Справа № 461/3686/19 Головуючий у 1 інстанції: Городецька Л.М.
Провадження № 22-ц/811/3424/19 Доповідач в 2-й інстанції: Шандра М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді Шандри М.М.

суддів: Левика Я.А., Крайник Н.П.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД» про стягнення компенсації за порушення авторських прав,

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_1 звернувся до суду з цивільним позовом до Товариства з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД» про стягнення компенсації за порушення авторських прав.

В обгрунтовання заявленого позову покликався на те, що він протягом 2014 2018 року плідно співпрацював із компанією ХІАОМІ Inc. є засновником офіційного українського фан клубу «Хіаоmi» в Україні, зокрема розповсюджує продукцію на території України і сприяє її розвитку на національному ринку. Крім того, брав участь у перекладі на українську мову комп`ютерної програми «MIUI», яка встановлюється на мобільні пристрої. Після завершення роботи по перекладу ОСОБА_1 12 вересня 2017 року, подав до Міністерства економічного розвитку і торгівлі України заявку № 75413 про реєстрацію авторського права на твір та зареєстрував за собою це право комп`ютерну програму «MIUI». На підставі чого отримав рішення про реєстрацію авторського права на твір та свідоцтво про реєстрацію авторського права на твір № 74672 від 13 листопада 2017 року. На сьогоднішній день, мобільні пристрої / смартфони повністю адаптовані для продажу на українському ринку та містять у собі компютерну програму «MIUI», зареєстровану на ім`я позивача. Проте, позивачу стало відомо, що Товариство з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД», протягом 2018 року, без його згоди, розповсюджує мобільні пристрої компанії ХІАОМІ, які містять об`єкт права інтелектуальної власності комп`ютерну програму «MIUI», зареєстровану на позивача, що є порушенням його права та законних інтересів. Вказана обставина стала відома під час придбання мобільного пристрою / смартфону компанії ХІАОМІ моделі Redmi Note 5 (ІМЕІ 1 № НОМЕР_1 ), що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 03 січні 2019 року та рахунком фактурою № 01/07.12 від 07.12.2018. На підставі викладено просив позовні вимоги задоволити у повному обсязі.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальність «А-БРЕНД» про стягнення компенсації за порушення авторських прав відмовлено.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_1 .

В апеляційній скарзі посилається на незаконність та необґрунтованість рішення суду, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що під час розгляду справи у першій інстанції відповідачем було подано до суду відзив на позовну заяву, в якому було зазначено про визнання позову, окрім цього, відповідач був присутнім під час судового засідання, де усно зазначав про те, що визнає позов та наголошував на задоволенні позову. Вважає, оскільки відповідач визнав позов, то суд мав ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Вказує на те, що суд жодного разу не зазначав про факт відсутності у додатках до позовної заяви копії Свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір №74672 від 13.11.2017, проте в рішенні суд зазначив, що вказане свідоцтво позивач не надав. Просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Згідно ч.1 ст. 369 ЦПК України апеляційна скарга розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи, тому відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з таких підстав.

Згідно із ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.1, ч.6 ст. 81 ЦПК України).

Згідно із ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає, що рішення суду таким вимогам відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, зокрема щодо наявності у позивача авторського права на твір та, як наслідок, факту порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки не ґрунтуються на достатніх, належних та допустимих доказах. Також судом не прийнято визнання відповідачем позову за відсутності для цього законних підстав.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду з огляду на таке.

Звертаючись до суду з вказаним позовом позивач посилаючись на те, що він є автором комп`ютерної програми «MIUI», що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію авторського права на твір № НОМЕР_2 і таке право зареєстроване 13 листопада 2017 року, не надавав дозволу на його використання, зокрема, відповідачу, який здійснює реалізацію мобільних пристроїв ,на яких встановлена зареєстрована на його ім`я програма, що є порушенням його прав та законних інтересів. Також позивачем зазначено, що він брав участь не у створенні цієї програми, а у її перекладі на українську мову.

Закон України «Про авторське право і суміжні права» охороняє особисті немайнові права і майнові права авторів та їх правонаступників, пов`язані із створенням та використанням творів науки, літератури і мистецтва - авторське право, і права виконавців, виробників фонограм і відеограм та організацій мовлення - суміжні права.

Об`єктами авторського права є твори у галузі науки, літератури і мистецтва, зокрема , комп`ютерні програми (пункт 3 частини 1 статті 8 цього Закону).

Згідно із положеннями статті 1 Закону України «Про авторське право і суміжні права» комп`ютерна програма - це набір інструкцій у вигляді слів, цифр, кодів, схем, символів чи у будь-якому іншому вигляді, виражених у формі, придатній для зчитування комп`ютером, які приводять його у дію для досягнення певної мети або результату (це поняття охоплює як операційну систему, так і прикладну програму, виражені у вихідному або об`єктному кодах).

Згідно із статтею 18 цього Закону комп`ютерні програми охороняються як літературні твори. Така охорона поширюється на комп`ютерні програми незалежно від способу чи форми їх вираження.

Статтею 20 Закону України «Про авторське право і суміжні права» врегульовано питання авторського права перекладачів і авторів інших похідних творів. Так, перекладачам і авторам інших похідних творів належить авторське право на здійснені ними переклад, адаптацію, аранжування або іншу переробку. Перекладачі і (або) автори інших похідних творів користуються авторським правом на створений ними твір за умови дотримання ними прав автора, твір якого зазнав перекладу, адаптації, аранжування або іншої переробки. Авторське право перекладачів і (або) авторів інших похідних творів не перешкоджає іншим особам здійснювати свої переклади і переробки тих самих творів.

Згідно із частинами третьою та четвертою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Аналогічні положення містяться в частині першій статті 81 ЦПК України. Частиною п`ятою цієї статті Кодексу закріплено положення, за яким докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Як роз`яснено в пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.06.2010 року № 5 « Про застосування судами норм законодавства у справах про захист авторського права і суміжних прав», відповідно до частини третьої статті 10 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому порушником авторських і (або) суміжних прав можуть бути будь-які учасники цивільних відносин, що визначені в статті 2 ЦК, які своїми діями (бездіяльністю) порушують особисті немайнові і (або) майнові права суб`єктів авторських прав і (або) суміжних прав.

У зв`язку з цим суду слід виходити з того, що майнова відповідальність за порушення авторського права і (або) суміжних прав настає за наявності певних, установлених законом, умов: факту протиправної поведінки особи (наприклад, вчинення дій, передбачених статтями 50 та 52 Закону N 3792-XII); шкоди, завданої суб`єкту авторського права і (або) суміжних прав; причинно-наслідкового зв`язку між завданою шкодою та протиправною поведінкою особи; вини особи, яка завдала шкоди.

Позивач повинен довести факт наявності в нього авторського права і (або) суміжних прав, факт порушення його прав відповідачем або загрозу такому порушенню, розмір шкоди (за винятком вимоги виплати компенсації), якщо вона завдана, та причинно-наслідковий зв`язок між завданою шкодою і діями відповідача. При цьому суду слід виходити із наявності матеріально-правової презумпції авторства (частина перша статті 435 ЦК, стаття 11 Закону N 3792-XII). Зокрема, первинним суб`єктом, якому належить авторське право, є автор твору. За відсутності доказів іншого автором твору вважається особа, зазначена як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Це положення застосовується також у разі опублікування твору під псевдонімом, який ідентифікує автора.

Відповідач, який заперечує проти позову, зобов`язаний довести виконання вимог Закону N 3792-XII при використанні ним об`єкту авторського права і (або) суміжних прав, а також спростувати передбачену цивільним законодавством презумпцію винного завдання шкоди (ст.1166 ЦК).

У зв`язку із тим, що позивачем не доведено факт наявності в нього авторського права на комп`ютерну програму «MIUI», а також факт порушення його прав саме визначеним відповідачем, колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції вірними та таким, що відповідають встановленим обставинам справи.

Також колегія суддів погоджується з тим, що доданий до позовної заяви позивачем висновок комп`ютерно-технічної експертизи програмного забезпечення № 03/19 від 15 травня 2019 року обґрунтовано не взято місцевим судом до уваги.

За приписами частини першої статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

Частиною четвертою цієї статті Кодексу визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Виходячи з повно встановлених судом першої інстанції обставин справи, враховуючи, що підстав для задоволення позову не встановлено, місцевий суд обґрунтовано не прийняв до уваги визнання позову, і в задоволенні такого відмовив.

Також колегія суддів відхиляє, як такі, що не ґрунтуються на матеріалах справи доводи апеляційної скарги про надання позивачем доказів наявності у нього свідоцтва про реєстрацію авторського права, адже незважаючи на те, що в додатку до позовної заяви, вказаному під порядковим номер 2 зазначено: «копія свідоцтва про реєстрацію авторського права на твір № 74672 від 13.11.2017р.», в матеріалах справи, на арк. 8 міститься витяг з інтерактивної бази даних Укрпатенту «Зареєстровані в Україні знаки для товарів і послуг», а не вказане вище свідоцтво.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що оскаржене рішення ухвалено без додержання норм матеріального і процесуального права. Колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 368, п.1 ч.1 ст. 374, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 04 вересня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повний текст постанови складено: 12.02.2020

Головуючий

Судді