Справа № 236/4536/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Саржевської І.В.,

за участю секретаря Олійник С.М.,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування,

ВСТАНОВИВ:

07.11.2019 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування(а.с.5-9).

В судове засідання позивач ОСОБА_1 , не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі(а.с.105).

Представник відповідача Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, просить справу розглянути без його участі, про що надав відповідну заяву (а.с. 124-125).

Третя особа ОСОБА_2 в судове засдідання не з`явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, не заперечувала проти заявлених позовних вимог(а.с.106).

На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає можливим розглянути справу без особистої участі позивача та представника відповідача, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в смт. Ярова, Лиманського району, Донецької області, помер батько позивача ОСОБА_3 , що підтверджується копією повторного свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 24.05.2018, актовий запис № 476(а.с.15).

Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з:

земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, загальною площею 0,13 га, кадастровий номер :01:000:1130, розташовану по АДРЕСА_1 ; Ѕ частини земельної ділянки, площею 0,0307 га, розташованої по АДРЕСА_2 , призначеної для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Земельна ділянка по АДРЕСА_1 належала померлому на підставі свідоцтва про право власності номер 26147156, виданого 29.08.2014 Реєстраційною службою Краснолиманського міського управління юстиції Донецької області; земельна ділянка по АДРЕСА_2 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ДН № 133528, виданого Краснолиманською міською радою 31.01.2003 та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право власності на землю за № 2431(а.с.22-25,28-30,32-33,40-41).

Крім того, власником 1/2 частки зазначеної земельної ділянки площею 0,0308 га на підставі державного акту на право власності на землю серії ІІ-ДН № 133532, виданого 31.01.2003 Краснолиманською міською радою, та Ѕ частки вищезазначеного житлового будинку на підставі договору купівлі-продажу , посвідченого державним нотаріусом Краснолиманської міської державної нотаріальної контори Адамовичем В.І. 16.05.1983 за реєстровим №1208 є мати позивача- ОСОБА_2 (на час набуття права була на прізвищі ОСОБА_4 )(а.с.34-39,40-41).

Відповідно до ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1217 ЦК України передбачені види спадкування. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

На теперішній час, позивач є єдиним спадкоємцем за законом після смерті батька ОСОБА_3 , яка в порядку ч.1 ст.1269 ЦК України прийняла спадщину, що підтверджується повідомленням Лиманської державної нотаріальної контори від 06.12.2019(а.с.108).

Державним нотаріусом Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 10.09.2019 за реєстрами №3055, 3056 відповідно позивачу були видані свідоцтва про право на спадщину за законом на Ѕ частку житлового будинку з відповідною часткою господарських будівель та споруд по АДРЕСА_2 і на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що по АДРЕСА_1 (а.с.17-21).

Однак постановою від 10.09.2019 № 2033/02-31 державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Семенової І.М. позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказані земельні ділянки було відмовлено з тих підстав, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкові земельні ділянки, що підтверджують право власності спадкодавця. Тобто позивач не має можливості оформити свої спадкові права(а.с.89-90).

Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Крім того позивачем надані такі відомості що підтверджують право ОСОБА_3 :

Архівна копія рішення Ярівської селищної ради №6/40-448 від 29.08.2013 про надання ОСОБА_3 дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою, щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з подальшою передачею земельної ділянки по АДРЕСА_1 у приватну власність(а.с.31);

копії витягів з Державного земельного кадастру(а.с.86-88).

Пунктом 5.1. Наказу Державного комітету України по земельних ресурсах N 43 від 04.05.99 року, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 4 червня 1999 року за N 354/3647 (втратив чинність 23.08.2013 року) зазначалося, що при втраті (псуванні) державного акту на землю власнику або землекористувачу видається відповідний дублікат.

До 01.01.2013 основним документом, який посвідчував права на землю був державний акт на право власності на земельну ділянку.

З 01.01.2013 нова редакція Закону України «Про державну реєстрацію речових прав не нерухоме майно та їх обтяжень» передбачає, що право власності, серед іншого, на земельні ділянки посвідчує свідоцтво про право власності на нерухоме майно, головним завданням якого є підтвердження виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно.

Також з 01.01.2013 набув чинності Закон України «Про державний земельний кадастр», відповідно до якого видання державних актів на право власності на земельну ділянку припиняється. Натомість документом, що посвідчує право власності, стало свідоцтво на право власності. У разі потреби, підтвердити своє право власності на земельну ділянку можна буде й витягом: з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно або Державного земельного кадастру.

Крім того провести державну реєстрацію можливого дублікату документу я теж не мала би можливості, оскільки згідно ч. 1ст. 20 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» заява про державну реєстрацію прав та оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, подаються заявником у паперовій або електронній формі у випадках, передбачених законодавством. Згідно п. 3 п. 1 ст. 2 цього закону заявником є, зокрема, власник, інший правонабувач, сторона правочину, у яких виникло речове право, або уповноважені ними особи - у разі подання документів для проведення державної реєстрації набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав.

Пунктами 6 (абзац 1) та 9 (абзаці 1) Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 р. № 1127, визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком. Разом із заявою заявник подає оригінали документів, необхідні для відповідної реєстрації, та документи, що підтверджують сплату адміністративного збору та/або внесення плати за надання інформації з Державного реєстру прав.

Відповідно звіту про експертну грошову оцінку вартості земельних ділянок від 21.10.2019, виготовлену оцінювачем суб`єкта оціночної діяльності ФОП ОСОБА_5 , розмір ринкової вартості земельної ділянки по АДРЕСА_1 , станом на 21.10.2019 становить 29796,00 гривень, а Ѕ частки земельної ділянки по АДРЕСА_2 станом на 21.10.2019 становить 15612,00 грн.(а.с.42-85).

Так відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Тобто на сьогоднішній день позивач позбавлений можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно.

Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Стаття 16 Цивільного кодексу України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому одним із способів такого захисту може бути і визнання права власності.

Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Статтею 41 Конституції України гарантовано кожному право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності визнано непорушним.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Якщо спадкоємець не має змоги оформити спадщину відповідно до вимог законодавства у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, питання визначення належності цього майна має вирішуватись у судовому порядку.

Приписами п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Так, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті6та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов`язків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

В силу ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

При цьому в положенні п. 3.1 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року за №24-753/0/4-13, роз`яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 25, 316, 328 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Об`єднаної територіальної громади м. Лиман в особі Лиманської міської ради Донецької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_2 , право власності на спадкове майно, яке залишилося після смерті батька ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , та складається з:

земельної ділянки, загальною площею 0,1300 га, кадастровий номер :01:000:1130, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_1 ;

Ѕ частки земельної ділянки, загальною площею 0,0615га, кадастровий номер :01:002:0462, призначену для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої по АДРЕСА_2 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку безпосередньо до суду апеляційної інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.15 ч. 1 розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повний текст рішення виготовлений 12.02.2020.

Суддя -