ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Номер провадження 22-ц/821/1650/20Головуючий по 1 інстанції
Справа №711/8443/19 Категорія: 304090000 Кондрацька Н.М.
Доповідач в апеляційній інстанції
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 листопада 2020 року Черкаський апеляційний суд в складі колегії:

суддів Вініченка Б.Б., Храпка В.Д., Новікова О.М.

за участю секретаря Любченко Т.М.

розглянувши у письмовому провадженні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и в:

У жовтні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначав, що відповідно до укладеного договору №б/н від 01.11.2010 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 4400 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає троку дії картки.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та Тарифами банку, які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, водночас відповідач порушив зобов`язання за договором у зв`язку із чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість 140 037,37 грн, яка складається з наступного: 3581,03 грн заборгованість за кредитом, 136 356,34 грн заборгованість по процентам за користування кредитом; 100 грн заборгованість за комісією та пенею.

Однак банк просить суд стягнути із ОСОБА_1 заборгованість лише в частині, а саме: 3581,03 грн заборгованість за кредитом; 122 104,43 грн заборгованість по процентам за користування кредитом з 01.11.2010 року по 30.06.2019 року.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2020 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 01 листопада 2010 року у розмірі 125 685,46 грн та судовий збір у розмірі 1921 грн.

Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 31 липня 2020 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Рішення суду мотивовано тим, що відповідач отримав та користувався кредитними коштами, однак своє зобов`язання за кредитним договором б/н від 01.11.2010 року не виконав та не здійснював платежів достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту та відсотків за його користування, у зв`язку з чим станом на 31.08.2019 року має заборгованість в сумі 125 685,46 грн.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду, вважаючи його ухваленим з порушенням норм процесуального та матеріального права, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову банку.

Апеляційні вимоги мотивував тим, що його належним чином не повідомлялося про судові засідання, у зв`язку із чим він був позбавлений права подати заяву про застосування строку позовної давності, подати заперечення на позов. За адресою, яка ймовірно зазначена судом та позивачем, як адреса проживання відповідача, а саме АДРЕСА_1 з 2015 року, не є його місцем проживання та він знятий з реєстрації.

01 листопада 2010 року ОСОБА_1 була підписана анкета-заява про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не з АТ КБ «Приватбанк», а з АТ «Акцент-Банк». На його запит про наявні фінансові зобов`язання перед АТ «А-Банк», останній надав довідку про те, що ОСОБА_1 станом на 15.05.2020 року немає заборгованості перед АТ «А-Банк». В матеріалах справи відсутні докази зміни кредитора чи заміну фінансової установи з правом вимоги саме за цими зобов`язаннями.

Крім того, підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг не може бути договором приєднання (висновки Великої Палати Верховного суду у справі №342/180/17 від 03 липня 2019 року).

Вказує, що відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю три роки. Враховуючи ту обставину, що починаючи з 2013 року банк фактично знав про своє порушене право, проте не заявляв про це, то саме з цього моменту і починається перебіг позовної давності, як щодо основного зобов`язання, так і до застосування відсотків за його користування та інших передбачених договором сум.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частинами 1, 2, 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване рішення суду не відповідає даним вимогам закону.

Як вбачається з матеріалів справи, 01.11.2010 року ОСОБА_1 підписав Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку, у відповідності до якої виявив бажання отримати послугу ідентифікація з паспортом.

У даній анкеті-заяві ОСОБА_1 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним та банком договір про надання банківських послуг.

Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на сайті А-Банку www.a-bank.com.ua.

З позовом до суду звернувся АТ КБ «Приватбанк», а не АТ «Акцент-Банк».

В обґрунтування доводів щодо укладення договору АТ "КБ "Приватбанк" надав витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», які не підписані ОСОБА_1 та розрахунок заборгованості за договором №б/н від 01.11.2010 року, укладеного між Приватбанком та клієнтом ОСОБА_1 , станом на 31.08.2019 року.

Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання вникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (частина 2 статті 11 ЦК України).

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

За приписами статей 12, 81, 89 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.

Згідно зі статтею 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина 6 статті 81 ЦПК України).

Позивачем АТ КБ «Приватбанк» не надано жодних належних та допустимих доказів того, що між банком та ОСОБА_1 існують будь-які договірні зобов`язання, в тому числі кредитні. Зміст позовної заяви не відповідає доданими позивачем додаткам до позову, які б мали підтверджувати заявлені вимоги.

Анкету-заяву про надання банківських послуг в «А-Банк», відповідачем укладено саме з даною юридичною особою (повне найменування Акціонерне товариство «Акцент-Банк» ), а не з АТ КБ «Приватбанк»().

Доказів про те, що позивач у справі є правонаступником АТ «А-Банк» у даних правовідносинах, до суду не надано.

Колегія суддів вважає, що позивачем не доведено наявність кредитних правовідносин із ОСОБА_1 , а тому у задоволенні позову слід відмовити з даних підстав.

Щодо доводів ОСОБА_1 в частині його неналежного повідомлення судом про розгляд даної справи, то колегія суддів враховує наступне.

Відповідно до частини 3 статті 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Як видно із матеріалів справи, судом було здійснено запит до відділу реєстрації місця проживання про надання відомостей про реєстрацію місця проживання ОСОБА_1 , на що отримано відповідь, що про місце проживання останнього за адресою АДРЕСА_1 (адреса зазначена позивачем у справі) відсутня інформація.

У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи перебування, зареєстрованому у встановленому законом порядку (частина 7 статті 128 ЦПК України).

Відповідно до отриманої судом інформації на час розгляду справи у суду першої інстанції були відсутні відомості щодо місця проживання чи реєстрації відповідача у встановленому законом порядку.

Судом першої інстанції направлялися судові повістки про виклик у суд на вказану адресу (адреса зазначена позивачем у справі), однак конверт із повідомленням відповідача про судове засідання, яке повинно було відбутися 11.12.2020 року повернувся на адресу суду із відміткою працівника поштового зв`язку «за закінченням терміну зберігання», конверти з повідомленнями про судові засідання призначені на 21.12.2020 року та 06.02.2020 року повернулися на адресу суду із відміткою «у зв`язку з відсутністю вдома».

До клопотання про поновлення строку на подачу заяви про перегляд заочного рішення суду ОСОБА_1 додав копію паспорта з якого видно, що він з 13.11.2015 року знятий з реєстрації за адресою АДРЕСА_1 (ас. 113-114).

Відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи.

Про судові засідання призначені на 21.12.2020 року та 06.02.2020 року суд повідомляв відповідача через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, що свідчить про те, що відповідач був належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи.

Отже, підстав для скасування рішення суду у зв`язку із зазначеними обставинами колегія суддів не вбачає.

Відповідно до частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни чудового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленим; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до частини 13 статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, а рішення суду скасуванню з ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Заочне рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 06 лютого 2020 року - скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути із Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір у розмірі 2881, 50 грн.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч. 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді