ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7094/20 Справа № 2-1230/11 Суддя у 1-й інстанції - Казак С. Ю. Суддя у 2-й інстанції - Ткаченко І. Ю.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Ткаченко І.Ю.

суддів - Деркач Н.М., Каратаєвої Л.О.

розглянувши у спрощеному провадженні в м. Дніпро цивільну справу

за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», ОСОБА_2 , Соборний відділ державної виконавчої служби у м. Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 , заінтересовані особи Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК», ОСОБА_2 , Соборний відділ державної виконавчої служби у м.Дніпро Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовлено (том 2 а.с. 163-166).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення, яким визнати виконавчий лист Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23.01.2012 р. по справі № 2-1230/11 таким, що не підлягає виконанню (том 2 а.с 168-169).

Представник ПАТ МТБ Банк - адвокат Мовчан О.С. надав відзив на апеляційну скаргу в якому просить відмовити у задоволенні апеляційного скарги ОСОБА_1 на ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Постановляючи ухвалу про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, суд 1 інстанції посилався на положення ст. 432 ЦПК України та зазначив, що підстави для визнання виконавчого листа виданого на підставі заочного рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2011 року по справі № 2-1230/11 таким, що не підлягає виконанню відсутні.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, виходячи з наступного.

З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 14.12.2011 року у цивільній справі №2-1230/11, яке набрало законної сили, з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «МАРФІН БАНК», правонаступником якого є ПАТ «МТБ БАНК», було стягнуто заборгованість за кредитним договором №00219/RD від 23.05.2008 року в сумі 399146 грн. 18 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 46269,61 долари США, що еквівалентно 366450 грн. 68 коп.; заборгованості по процентам в сумі 3732,21 долари США, що еквівалентно 29558 грн. 73 коп., пені в сумі 3136 грн. 77 коп. Також стягнуто судові витрати в сумі 1820 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.09.2012 року по справі №412/9242/2012 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №00219/RD від 23.05.2008 року в сумі 399146 грн. 18 коп., стягнутої за рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2011 року, було звернуто стягнення на предмет іпотеки.

За результатами виконавчих проваджень з виконання виконавчих листів, виданих 26.11.2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська на виконання рішення цього суду від 04.09.2012 року у справі №412/9242/2012, на рахунок банку боржниками було перераховано кошти в сумі 401073 грн. 48 коп. та постановами старшого державного виконавця Соборного відділу державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 20.03.2017 року відповідні виконавчі провадження було закінчено на підставі п.9 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження».

Також з матеріалів справи вбачається, що банком до відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було пред`явлено позов про стягнення заборгованості за кредитним договором №00219/RD від 23.05.2008 року за період, після того, за який заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2011 року у цивільній справі №2-1230/11 було стягнуто заборгованість за кредитним договором.

Рішенням Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 05.07.2018 року у справі №201/7031/17, яке в цій частині було залишено без змін постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.06.2019 року, в задоволенні вказаних позовних вимог банку було відмовлено, оскільки скориставшись своїм правом, передбаченим ч.2 ст.1050 ЦК України, банк звернувся до суду з позовом про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором, який було задоволено заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2011 року у цивільній справі №2-1230/11. Таким чином, у банку були відсутні правові підстави для подальшого нарахування процентів та неустойки.

В постанові Дніпровського апеляційного суду від 05.06.2019 року також зазначено, що під час розгляду справи встановлено, що за виконавчим документом, виданим 26.11.2012 року Жовтневим районним судом м.Дніпропетровська у справі №412/9242/2012, на рахунок стягувача було перераховано кошти в сумі 401073 грн. 48 коп. та виконавче провадження закінчено.

З матеріалів цивільної справи №2-1230/11 вбачається, що відповідно до умов кредитного договору №00219/RD від 23.05.2008 року кредит надавався позичальнику ОСОБА_1 в іноземній валюті доларах США.

Заочним рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 14.12.2011 року заборгованість за кредитним договором була стягнута з визначенням складових цієї заборгованості за тілом кредиту та процентами в доларах США, з її відображенням в еквіваленті у гривні за офіційним курсом НБУ.

Тобто, визначаючи характер грошового зобов`язання, судом було визначено стягнення з боржника суми саме в іноземній валюті, що на момент ухвалення рішення суду становило визначений за офіційним курсом НБУ еквівалент у національній валюті України.

Під час виконання рішення Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 04.09.2012 року по справі №412/9242/2012 боржником на рахунок банку було перераховано кошти в гривні, що на момент такого перерахування внаслідок конвертації в долари США за офіційним курсом НБУ не покривало стягнуту заборгованість у валюті кредиту.

З матеріалів справи також вбачається, що на теперішній час згідно виписок по особовому рахунку позичальника непогашеною залишається заборгованість в сумі 12772,45 доларів США (том 2 а.с. 126).

В силу положень частини 3 статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом.

За приписами положень статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 129 Конституції України, однією із основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

За змістом цієї норми закону підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката; пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 16.01.2018 року по справі № 755/15479/14-ц.

Сутність процедури визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню полягає, насамперед, у встановленні обставин та фактів, що свідчать про відсутність матеріального обов`язку боржника, які виникли після ухвалення судового рішення.

Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до пункту 5 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» є закінчення виконавчого провадження у разі скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи те, що боржником рішення суду виконано не в повному обсязі та згідно виписок по особовому рахунку позичальника непогашеною залишається заборгованість в сумі 12772,45 доларів США, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заявник не подав доказів про наявність передбачених нормами матеріального і процесуального права правових підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та судом не встановлено, що обов`язок боржника відповідно до рішення суду в даному випадку припинено.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, підстави для скасування по суті правильної ухвали суду відсутні.

За змістом ст. 375 ЦПК України апеляційний суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 259, 367, 368, 375, 379 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 23 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в передбаченому законом порядку.

Судді: