Справа № 486/1473/19
Провадження № 2/486/66/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2020 року м. Южноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді Далматової Г.А.,

при секретарях Деменко К.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав

за участю: представника позивача ОСОБА_3 ,

представника третьої особи Драгоморецької В.А.,

ВСТАНОВИВ:

29 серпня 2019 року орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав.

Свою позицію позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва перо народження батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є ОСОБА_2 та ОСОБА_4 18 лютого 2014 року ОСОБА_5 змінив прізвище на « ОСОБА_6 ». Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2015 року ОСОБА_2 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , призначено опікунами дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 З 26 серпня 2015 року по 22 березня 2019 року ОСОБА_2 відбував покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)». Малолітній ОСОБА_9 проживає та зареєстрований разом з опікунами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Під час обстеження умов проживання малолітнього ОСОБА_1 спеціалістами служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради було встановлено, що опікуни дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 створили задовільні умови для життя та виховання дитини, а саме: є дитяче ліжко, дитячий велосипед, шафа для дитячого одягу, засоби особистої гігієни, іграшки, одяг та взуття хлопчика. Батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком.

Спеціалістами служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради здійснено візит за останньою відомою адресою реєстрації батька: АДРЕСА_2 ,б, з метою з`ясування його думки стосовно участі у вихованні та утриманні сина, однак двері ніхто не відчинив. Пізніше, зі слів його матері стало відомо, що останній знявся з місця реєстрації та з 2012 року вона з ним не спілкується. З 14 жовтня 2014 року по 08 лютого 2019 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментам складає 104000 грн.

Вважає, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та пояснила, що в березні 2019 року відповідач звільнився з місць позбавлення волі і не повернувся до своєї матері. З 2012 року їй не відоме місце його проживання. Малолітній ОСОБА_9 проживає та зареєстрований разом з опікунами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . Батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком.

Відповідач в судове засідання не з`явився, причину неявки не повідомив, про день та час розгляду справи був повідомлений шляхом розміщення оголошення на сайті "Судова влада України".

За таких обставин відповідно до вимог ч.4 ст. 223 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача на підставі наявних у ній даних і доказів та постановити заочне рішення, про що в судовому засідання постановлена відповідна ухвала.

Представник третьої особи орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області проти позовних вимог не заперечувала, пояснила, що з 22 грудня 2015 року дід і баба ОСОБА_1 є опікунами хлопчика та справляються з обов`язками опікунів. Мати відповідача повідомила їм, що з 2012 року місцезнаходження ОСОБА_2 їй невідоме.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду пояснила, що ОСОБА_1 її онук, а відповідач ОСОБА_2 - зять. Зазначила, що батько дитиною не займався протягом шести років не телефонував та не спілкувався. Після народження дитини з осені 2014 року жили батьки з дитиною. З березня 2019 року батько не приходив до сина, не телефонував, не цікавився ним. Мати дитини не приймає участі у житті і вихованні дитини, мешкає окремо.

Вислухавши представників позивача та третьої особи, дослідивши докази в сукупності, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_4 є батьками малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про його народження /а.с. 6/.

Згідно копії свідоцтва про шлюб від 18 лютого 2014 року /а.с. 13/ ОСОБА_5 зареєстрував шлюб з ОСОБА_4 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №30. Прізвища чоловіка та дружини « ОСОБА_6 ».

Відповідно до копії довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 23 липня 2019 року ОСОБА_5 вибув 16 березня 2012 року з місця реєстрації: АДРЕСА_2 /а.с. 12/.

Згідно з копією довідки (виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію) станом на 23 травня 2019 року малолітній ОСОБА_9 , 2014 року народження зареєстрований у квартирі АДРЕСА_3 разом з ОСОБА_8 та ОСОБА_7 /а.с. 11/.

Як вбачається з копії соціально-психологічної характеристики ОСОБА_1 , дитини з інвалідністю, починаючи з 2014 року ОСОБА_9 систематично проходить курси реабілітації за місцем проживання. Опікуни ОСОБА_8 та ОСОБА_7 дбають про забезпечення ОСОБА_10 усім необхідним. Біологічна мати позбавлена батьківських прав на дитину. Біологічного батька дитини ніхто зі спеціалістів відділення комплексної реабілітації дітей з інвалідністю ніколи не бачив, не знайомий з ним, і відповідно, жодного разу з ним не спілкувався. Тож участь батька у житті хлопчика, в його розвитку та вихованні не спостерігається /а.с. 14/.

Рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 24 листопада 2015 року ОСОБА_4 позбавлено батьківських прав відносно сина ОСОБА_1 , призначено опікунами дитини ОСОБА_7 та ОСОБА_8 /а.с. 15/.

Згідно копії розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 від 08 лютого 2019 року станом на 08 лютого 2019 року заборгованість становить 104000 грн. /а.с. 16/.

Відповідно копії довідки «Про відбування покарання» від 12 червня 2019 року /а.с. 17/ з 26 серпня 2015 року по 22 березня 2019 року ОСОБА_2 відбував покарання в Державній установі «Казанківська виправна колонія (№93)» згідно вироку Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 09 липня 2015 року, яким його засуджено за ч. 3 ст. 185, 71 КК України до 3 років 9 місяців позбавлення волі. Звільнений 22 березня 2019 року по відбуттю строку покарання.

Як видно з копії акту обстеження умов проживання від 24 липня 2019 року /а.с. 18/ проведено обстеження умов проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в квартирі по АДРЕСА_1 , де він проживає з опікунами ОСОБА_7 та ОСОБА_8 . Умови проживання дитини задовільні. Під час відвідування з`ясовано, що батько дитини ОСОБА_2 не спілкується з дитиною, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком.

Згідно висновку органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , є доцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 щодо малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 /а.с.19-20/.

Відповідно до ст. 150 СК України та ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини (ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства").

Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України).

Згідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховному Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками.

Оцінюючи докази у сукупності, враховуючи висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав обґрунтовані та підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи знайшли своє підтвердження факти того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню сина, що є підставою для задоволення позову.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судові витрати - судовий збір в розмірі 840,80 гривень.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 263, 265, 268, 282 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа служба у справах дітей Южноукраїнської міської ради Миколаївської області про позбавлення батьківських прав, задовольнити в повному обсязі.

Позбавити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області, батьківських прав відносно малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Южноукраїнськ Миколаївської області на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 гривень (вісімсот сорок гривеньвісімдесят копійок).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Южноукраїнського

міського суду Г.А. Далматова