 грн. за курсом НБУ на день укладення договору, а позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених в даному Договорі. Строк повернення кредиту не пізніше 19 лютого 2018 року /а.с.10-13/.

В забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_2 за споживчим кредитом №0, 20 лютого 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 , яка є поручителем ОСОБА_2 , був укладений договір іпотеки № 0/З /а.с. 14-16/.

Відповідно до умов договору іпотеки, ОСОБА_1 передає в іпотеку банку наступне нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить їй на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 02.10.1999 р.

У зв`язку з посвідченням договору іпотеки від 20.12.2008 року на підставі ст. 73 Закону України «Про нотаріат» приватним нотаріусом Мелітопольського міського нотаріального округу Бєдновим О.А. накладено заборону відчуження на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , до повного погашення боргу за основним зобов`язанням.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.2010 року, яке набрало законної сили 05.12.2010 року, були частково задоволені позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк», а саме: стягнуто солідарно з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору № 0 від 20.02.2008 року в розмірі 299 623 грн. 95 коп. та судові витрати в розмірі 1700 грн. та 120 грн.

В частині позову про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» шляхом звернення стягнення на нерухоме майно було відмовлено /а.с. 19-22/.

Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 17.05.2018 року, вбачається що на квартиру АДРЕСА_2 накладена заборона на нерухоме майно на підставі договору іпотеки, реєстраційний номер обтяження №6631034 /а.с.17-18/.

Таким чином, судом було встановлено, що кредитні зобов`язання були забезпечені іпотекою та не виконані.

Відповідно до ст.ст.1, 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні та користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до ст.17 Закону іпотека припиняється, зокрема, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону.

Задовольняючи позов про визнання договору іпотеки припиненим, суд першої інстанції виходив з того, що мало місце пред`явлення банком позову до боржників про дострокове стягнення кредитних коштів, нарахованих відсотків, комісій та неустойки, тим самим банк на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України, чим кредитор змінив строк виконання основного зобов`язання.

Саме це на думку суду першої інстанції зумовило припинення кредитного договору і договору іпотеки, що нібито відповідає правовій позиції Верховного Суду України у постанові від 06.07.2016 року справа № 6-118цс16.

При цьому, суд першої інстанції виходив з того, що обтяження у вигляді іпотеки квартири АДРЕСА_2 , яка належить на праві власності позивачу, було накладено та зареєстровано у зв`язку з укладанням між відповідачем ПАТ «УкрСиббанк» та позивачем іпотечного договору.

Договір іпотеки було укладено в забезпечення виконання ОСОБА_2 зобов`язань за кредитним договором № 0 від 20.02.2008 року, які були виконані, про що свідчить рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 24.11.2010 року про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за кредитним договором, яке набрало законної сили.

Разом з тим, суд першої інстанції не пересвідчився що зазначене судове рішення виконане.

Як зазначив суд першої інстанції, обтяження нерухомого майна на підставі договору іпотеки квартири не може існувати самостійно, без чинності зобов`язань за кредитним договором № 0 від 20.02.2008 року.

Такий висновок суду суперечить висновкам, викладеним у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 травня 2020 року у справі № 361/7543/17 (провадження № 14-546цс19), за якими наявність самого судового рішення про стягнення з боржника на користь кредитора заборгованості за кредитним договором за наведеними вище положеннями законодавства не є підставою для припинення грошового зобов`язання боржника і припинення іпотеки та не позбавляє кредитора права задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законодавством. З метою забезпечення однозначного розуміння ухваленого рішення у резолютивній частині слід зазначати, що звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається в рахунок стягнення заборгованості за основним договором, а отже таке звернення стягнення не є додатковим стягненням, яке могло б розумітися як подвійне.

Також у Постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 травня 2020 року у справі №161/6253/15-ц (провадження № 14-32цс20) зазначено, що поручитель і майновий поручитель є суб`єктами різних за змістом цивільних правовідносин. Поручитель є суб`єктом такого виду забезпечення виконання зобов`язання, як порука, а майновий поручитель є суб`єктом іншого виду забезпечення виконання зобов`язання - застави. Правовий статус поручителя й майнового поручителя врегульовано окремо, із суттєвими видовими відмінностями, достатніми для їх розрізнення та для вирішення спорів за їхньої участі шляхом безпосередного застосування відповідних норм цивільного закону. Оскільки договір іпотеки є різновидом договору застави та окремим способом забезпечення зобов`язань, регулювання якого здійснюється статтями 572-593 глави 49 ЦК України і спеціальним законом, то до іпотечних правовідносин за участі майнового поручителя не підлягають застосуванню положення параграфа 3 глави 49 ЦК України (постанови Верховного Суду України від 16 жовтня 2012 року у справі № 3-43гс12 та від 17 вересня 2014 року у справі № 6-109цс14).

Судом першої інстанції не були враховані зазначені положення.

Постанова Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 921/730/13-г/3 (провадження № 12-6гс20) містить висновок, що при розгляді справи про звернення кредитором стягнення на майно заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) останній може заперечувати проти суми заборгованості за основним зобов`язанням, навіть якщо вона встановлена судовим рішенням у справі за позовом кредитора до боржника та/або поручителя, зокрема доводити, що сума боргу є меншою або відсутня взагалі. Рішення суду, яким вирішено спір між кредитором та боржником та/або поручителем щодо стягнення заборгованості, яким визначено розмір такої заборгованості, не має преюдиційного характеру для заставодавця (іпотекодавця, майнового поручителя) за основним кредитним зобов`язанням і за загальним правилом не може бути оскаржено в апеляційному порядку такою особою у разі її не залучення до участі у справі.

За змістом ст.11 Закону України "Про іпотеку" майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки.

Закон України "Про іпотеку" є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 Закону України "Про іпотеку" містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України "Про іпотеку", до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її; з інших підстав, передбачених Законом України "Про іпотеку".

Частиною п`ятою статті 3 Закону України Про іпотеку передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії договору іпотеки. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України (далі ЦК України).

Статтею 17 Закону України Про іпотеку передбачено підстави припинення іпотеки, серед яких, зокрема, зазначено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору та визнання договору іпотеки недійсним.

Позивачем не доведено, що позичальником виконані обов`язки за кредитним договором, а відтак немає підстав для припинення іпотеки.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС» та Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» задовольнити.

Рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 27 травня 2020 рокупо цій справі скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «УКРДЕБТ ПЛЮС», про визнання договору іпотеки припиненим та зняття заборони відчуження. залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено28 грудня 2020 р.

Головуючий О.В. Крилова

Судді: С.В. Кухар

О.З. Поляков