Справа № 603/477/20
Провадження №2/603/227/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого - судді Галіяна І.М.

секретаря судового засідання - Захарчишин М.В.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін цивільну справу:

позивач: акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО»

відповідач: ОСОБА_1

представник відповідача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович

про відшкодування шкоди в порядку регресу

ВСТАНОВИВ:

І. Короткий зміст позовних вимог.

Представник АТ «Страхова компанія «ІНГО» звернувся в Монастириський районний суд Тернопільської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з відповідача на користь АТ «Страхова компанія «ІНГО» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 206 845 грн. 73 коп. та 3102 грн. 69 коп. - витрати по оплаті судового збору.

Вимоги позивача обґрунтовані тим, що 21.09.2017 року, автомобілем «ВАЗ» державний номер НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_1 , скоєно ДТП, у результаті якого застрахований їхньою страховою компанією автомобіль «Шкода», державний номер НОМЕР_2 (договір страхування 250598470.14 від 25.12.2014 року), що належить ТОВ «ОТП Лізинг», отримав механічні ушкодження.

Згідно довідки про ДТП (форма №2) УДАІ УМВС України ДТП мала місце внаслідок порушення Правил дорожнього руху водієм ОСОБА_1 .

В позовній заяві позивач зазначає, що відповідно до ухвали Бучацького районного суду Тернопільської області від 19.03.2018 року ДТП мала місце з вини водія ОСОБА_1

ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. Для визначення розміру матеріального збитку, заподіяного в результаті ДТП власникові застрахованого автомобіля, було складено Звіт, відповідно до акту №366 від 13.03.2018 року, якого матеріальний збиток, заподіяний власникові автомобіля, склав 459609,60 грн.

На умовах договору страхування, у зв`язку з тим, що вартість відновлювального ремонту перевищила 75% страхової суми, страховик оплачує страхове відшкодування на підставі страхового акту при конструктивній загибелі №1651025 від 13.03.2018 року у розмірі 306845 грн. 73 коп.

Оскільки на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача як володільця транспортного засобу була застрахована за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортних УСК «Княжа Вієнна Інщуранс Груп» (поліс №АМ/1287613, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб - 100000грн., франшиза - 0 грн.), відповідно до ст. 1194 ЦК України «Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність,у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням)», а саме 206845 грн. 73 коп. (306845,73 грн. - 100000,00 грн.).

Отже, позивач вважає, що сума, яка підлягає стягненню з відповідача складає 206845 грн. 73коп.

ІІ. Процесуальні рішення в справі.

Ухвалою Монастириського районного суду Тернопільської області від 31.08.2020 року про відкриття провадження в справі вирішено прийняти позовну заяву до розгляду, відкрити провадження в цивільній справі та розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача, посилаючись на ст.ст. 993, 1166, 1187, 1191 ЦК України, ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить суд стягнути з відповідача затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 206845 грн. 73 коп.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте направив до суду клопотання в якому зазначив, що АТ «Страхова компанія «ІНГО» позовні вимоги підтримує повністю та просить розгляд справи проводити в відсутності представника позивача.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду подав заяву в якій просить розгляд справи проводити в його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Згідно ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

З матеріалів справи судом встановлено, що 21.09.2017 року близько 18 год. 40 хв. ОСОБА_1 , керуючи в стані алкогольного сп`яніння технічно справним автомобілем «ВАЗ 2110», державний номерний знак НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_2 , рухаючись автодорогою Івано-Франківськ-Бучач-Тернопіль в напрямку м.Монастириська Тернопільської області, проїжджаючи 50 км автодороги та порушуючи вимоги п.п.1.5., 10.1., 12.6.(г), 14.2.(в), 14.6.(г) ПДР України, виїхав на смугу зустрічного руху, де розпочав виконувати обгін великогабаритного транспортного засобу, внаслідок чого допустив зіткнення із зустрічним автомобілем «SKODA Octavia», державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_3 .

Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області кримінальне провадження №0000151 від 22.09.2017 року по обвинуваченню ОСОБА_1 у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України закрито на підставі ст. 46 КК України та звільнено останнього від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

25.12.2014 року між ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» (19.03.2020 року рішенням Загальних зборів акціонерів було прийняте рішення про зміну назви ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» на Акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО») та ТОВ «ОТП Лізинг» укладено Генеральну угоду №250598470.14 добровільного страхування засобів наземного транспорту, цивільної відповідальності, водія та пасажирів від нещасних випадків строком дії з 00 год 00 хв. 01.01.2015 року на невизначений термін, але не менше 1 (одного) року (п.4.1 Угоди).

Згідно п.4.2. Угоди, період страхування для окремих ТЗ вказується у відповідному договорі страхування на кожен автомобіль.

У відповідності до Бордеро №2 до Генеральної угоди №250598470.14 строк дії договору по транспортному засобу «SKODA Octavia А7», д.н.з. НОМЕР_2 , кузов № НОМЕР_3 , з 12.06.2017 року по 11.06.2018 року.

Згідно Звіту №366 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «SKODA Octavia А7», реєстраційний номер НОМЕР_2 в результаті пошкодження його КТЗ при ДТП, станом на 09.03.2018 року становить 459609,60 грн.

Після звернення ТОВ «ОТП Лізинг» до ПрАТ «АСК «Інго Україна» із заявою про виплату страхового відшкодування в сумі 461654,00 грн. співробітниками ПрАТ «АСК «Інго Україна» було прийнято рішення про визнання вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди страховим випадком та складено страховий акт №1651025 від 13.03.2018 року, згідно якого страхове відшкодування становить 306845 грн. 73 коп.

ПрАТ «АСК «Інго Україна» відповідно до страхового акту № 1651025 від 13.03.2018 року та умов Генеральної угоди №250598470.14 від 25.12.2014 року було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого ОСОБА_1 транспортного засобу «SKODA Octavia А7», д.н.з. НОМЕР_2 , в розмірі 306845 грн. 73 коп., що підтверджується платіжним дорученням №768 від 19.03.2018 року.

Також судом встановлено, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 як володільця транспортного засобу на момент ДТП була застрахована за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» (поліс №АМ/1287613, ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну третіх осіб становив 100 000 грн. франшиза- 0 грн.), а тому позивачв вважає, що відповідач у відповідності до ст. 1194 ЦК України повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), а саме 206845 грн. 73 коп. (306845,73грн. - 100000,00 грн.).

АСК «ІНГО Україна» намагалося здійснити досудове врегулювання даного спору шляхом направлення регресної вимоги (Претензії) № 2260/1 від 11.07.2018 року, копія якої міститься в матеріалах справи, на адресу відповідача, однак останній жодним чином не відреагував на дане звернення, в зв`язку з чим позивач звернувся в суд з зазначеним позовом.

V. Джерела права й акти їх застосування.

Відповідно до ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені щодо певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Слід зауважити, що при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої винесено ухвалу суду у кримінальній справі №603/67/18 провадження №1-кп/595/56/2018, це судове рішення є обов`язковим для суду в частині з`ясування питань чи мали місце такі дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи даний позов, який випливає з кримінальної справи, суд не вправі перевіряти обставини ДТП, обговорювати вину особи і робити висновки про відповідальність осіб, причетних до ДТП, а може лише вирішувати питання про розмір відшкодування. На що також звернув увагу Верховний Суд України та Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Статтею 6 Закону № 1961-ІV передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Згідно ст. 22 Закону № 1961-ІV у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Аналогічні положення містяться в ч. 1 ст. 990 ЦК України.

Згідно зі ст.ст. 512, 514 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою у випадках, встановлених законом.

Таким законом, зокрема, є норми ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, відповідно до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Такий перехід права вимоги від страхувальника (вигодонабувача) до страховика називається суброгацією.

Під час суброгації нового зобов`язання із відшкодування збитків не виникає, відбувається заміна кредитора: потерпілий, яким є страхувальник або вигодонабувач, передає страховику своє право вимоги до особи, відповідальної за спричинення шкоди.

