Справа № 464/5073/19
пр.№ 2/464/768/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2020 року м.Львів

Сихівський районний суд м.Львова

суддя Тімченко О.В.

справа № 464/5073/19

учасники справи:

заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 Ваврик В.Б.

позивач Львівська міська рада

відповідач ОСОБА_1

вимоги: стягнення витрат на лікування потерпілого від злочину

Обставини справи

Прокурор в інтересах держави в особі позивача у вересні 2019 року звернувся до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача до місцевого бюджету м.Львова, понесені Комунальним підприємством «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» витрати в розмірі 3864,32 гривень на лікування потерпілої ОСОБА_2 . В обґрунтування позову покликається на те, що кримінальне провадження відносно відповідача за ч.1 ст.286 КК України закрито з нереабілітуючих підстав (примирення обвинуваченого з потерпілим), однак витрати лікарні на стаціонарне лікування потерпілого не відшкодовані.

Ухвалою судді ОСОБА_3 від 07 лютого 2020 року позовну заяву повернуто на підставі п.4 ч.4 ст.185 ЦПК України заява повертається у випадках, зокрема коли відсутні підстави для звернення прокурора до суду в інтересах держави або для звернення до суду особи, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Указану ухвалу суду постановою Львівського апеляційного суду від 07 лютого 2020 року скасовано із встановленням належного представництва прокурора в інтересах держави в особі органу місцевого самоврядування, а справу направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями таку передано на розгляд судді Тімченко О.В.

Ухвалою суду від 04 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення недоліків.

З урахуванням висновку апеляційної інстанції ухвалою суду від 09 квітня 2020 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають проведення судового засідання для повного та всебічного встановлення обставин справи, а тому у клопотанні прокурора про розгляд справи у судовому засіданні, яке обґрунтовано тільки нормами процесуального законодавства, слід відмовити, як це передбачено ч.6 ст.279 ЦПК України.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку із поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19) розділ XII "Прикінцеві положення" ЦПК України доповнено пунктом 3 такого змісту: "Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 49, 83, 84, 170, 178, 179, 180, 181, 185, 210, 222, 253, 275, 284, 325, 354, 357, 360, 371, 390, 393, 395, 398, 407, 424 цього Кодексу, а також інші процесуальні строки щодо зміни предмета або підстави позову, збільшення або зменшення розміру позовних вимог, подання доказів, витребування доказів, забезпечення доказів, а також строки звернення до суду, подання відзиву та відповіді на відзив, заперечення, пояснень третьої особи щодо позову або відзиву, залишення позовної заяви без руху, подання заяви про перегляд заочного рішення, повернення позовної заяви, пред`явлення зустрічного позову, заяви про скасування судового наказу, розгляду справи, апеляційного оскарження, розгляду апеляційної скарги, касаційного оскарження, розгляду касаційної скарги, подання заяви про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами продовжуються на строк дії такого карантину».

Також Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)», який набрав чинності 17 липня 2020 року, пункт 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України викладено в такій редакції: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином».

Даним законом також встановлено, що процесуальні строки, які були продовжені відповідно до пункту 4 розділу X "Прикінцеві положення" Господарського процесуального кодексу України, пункту 3 розділу XII "Прикінцеві положення" Цивільного процесуального кодексу України, пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" № 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Відповідачем відзиву на позов не надано, клопотання про продовження процесуального строку у зв`язку із карантинними заходами не заявлено.

Відповідачу відповідно до вимог ЦПК України неодноразово за зареєстрованим місцем проживання (інша адреса у справі відсутня) надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі разом з копією позовної заяви з додатками рекомендованим листом, однак таке повідомлення не вручено з незалежних від суду причин. З урахуванням наведеного відповідач вважається таким, що належним чином повідомлений, а тому з метою запобігання порушенню права інших учасників справи на розгляд справи в розумний строк, процесуальної неможливості повідомлення відповідача про розгляд справи іншим чином, суд вважає на можливе розглянути справу у його відсутності. У даному випадку суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8 ст.178 ЦПК України).

Розгляд справи проводиться без повідомлення учасників справи в порядку письмового провадження, як це передбачено ч.13 ст.7 ЦПК України. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось.

Мотиви та висновки суду

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Згідно із ст.ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Ухвалою Сихівського районного суду м.Львова від 13 березня 2019 року (справа № 464/7314/18) звільнено відповідача ОСОБА_1 від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України у зв`язку із примирення з потерпілою ОСОБА_2 , а кримінальну справу закрито.

Згідно із ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Даною ухвалою встановлено, що ОСОБА_1 обґрунтовано обвинувачувався у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, - порушенні правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій ОСОБА_2 тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. На підставі наведених положень закону такі обставини доказуванню не підлягають.

Згідно із ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Частиною 3 цієї статті визначено, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету.

Згідно із довідкою Комунального некомерційного підприємства «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» від 28 серпня 2019 року № 1295 (, м.Львів, вул.Навроцького, 23), виданою у відповідності до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, ОСОБА_2 перебувала на стаціонарному лікуванні у нейрохірургічному відділенні з 29 жовтня 2018 року по 09 листопада 2018 року, всього за 11 днів на лікування затрачено 3864,32 грн, які не відшкодовані.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що відповідач, який звільнений судом від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України з нереабілітуючих підстав, зобов`язаний у відповідності до вимог ст.1206 ЦК України відшкодувати 3864,32 грн витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілої ОСОБА_2 від злочинних дій. Судом під час вирішення кримінального правопорушення питання відшкодування даних витрат не вирішувалося. Даних про завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого, що б були підставою для звільнення від цивільної відповідальності у відповідності до ч.1 ст.1206 ЦК України, матеріали справи не містять. При цьому за п.3 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі.

З урахуванням наведених норм та встановлених обставин справи, позов прокурора в інтересах держави в особі позивача шляхом стягнення з відповідача до місцевого бюджету м.Львова, понесених комунальним підприємством витрат на лікування потерпілої в розмірі 3864,32 грн, підлягає задоволенню. Відомості, які б спростовували висновок суду чи свідчили про наявність перешкод для задоволення позову, відсутні. При цьому суд вирішив справу за наявними матеріалами за відсутності відзиву відповідача.

Судові витрати

Оскільки прокурор при зверненні до суду з вимогами про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення, звільнений від сплати судового збору відповідно до ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 1921 грн судового збору (розмір на час подачі позову).

Керуючись ст.ст.258, 259, 263-265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позов задоволити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь місцевого бюджету м.Львова, понесених Комунальним некомерційним підприємством «8-а міська клінічна лікарня м.Львова» (, м.Львів, вул.Навроцького, 23) витрат в розмірі 3864,32 грн на лікування потерпілої ОСОБА_2 .

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави 1921 грн судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається з урахуванням Перехідних положень ЦПК України.

Рішення набирає законної сили в порядку ст.273 ЦПК України.

Учасники справи:

заступник керівника Львівської місцевої прокуратури № 1 Ваврик В.Б., м.Львів, вул.Богомольця, 9

позивач Львівська міська рада, , м.Львів, пл.Ринок, 1

відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1

Повне судове рішення складено 02 листопада 2020 року, що є датою його ухвалення, ухваленого за відсутності учасників справи, як це передбачено ч.5 ст.268 ЦПК України.

Суддя О.В.Тімченко