РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі - Рибачик О.А.,

за участі представника позивача - адвоката Пилипчук Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки при звільненні в сумі 96 341,07 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що працював на ПрАТ «РІВНЕАЗОТ». 14 липня 2017 року він звільнився з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю (ст. 38 КЗпП України) згідно Наказу № 1876-ВК від 14.07.2017 року. Проте, належну йому до виплати заробітну плату відповідачем ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» в строк встановлений законодавством виплачено не було, в зв`язку з чим він був змушений звернутися за захистом своїх прав до суду. 15 червня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано судовий наказ по справі № 569/11078/18 про стягнення з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» на його користь заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі в розмірі 12 720 грн. 65 коп.

09 липня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано судовий наказ по справі № 569/12625/18 про стягнення з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 15.07.2017 року по 06.07.2018 року в сумі 71 450 грн. 52 коп.

Зважаючи на те, що заборгованість по нарахованій, але не виплаченій заробітній платі була виплачена 30 жовтня 2019 року, посилаючись на вимоги статті 117 КЗпП України, просить суд стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 07.07.2018 року по 29.10.2019 року включно в розмірі 96 341,07 грн.

Представник ПрАТ «Рівнеазот» Філонік Я.І. подав суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позовну заяву ОСОБА_1 вважає безпідставною і позов не визнає з підстав, наведених у відзиві, в якому просить зменшити заявлену позовну вимогу про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 20 000 грн. з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов"язкових платежів та посилається на відсутність вини відповідача щодо несвоєчасного виконання своїх зобов"язань перед позивачем по виплаті заробітної плати. Вказує на те, що ПрАТ «Рівнеазот», порушуючи строки розрахунку зі звільненими працівниками, діє у стані крайньої необхідності, що обумовлюється наявністю заборгованості РОВКП ВКГ «Рівнеоблводоканал» перед ПрАТ «Рівнеазот» за утримання очисних споруд, призупинення дії антидемпінгових мит на імпорт російських добрив Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі тощо.

Крім того, відповідач посилається на те, відповідно до п.1 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ПрАТ «Рівнеазот» є платником єдиного внеску, що разом із нормами п. 1 ст. 6 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування на випадок безробіття» передбачають можливість звернення позивача до органів зайнятості населення звільнення для отримання грошової допомоги по безробіттю.

Заслухавши думку представника позивача - адвоката Пилипчук Л.М., дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги пiдлягають до задоволення.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 працював на ПАТ «Рівнеазот» (на теперішній час ПрАТ «Рівнеазот»).

Наказом № 1876-ВК від 14.07.2017 року позивач був звільнений з роботи за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням у зв`язку з невиконанням власником законодавства про працю.

На день звільнення перед позивачем у відповідача існувала заборгованість з виплати заробітної плати, сума, яка підлягала виплаті при звільненні і становила 12 720 грн. Лише 30.10.2019 року в ході примусового виконання судового наказу Рівненського міського суду Рівненської області від 15.06.2018 року позивачу була виплачена вказана заборгованість.

Сторонами у справі не оспорюються факт роботи позивача в день звільнення, а також існування у відповідача перед позивачем заборгованості по виплаті заробітної плати, її розміру і період існування заборгованості, а тому вказані обставини в силу положень частини першої статті 82 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) не підлягають доказуванню.

Відповідно до частини першої статті 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Згідно з частиною першою статті 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Відповідно до вимог статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначені в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

В п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» надано роз`яснення, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності.

Відповідно п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (Порядок) середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 Порядку середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Згідно довідки виданої ПрАТ «Рівнеазот» № 1741 від 19.06.2018 року ОСОБА_1 вбачається, що середньогодинна заробітна плата становить 36,6049 грн. Середньоденна заробітна плата становить 292,83 грн. (8х36,6049).

09 липня 2018 року Рівненським міським судом Рівненської області було видано судовий наказ по справі № 569/12625/18 про стягнення з ПрАТ «РІВНЕАЗОТ» на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, а саме з 15.07.2017 року по 06.07.2018 року.

Отже, за період з 07.07.2018 року по 29.10.2019 року включно розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні становить 96 341,07 грн. (292,83 грн. х 329 дні).

Заперечень щодо здійсненого розрахунку відповідач не висловив у відзиві на позов, а отже суд приймає вказаний розрахунок до уваги.

Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по справі понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 963,41 грн.

Керуючись статтями 3, 12, 13, 81, 141, 259, 263-265, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ПрАТ «Рівнеазот» про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні задовольнити.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Рівнеазот» (33017, м. Рівне -17, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні з 07.07.2018 року по 29.10.2019 року включно в розмірі 96 341 (дев`яносто шість тисяч триста сорок одну) гривню 07 копійок.

Стягнути з Приватного Акціонерного Товариства «Рівнеазот» (33017, м. Рівне -17, ) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 963 (дев`ятсот шістдесят три) гривні 41 копійки.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Рівненського

міського суду О.Я.Тимощук