Справа № 236/4301/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області в складі:

головуючої судді Саржевської І.В.,

за участю: секретаря Олійник С.М.,

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2 ,

треьої особи ОСОБА_3 ,

розглянувши у судовому засіданні в м. Лиман позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на непрацездатних батьків,

ВСТАНОВИВ:

22.10.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатних батьків. В обґрунтування позову позивач посилався на наступні обставини.

Позивач має повнолітнього сина, відповідача по справі, ОСОБА_2 . На теперішній час позивач є непрацездатною особою, пенсіонером, та отримує пенсію за віком, розмір якої з станом на серпень 2019 року складає 1564, 00 грн. Відповідач ОСОБА_2 та дружина позивача ОСОБА_4 зареєстровані разом за однією адресою. Однак, фактично відповідач, разом із своєю матір`ю, дружиною позивача, мешкають за іншою адресою. Позивач, сам сплачує комунальні послуги в повному обсязі, оскільки не має можливості отримати житлову субсидію у зв`язку з зареєстрованими в своїй квартирі дружиною та сином. Крім цього хворіє на хронічні захворювання, та щомісяця повинен витрачати приблизно 1000,00 гривень на лікування. Таким чином, він потребує матеріальної допомоги від повнолітнього сина. Син ОСОБА_2 , який є відповідачем по справі, не надає матеріальної допомоги на утримання непрацездатного батька, однак має таку можливість, оскільки працює вчителем фізкультури в загальньо- освітній школі № 4 м. Лиман де отримує заробітну плату, а також працює тренером в дитячо-юнацькій спортивній школі «Колос» м. Лиман де також отримує заробітну плату. Вважає, що позивач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання батька. Просив стягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви і довічно(а.с.2-4).

Ухвалою суду від 25.10.2019 позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху, позивачу був наданий строк для усунення недоліків(а.с.18-19).

Ухвалою судді від 18.11.2019 відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання на 14.01.2019(а.с.30-31).

Відповідач ОСОБА_2 24.12.2019 надав до суду відзив, в якому позовні вимоги не визнав повністю, просив відмовити у повному обсязі, оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами факт потреби матеріальної допомоги, що виключає можливість застосування ч.1 ст. 202 СК України та обов`язок відповідача утримувати свого непрацездатного батька. Крім того зазначив, що батько, коли відповідач був неповнолітнім, ухилявся від виконання своїх батьківських обов`язків, в тому числі матеріальної допомоги та на теперішній час на його утриманні знаходиться хвора матір, дружина позивача, яку він вигнав з квартири більше року тому, цивільна дружина, яка перебуває у декретній відпусці по догляду за дитиною, троє дітей: ОСОБА_2 2005 року народження, ОСОБА_5 2014 року народження, а також дитину дружини від першого шлюбу, долею якого піклується в повній мірі, та яка потребує додаткових витрат, а також просив врахувати ту обставину, що окрім нього, у батька є ще повнолітній син від першого шлюбу ОСОБА_3 , який також повинен надавати матеріальну допомогу. Просив відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі(а.с.39-45).

Ухвалою суду від 14.01.2020 залучено до участі у справі, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 . Підготовче провадження по справі закрито, призначено справу до судового розгляду по суті на 11.02.2020(а.с.72-74).

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, наполягав на їх задоволенні, та просив судстягнути з відповідача ОСОБА_2 аліменти на його користь на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку щомісяця, починаючи з дня пред`явлення заяви і довічно.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні у повному обсязі, з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково повідомив, що він періодично надає допомогу позивачеві у вигляді грошових коштів або продуктів харчування.

Третя особа- ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечував щодо заявлених вимог.

Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні пояснила, що є дружиною позивача, зареєстрована за адресою позивача, але у зв`язку із неприязненими стосунками, які склалися з чоловіком, позивачем по справі ОСОБА_1 , вона вимушена на теперішній час мешкати за адресою сина від першого шлюбу ОСОБА_6 . Щодо примусового вселення в квартиру позивача ніяких дій не вживала. Крім того, суду пояснила, що внаслідок хронічних захворювань, перебуває на утриманні та догляді своїх синів: ОСОБА_2 , відповідача по справі та ОСОБА_6 . Син ОСОБА_2 перебуває у цивільному шлюбі, має на утриманні трьох неповнолітніх дітей: ОСОБА_2 2005 року народження, ОСОБА_5 2014 року народження, а також дитину дружини від першого шлюбу. Внаслідок не тривалого періоду роботи, позивач отримує мінімальну пенсію за віком, що спричинило його звернення до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 .

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що вона є сусідкою позивача ОСОБА_1 Сім`я позивача складається з трьох чоловік: позивача, відповідача та дружини позивача. На теперішній час позивач мешкає у квартирі один.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він є братом відповідача ОСОБА_2 по матері. Знає, що позивач ОСОБА_1 не працює з 1992 року. До 2010 року він жив з позивачем однією сім`єю. Позивач ніякої матеріальної допомоги не надавав, та він находився на утриманні матері. На теперішній час мати, дружина позивача, проживає разом з ним.

Вислухав пояснення позивача, відповідача, третьої особи, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних підстав.

Судом встановлено наступні обставини.

Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Згідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Статтею 13 ЦПК України визначено, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст.ст. 76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Батьками відповідача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є позивач ОСОБА_1 та ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого повторно, серії НОМЕР_1 від 21.08.2019(а.с.7).

З 22.11.2012 позивач є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № , серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Розмір пенсії ОСОБА_1 з 01.08.2019 складає 1564,00 грн., що підтверджується довідкою Бахмутсько-Лиманського об`єднаного управління ПФУ Донецької області від 16.09.2019(а.с.8).

Виписка із медичної карти амбулаторного(стаціонарного) хворого від 11.10.2019 підтверджує доводи позивача про його перебування на «Д» обліку з приводу ІХС, та правобічної пахової грижі, що потребує регулярного прийому ліків(а.с.15) та понесення витрат на придбання ліків(а.с16).

Відповідно до довідки про склад зареєстрованих осіб, за адресою позивача: АДРЕСА_1 , зареєстровані: позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , син - відповідач по справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дружина- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.9).

Відповідно до акта, складеного головою м-на «Південний», у присутності трьох свідків, завірений печаткою Виконавчого комітету Лиманської міської ради Донецької області, за адресою позивача зареєстровані: син ОСОБА_2 та дружина ОСОБА_4 , які фактично мешкають за іншою адресою: АДРЕСА_2 (а.с.25).

Згідно повідомлення Управління соціального захисту населення Лиманської міської ради від 28.01.2020, з квітня 2018 року по теперішній час ОСОБА_1 не отримує субсидію на відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг: з квітня 2018 року по вересень 2019 року з підстав: вартість послуг у межах норм споживання не перевищує визначеного обов`язкового платежу сім`ї; з жовтня 2019 року по теперішній час в зв`язку з виникненням заборгованості з водопостачання (а.с.86-87).

Згідно з довідкою, виданою Управлянням освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради від 03.12.2019, відповідач ОСОБА_2 , працює вчителем ЗОШ № 4. За період з червня 2019 року по листопад 2019 року відповідач отримав заробітну плату у сумі 95366,15 грн. Отже, середньомісячна заробітна плата відповідача складає ?15 894,33 ?грн., без відрахування податків(а.с55).

Відповідно до довідки Управлянням освіти, молоді та спорту Лиманської міської ради Дитячо-юнацька спортивні школа м. Лиман від 02.12.2019, відповідач ОСОБА_2 працює тренером- викладачем Дитячо-юнацької спортивної школи м. Лиман, його дохід за останні шість місяців складає 7331,40 грн.(а.с.56)

Відповідач перебуває у цивільному шлюбі з ОСОБА_8 , має на утриманні неповнолітню дитину, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини(а.с.62), а також має неповнолітню дитину від попереднього шлюбу ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження дитини(а.с.61).

Як вбачається з наданих відповідачем копій медичних документів, мати відповідача, дружина позивача- ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного(стаціонарного)хворого від 03.12.2019, страждає на хронічні захворювання серця, цукровий діабет, пієлонефрит, ДОА колінних суставів, хронічний холіцисто-панкреатит(а.с.52).

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 51 Конституції України повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Частиною 1 ст.172 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу.

Відповідно до 1 ст.202 СК України встановлено, що повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондується обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина.

Відповідно до ст.205 Сімейного кодексу України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, статтею 202 Сімейного кодексу України визначено обов`язкові умови та підстави покладання на дітей обов`язку утримувати своїх батьків, а саме: діти є повнолітніми; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я та потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх дітей.

Моментом виникнення обов`язку дітей утримувати своїх батьків є наявність усіх вищеперерахованих умов. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає в разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», якого обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України ), не є абсолютним.

Отже, застосовуючи положення наведеного правила до правовідносин, що врегульовані ст. 202 СК України, можна прийти висновку, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15. Аналогічна правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 19 вересня 2018 року по справі № 494/1682/15-ц та від 10 жовтня 2018 року по справі № 301/160/17.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є непрацездатним, отримує мінімальну пенсію, проте потребує значних витрат на лікування та оплати комунальних послуг. Коштів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності не вистачає, а тому зважаючи на скрутне матеріальне становище він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати йому повнолітній син.

Згідно з ч.1 ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» від 15.07.1999р. № 966-XIV прожитковий мінімум - вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я набору продуктів харчування (далі - набір продуктів харчування), а також мінімального набору непродовольчих товарів (далі - набір непродовольчих товарів) та мінімального набору послуг (далі - набір послуг), необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для осіб, які втратили працездатність становить з 1 січня 2020 року - 1638 гривень.

Тобто позивач ОСОБА_2 на момент розгляду справи отримує пенсію у розмірі, що не забезпечує його прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність.

Однак, суд враховує, що наявність у позивача доходу у розмірі 1564,00 грн. не може заперечувати факт потреби в матеріальній допомозі, оскільки позивач є непрацездатною особою, має хронічні захворювання та потребує лікування. Проте розмір допомоги повинен визначатися з урахуванням не тільки потреб непрацездатної особи, а і можливостей платника.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач отримує заробітну плату за основним місцем роботи, середньомісячний розмір якої з червня по листопад 2019 року дорівнює 15 894,33 ?грн. без відрахування податків(а.с.55), та дохід за додатковим місцем роботи за останні шість місяців складає 7331,40 грн.(а.с.56)

Крім того, відповідач має двох неповнолітніх дітей, яких зобов`язаний утримувати, дбати про її здоров`я, освіту, фізичний та духовний розвиток.

Оскільки матеріальний стан платника не повинен бути гіршим від матеріального стану стягувача, суд вважає, що з урахуванням матеріального та сімейного стану відповідача, позивач має право на отримання 1/20 частини доходу відповідача.

Суд вважає, що такий розмір аліментів буде справедливим, співмірним, реальним, достатнім і відповідатиме потребам непрацездатного батька відповідача та рівню платоспроможності самого відповідача.

За таких обставин, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на які посилаються сторони, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, суд доходить висновку про часткове задоволення позову.

Згідно ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі часткового задоволення позову, покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При цьому згідно з п.36 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір. Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо, то судові витрати розподіляються між сторонами порівну.

Відповідно до вимог п.3 статті 5 Закону України «Про судовий збір» від 15.12.2017 року № 3674-17 та положень ст. 141 ЦПК України, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні з даним позовом до суду, з урахуванням часткового задоволення вимог позивача суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати в розмірі 384,20 грн.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Керуючись ст. 12-13, 76 -79, 81,141, 259, 263 - 265, 430 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на непрацездатних батьків задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_4 , аліменти на його утримання в розмірі 1/20 частини всіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з 22.10.2019, довічно.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_3 , на користь держави судовий збір в сумі ?384,2?0(триста вісімдесят чотири гривні 20 копійок)гривень.

Допустити негайне виконання рішення про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення виготовлений 12.02.2020.

Суддя-