Справа № 308/4463/20
П О С Т А Н О В А

Іменем України

16 грудня 2020 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі

головуючого судді КОНДОРА Р.Ю.

суддів БИСАГИ Т.Ю., МАЦУНИЧА М.В.

при секретарі МІЦІ О.-Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді апеляційну скаргу ОСОБА_1 у справі № 308/4463/20 на ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року, повний текст якої складено 25 травня 2020 року, головуюча суддя Лемак О.В., про забезпечення позову ОСОБА_2 до Ужгородської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування, -

встановив:

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , від імені та в інтересах якої діє адвокат Олійник Р.Б., оскаржила ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2020, якою задоволено заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення зазначеного позову шляхом заборони Ужгородській міській раді надавати письмову згоду ОСОБА_1 на зведення жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд та закладання багаторічних насаджень на земельній ділянці (кадастровий номер :33:001:0155), а також надавати письмову згоду ОСОБА_1 на передачу вищезазначеної земельної ділянки в суборенду третім особам.

На думку апелянта, ухвалу постановлено з порушенням норм процесуального права, оскільки належних підстав для забезпечення позову не було. Так, з правової позиції позивача не вбачається, які саме його законні цивільні права та інтереси порушені і на захист яких саме реальних прав та інтересів він пред`явив позов. Відтак, не є обґрунтованою і заява про забезпечення позову у вигляді встановлення обмежень у правомочності третьої особи в справі щодо використання земельної ділянки. Вимога про забезпечення позову не відповідає критеріям розумності, обґрунтованості та адекватності вимогам позивача, не враховує, що в разі ймовірного задоволення позову немайнового характеру не існуватиме труднощів у виконанні рішення суду. Насамкінець, заява про забезпечення позову є бездоказовою та ґрунтується на припущеннях.

Апелянт просить ухвалу скасувати, в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_2 вказує на її необґрунтованість, просить залишити скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін. Зазначає, зокрема, що оспорюване рішення Ужгородської міської ради є незаконним, що може спонукати ОСОБА_1 до передачі земельної ділянки в суборенду або до її забудови. Водночас вказує, що протягом семи років ОСОБА_1 не використовувала земельну ділянку для будівництва або для передачі в оренду. Забезпечення позову немайнового характеру повинно сприяти справедливому та ефективному захисту порушеного права та виконанню рішення суду. З метою реалізації свого права на отримання спірної земельної ділянки в оренду через земельні торги, чому перешкоджає оспорену рішення Ужгородської міської ради, позивач вимушений був звернутися до суду з цим позовом.

Заслухавши доповідь судді, пояснення: представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 адвоката Олійника Р.Б., який апеляцію підтримав, позивача ОСОБА_2 , який скаргу не визнав, розглянувши на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України апеляційну скаргу у відсутність інших учасників процесу, обговоривши доводи учасників процесу, перевіривши матеріали справи, суд приходить до такого.

Як убачається з наявних матеріалів, ОСОБА_2 зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 пред`явив до Ужгородської міської ради позов про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування (а.с. 1-3), яким просив суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Ужгородської міської ради від 13.02.2020 № 1906 в частині поновлення ОСОБА_1 договору оренди землі загальною площею 0,384 га на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :33:001:0155) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позов був умотивований тим, що оспорене рішенням Ужгородської міської ради від 13.02.2020 в частині поновлення ОСОБА_1 строком на п`ять років договору оренди землі на площі Гренджі-Донського, 3 є незаконним, оскільки не відповідає встановленим законом вимогам до оренди землі та оформлення її договором, орендар ОСОБА_1 не виконувала належним чином умови договору оренди землі, не сплачувала земельний податок тощо, а тому не має переважного права на поновлення договору і не вчинила необхідних дій для цього. Крім того, на момент прийняття органом місцевого самоврядування рішення про поновлення договору оренди землі строк дії цього договору вже сплив, оскільки був установлений до 02.08.2018, і договір не міг бути пролонгований. У зв`язку з цим позивач, як громадянин України, який мешкає майже в сусідньому із указаною земельною ділянкою будинку, має намір шляхом участі в земельних торгах реалізувати своє право на отримання цієї земельної ділянки в оренду з метою використання її для своїх особистих потреб.

Заявою від 22.05.2020 позивач ОСОБА_2 просив забезпечити позов, а саме, до набрання законної сили судовим рішенням у справі заборонити Ужгородській міській раді надавати письмову згоду ОСОБА_1 на зведення жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд та закладання багаторічних насаджень на земельній ділянці (кадастровий номер :33:001:0155), а також надавати письмову згоду ОСОБА_1 на передачу вищезазначеної земельної ділянки в суборенду третім особам (а.с. 18-19).

Ставлячи перед судом питання про забезпечення позову, ОСОБА_2 вказував на незаконність оспореного рішення органу місцевого самоврядування з підстав, які наводив у позовній заяві, а також зазначав, що оскільки вказане рішення прийняте в незаконний спосіб, то це може спонукати ОСОБА_1 до проведення на земельній ділянці будівельних робіт, до передачі за згодою відповідача ділянки в суборенду. На думку позивача, і обставини можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду від 25.05.2020 заяву позивача задоволено, забезпечено позов, заборонено Ужгородській міській раді надавати письмову згоду ОСОБА_1 на зведення жилих, виробничих, культурно-побутових та інших будівель і споруд та закладання багаторічних насаджень на земельній ділянці (кадастровий номер :33:001:0155), а також надавати письмову згоду ОСОБА_1 на передачу вищезазначеної земельної ділянки в суборенду третім особам (а.с. 21-23).

Приймаючи таке процесуальне рішення суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами наявний спір щодо майна, вимога про забезпечення позову є співмірною з його предметом, існує ймовірність ускладнення виконання або ймовірність невиконання рішення суду в разі, якщо заява позивача не буде задоволена, а рішення буде прийняте на користь позивача.

На думку колегії суддів висновки суду першої інстанції помилкові і погодитись із таким вирішенням процесуального питання не можна.

Відповідно до ст. 149 ч.ч. 1, 2, ст. 150 ч. 1 п. 2, ч. 3, ст. 151 ч. 1 ЦПК України, суд за заявою позивача може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову, якщо їх невжиття може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду; позов забезпечується, зокрема, забороною вчиняти певні дії; вид забезпечення позову має бути співмірним із заявленими позивачем вимогами.

Обґрунтованість заяви по забезпечення позову, наявність реальних підстав для такого підлягає доказуванню за загальними правилами цивільного процесу, в якому особа розпоряджається процесуальними правам на власний розсуд, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст.ст. 12, 13, 76-81 ЦПК України).

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має пересвідчитися в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог та відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам; суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Предметом позову є визнання протиправним та скасування рішення Ужгородської міської ради від 13.02.2020 № 1906 (а.с. 6-7) у частині поновлення ОСОБА_1 договору оренди землі загальною площею 0,384 га на АДРЕСА_1 (кадастровий номер земельної ділянки :33:001:0155) для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Інших вимог позивач не пред`являв.

З наявних матеріалів убачається, що позивач пред`являв указану вимогу ґрунтуючись на незаконності оспореного рішення органу місцевого самоврядування як такій і виходячи з його наміру як громадянина України взяти участь у земельних торгах з метою реалізації права на отримання цієї земельної ділянки в оренду для своїх особистих потреб. Тобто, якщо йдеться про цивільні права та/або інтереси власне позивача, він вказував лише на намір реалізувати такі в майбутньому (ймовірність, припущення стосовно обставин, щодо яких невідомо, настануть вони чи ні).

Водночас у справі відсутні дані, які б вказували на конкретні дії позивача, спрямовані на реалізацію такого майнового інтересу, підтверджували б, доводили б вчинення таких дій щодо згаданої земельної ділянки і на час вирішення питання про забезпечення позову давали б підстави для висновку про ймовірність порушення законних прав, інтересів позивача в разі відмови в забезпеченні позову. Беручи до уваги, що забезпечення позову пов`язується з ефективним захистом, або поновленням порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (зокрема, ст. 4 ч. 1, ст. 19 ЦПК України, ст.ст. 15, 16 ЦК України), при вирішенні цього питання має значення, яке саме його реальне право, інтерес порушено, оспорено і, відповідно, щодо якого йдеться про захист, поновлення. Щодо такого конкретного, реального цивільного права та/або інтересу позивача, яке на момент прийняття рішення про забезпечення позову існувало та було порушене, оспорене, даних і доказів у справі немає, по забезпечення саме такого свого права/інтересу позивач не звертався.

Висновок суду першої інстанції про наявність між ОСОБА_2 і Ужгородською міською радою спору щодо майна безпідставний, бездоказовий та не відповідає підставам і предмету позову. Відтак необґрунтованими є й висновок про те, що вимога про забезпечення позову є співмірною з його предметом. Зважаючи на предмет (межі) даного позову, в разі його задоволення не існує ймовірності ускладнення виконання або ймовірності невиконання рішення суду, позаяк у такому разі оспорене рішення органу місцевого самоврядування втратить чинність. Як позивач, так і суд першої інстанції виходили по суті лише з припущення про можливість порушення майнового права позивача в майбутньому.

За таких обставин, суд першої інстанції не мав належних і достатніх підстав для забезпечення позову шляхом обмеження майнових прав відповідача та орендаря земельної ділянки. Поза тим, зважаючи на обставини справи та предмет позову відповідало б інтересам учасників відповідних правовідносин і правилам добросовісності офіційне інформування заінтересованих щодо земельної ділянки осіб про наявний спір стосовно чинності рішення органу місцевого самоврядування, перешкод для чого немає.

Виходячи з наведеного, на підставі ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2 ЦПК України апеляцію слід задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати, у задоволення заяви позивача про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст. 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ч. 2, ст. 382 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити, ухвалу Ужгородського міськрайонного суду від 25 травня 2020 року скасувати, у задоволенні заяви позивача ОСОБА_2 про забезпечення шляхом заборони вчинення певних дій його позову до Ужгородської міської ради Закарпатської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення органу місцевого самоврядування відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення може бути оскаржена до Верховного Суду. Повне судове рішення складене 24 грудня 2020 року.

Судді