Справа № 477/2452/20
Провадження № 2-з/477/50/20
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

29 грудня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючого - судді Полішко В.В., з секретарем Заїченко О.Є,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Костоусової Яни Миколаївни про забезпечення позову,

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року представник позивача звернулася до суду з позовом, в якому просить звернути стягнення на майно відповідача ОСОБА_2 , а саме: земельну ділянку площею 6,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 липня 2004 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, серії МК, №069291, шляхом визнання права власності на вказану земельну ділянку за ОСОБА_1 , в рахунок погашення заборгованості за договором позики від 17 липня 2015 року.

Одночасно представником позивача до суду подана заява про забезпечення позову шляхом накладання арешту на належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 6,24 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території Грейгівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області, яка належить їй на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку, виданого 21 липня 2004 року Жовтневою районною державною адміністрацією Миколаївської області, серії МК, №069291, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №63.

Свою заяву мотивує тим, що 17 липня 2015 року між позивачем та відповідачкою було укладено договір позики на суму 200000,00 грн. Строк повернення боргу 31 грудня 2017 року. На сьогодні відповідачкою зобов`язання не виконані, борг не сплачено. Ціна позову складає 254316,44 грн. ( з урахуванням суми відсотків за користування належними позивачу коштами та суми заборгованості з урахуванням індексу інфляції). Заявник звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на майно відповідача в рахунок повернення боргу.

Тому, з метою забезпечення виконання рішення суду, просить накласти арешт на вказану земельну ділянку.

Відповідно до частини 1 статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Суд, вважає можливим здійснити розгляд заяви про забезпечення позову без виклику сторін.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, судом встановлено наступне.

Відповідно до частини 1 статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Частиною 2 статті 149 ЦПК України передбачено, що забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частина 1 статті 150 ЦПК України передбачає такі види забезпечення позову, зокрема, накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Згідно з часиною 2 статті 150 ЦПК України, суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються судом як гарантія реального виконання рішення суду. Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливість виконання рішення.

Як вбачається з роз`яснень, викладених у пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 2 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність, та брати до уваги не тільки інтереси позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

З огляду на роз`яснення у пункті 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову, наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі.

З матеріалів заяви вбачається, що між сторонами наявний майновий спір, з огляду на який є підстави для вжиття заходів забезпечення позову.

Заявник просить вжити захід забезпечення позову у виді накладення арешту на майно земельну ділянку, який полягає у забороні розпоряджатися і/або користуватися спірним майном.

Разом з тим, як вбачається із матеріалів долучених до заяви, спірна земельна ділянка перебуває у оренді з 12.08.2014 року, строк дії якої 49 років.

Таким чином вжиття заходу забезпечення позову у виді арешту порушує права третьої особи, яка орендує цю земельну ділянку.

Звернення до суду з позовом не означає автоматичне його задоволення.

За таких обставин, оскільки захід забезпечення позову, який просить застосувати заявник, може порушує право третьої особи, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні поданої заяви.

Керуючись статтями 149, 150, 151, 153, 154, 258, 260 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Костоусової Яни Миколаївни про забезпечення позову - відмовити.

Відповідно до ст.ст.354-355 ЦПК України ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом 15 днів з дня одержання позивачем її копії.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Суддя В.В. Полішко