Натомість регрес - це право особи, яка здійснила відшкодування шкоди, заподіяної не її діями, звернутися з вимогою про повернення виплаченого до боржника, з вини якого заподіяно шкоду. Регрес характеризується тим, що правовідношення, за яким особа здійснила відшкодування, припинилося, у зв`язку з чим виникло нове правовідношення, пов`язане саме з регресною вимогою. Право регресної вимоги встановлено для страховика за договорами обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів до особи, яка заподіяла шкоду, у разі, коли ця шкода заподіяна життю та здоров`ю умисно, а також внаслідок вчинення ДТП у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння тощо.

При цьому, регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК), а також статтею 38 Закону № 1961-IV.

Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування».

Враховуючи викладене, правовідносини, які виникли між сторонами у цій справі, є суброгацією.

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу.

Водночас, правові підстави позову - це зазначена в позовній заяві нормативно-правова кваліфікація обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги. При цьому незгода суду з наведеним у позовній заяві правовим обґрунтуванням щодо спірних правовідносин не є підставою для відмови у позові.

Велика Палата Верховного Суду розглядаючи справу №917/1739/17 зазначила, що оскільки повноваження органів влади є законодавчо визначеними, то суд згідно з принципом jura novit curia («суд знає закони») під час розгляду справи має самостійно перевірити доводи сторін, а, з`ясувавши при розгляді справи, що сторона або інший учасник судового процесу на обгрунтування своїх вимог або заперечень послався не на ті норми права, що фактично регулюють спірні правовідносини, самостійно здійснює правильну правову кваліфікацію останніх та застосовує для прийняття рішення ті норми матеріального і процесуального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини (аналогічну правову позицію викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі №924/1473/15).

Зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законом слід керуватися при вирішенні спору (аналогічну правову позицію викладено у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 23 жовтня 2019 року у справі №761/6144/15-ц).

Таким чином саме на суд покладено обов`язок надати правову кваліфікацію відносинам сторін виходячи із фактів, установлених під час розгляду справи, та визначити, яка правова норма підлягає застосуванню для вирішення спору. Самостійне застосування судом для прийняття рішення саме тих норм матеріального права, предметом регулювання яких є відповідні правовідносини, не призводить до зміни предмета позову та/або обраного позивачем способу захисту.

Статтею 1194 ЦК України встановлено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

VІ. Висновки за результатами розгляду справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Також, з матеріалів справи встановлено, що відповідач позов визнав у відповідності до ст. 206 ЦПК України.

Таким чином, враховуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача та наявність законних підстав для їх задоволення та стягнення з відповідача ОСОБА_1 на користь позивача акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО», затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 206845 грн. 73 коп.

VІІ. Судові витрати.

Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Отже, з відповідача - ОСОБА_1 підлягає стягненню в користь позивача акціонерне товариство «Страхова компанія «ІНГО» сплачений ним при зверненні до суду з позовною заявою та підтверджений квитанцією судовий збір в розмірі 3102 грн. 69 коп.

Керуючись ст. 12, 18, 81, 141, 280, 282 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 979, 993, 1187, 1194 ЦК України, Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 206845 (двісті шість тисяч вісімсот сорок п`ять) грн. 73 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО», судовий збір в розмірі 3102 (три тисячі сто дві) грн. 69 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі ухвалення рішення за відсутності учасників справи протягом тридцяти днів з дати складення повного судового рішення.

У разі оголошення в судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення чи ухвалення рішення за відсутності учасників справи або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2020 року.

Учасники справи:

Позивач: АТ «Страхова компанія «ІНГО»», (р/р № НОМЕР_4 у АКІБ «Укрсіббанк» в м.Харків, МФО 351005, ), юридична адреса місцезнаходження: вул.Бульварно-Кудрявська 33 м.Київ, 01054, сайт: http://www.ingo.ua; електронна пошта: .

Відповідач: ОСОБА_1 (паспорт серії НОМЕР_5 ), проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: с.Олеша Монастириського району Тернопільської області.

Представник відповідача: адвокат Андрусенко Ігор Ярославович, (Свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №701 від 27.04.2012 року, Ордер серії ВО №1008723 на надання правничої (правової) допомоги від 09.10.2020 року), місцезнаходження якого: вул.С.Бандери №1 м.Монастириська Тернопільська область.

Суддя І. М. Галіян