Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2045/20
Провадження № 2/553/976/2020
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2020 року м.Полтава
Ленінський районний суд м.Полтави у складі головуючого судді Високих М.С., з участю секретаря судового засідання Яковенко В.С.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та заняття з реєстраційного обліку,
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати ОСОБА_2 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 , та зняти останню з реєстраційного обліку.
Заявлені вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем 06.06.2007 було укладено шлюб від якого вони мають неповнолітніх дітей ОСОБА_3 , 2008 р.н., та ОСОБА_4 , 2011 р.н. Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2013 укладений шлюб між сторонами, розірвано та місце проживання неповнолітніх дітей визначено із матір`ю. 28.04.2014 за рішенням Ленінського районного суду м.Полтави було виділено із спільного сумісного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_1 . Право приватної власності на зазначену квартиру ним було зареєстровано 27.10.2014. Відповідач та спільні неповнолітні діти з жовтня 2014 року за вказаною адресою не проживають. Позивач наголосив на тому, що реєстрація відповідача у його квартирі обмежує у вільному розпорядженні нею, у тому числі він надмірно сплачує кошти за комунальні послуги. У добровільному порядку вирішення спору є неможливим.
Ухвалою суду від 21.10.2020 позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження.
24.11.2020 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.
Позивач, будучи повідомленим про дату, час та місце розгляду справи у встановленому законом порядку, у судове засідання не прибув, звернувшись із письмовою заявою про розгляд справи без його участі, одночасно прохаючи його позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував.
Будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, зокрема оголошенням на офіційному веб-сайті суду, відповідач до суду не з`явилась, правом надання відзиву на позов не скористалась.
У відповідності до вимог ч.1 ст.281 ЦПК України судом 22.12.2020 постановлена ухвала про проведення заочного розгляду даної справи.
Згідно ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, якщо відповідач не з`явився без поважних причин або без повідомлення причини, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З цих підстав суд, відповідно до ч.4 ст.223, ст.280 ЦПК України, розглянув справу у заочному порядку та ухвалив рішення.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.
Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 18.12.2013 шлюб, зареєстрований 06.06.2007 у Центральному відділі ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського МУЮ між ОСОБА_1 та ОСОБА_5 , за актовим записом №579, розірвано (а.с.6).

На підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 28.02.2014 виділено із спільного сумісного майна подружжя та визнано за ОСОБА_1 право власності зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 (а.с.7-9).

Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 (а.с.10).

У відповідності до розпорядження Полтавської обласної державної адміністрації від 20.05.2016 №207 «Про перейменування топонімічних назв, демонтаж меморіальних дошок та зображень комуністичної символіки у місті Полтаві» вулицю Свердлова у м.Полтаві було перейменовано на вулицю ОСОБА_6 (а.с.11,12).

На підтвердження факту не проживання відповідача та неповнолітніх дітей з жовтня 2014 року у належній позивачу квартирі, ОСОБА_1 надав довідку від 04.06.2020, затверджену головою ОСН «Червоний Шлях», складену у присутності жителів будинку АДРЕСА_2 (а.с.15).

Згідно заяви від 04.04.2018, завіреної приватним нотаріусом та зареєстрованої в реєстрі за №819, ОСОБА_1 надав згоду на тимчасовий виїзд за кордон до Республіки Польща малолітніх дітей ОСОБА_3 , 2008 р.н., та ОСОБА_4 , 2011 р.н., у супроводі їх матері ОСОБА_2 (а.с.16).

Як убачається з відповідей Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб від 12.10.2020 № 01-12-03-09/7766 та 26.11.2020 №01-12-03.1-09/17963, №01-12-03.1-09/17964, місце проживання ОСОБА_2 зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 , за вказаною адресою неповнолітні ОСОБА_7 , 2008 р.н., та ОСОБА_8 , 2011 р.н. не зареєстровані (а.с.21,46,47).

Відповідно до ст.41 Конституції України та ст. 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону України № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого Протоколу та протоколів №№2.4.7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно із ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ч.1 ст.405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, а відповідно ч.2 ст.405 цього Кодексу член сім`ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Суд, аналізуючи отримані докази та вказані норми законодавчих актів, приходить до висновку, що відповідач втратила право користування житловим приміщенням, не проживаючи в ньому понад один рік, без поважних причин.

При цьому, суд враховує, що відповідач, продовжуючи бути зареєстрованою у житловому приміщенні, що належить на праві приватної власності позивачу, фактично чинить останньому перешкоди вільно ним володіти.

На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням підлягають задоволенню.

Разом з тим, у задоволенні позовних вимог щодо зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою: АДРЕСА_3 , слід відмовити з наступних підстав.

Згідно з вимогами ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

Пунктом 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою КМУ від 02.03.2016 за №207, передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За таких обставин, враховуючи те, що саме судове рішення є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку, вимога позивача є такою, що ґрунтується на вільному та хибному тлумаченні останнім норм цивільного законодавства, тому задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.263-265, 273-275, 280-282, 352-354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

У задоволенні позову в частині зняття ОСОБА_2 з реєстраційного обліку відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Полтавського апеляційного суду через Ленінський районний суд м.Полтави шляхом подання протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач: ОСОБА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 .
Відповідач:ОСОБА_2 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_4 .

Суддя

Ленінського районного суду м.Полтави М.С. Високих

Повний текст рішення виготовлений 30.12.2020.