ПОСТАНОВА

Іменем України

02 листопада 2020 року м. Кропивницький

справа № 405/562/20

провадження № 22-ц/4809/1270/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: Єгорової С. М. (суддя-доповідач), Голованя А. М., Мурашка С. І., розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2020 року у складі головуючого судді Шевченко І. М.

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог і рішення суду першої інстанції.

27.01.2020 Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути заборгованість у розмірі 23 105,78 грн за кредитним договором №б/н від 05.07.2010.

Позовні вимоги мотивовано тим, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 05.07.2010, отримав кредит у розмірі 21500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та витяг з «Тарифів Банку» додаються до позовної заяви.

Тобто відповідач ознайомлений із Умовами та правилами надання банківських послуг, а також наказом банка про їх затвердження, одержав документи у письмовому вигляді, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви, що підтверджується підписом відповідача у анкеті-заяві,

У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення кредиту відповідач станом на 08.12.2019 має заборгованість - 23105,78 грн, в тому числі: 14029,56 грн - заборгованість за тілом кредита, з яких 0,00 грн - за поточним тілом кредита та 14029,56 грн - за простроченим тілом кредита; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками;2228,01 грн - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст.625; 5271,74 грн - нарахована пеня; 0.00 грн - нараховано комісії; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн штраф (фіксована частина), 1076.,47 грн - штраф (процентна складова).

Рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.07.2010 в сумі 2 557,15 грн та судові витрати в сумі 25,57 грн.

У задоволенні іншої частині позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» відмовлено.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у заяві позичальника, яку підписав відповідач, відсутні умови користування кредитом, строк повернення кредитних коштів, відсоткова ставка, не обумовлена відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання.

Суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати простроченого тіла кредиту, процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Судом враховано, що відповідач користувався коштами в межах кредитного ліміту - 7800 грн від 15.10.2017 по 10.12.2017, і до стягнення підлягає лише заборгованість за кредитом у межах строку позовної давності в сумі 2 557,15 грн.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу.

АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу, в якій з підстав неправильного застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права ставить питання про скасування судового рішення і ухвалення нового рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Зазначило, що суд неповно з`ясував усі фактичні обставини справи та не дав належної оцінки наявним у матеріалах справи доказам.

Відповідно до укладеного договору б/н від 05.07.2010 ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21500,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на кредитну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позичальник, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, приєднався до договору приєднання та погодився з його умовами.При цьому Умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною кредитного договору, підпис під ними не потрібен, якщо саме пі Умови та Правила були чинними під час укладення договору.

Зазначає, що виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів Банку.

Узагальнені доводи та заперечення інших учасників справи.

Представник відповідача адвокат Міхальова В. В. подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Вважає рішення суду законним й обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги безпідставними.

Позиція апеляційного суду.

Відповідно до ст.ст. 367, 368 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.

Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи (ч. 4 ст. 19 ЦПК).

Апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 369 ЦПК).

У порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин; 3) про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій ст. 274 ЦПК України (ч.ч.1-2 ст. 274 ЦПК).

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

З урахуванням вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. При ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах, передбачених ст. 367 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення першої інстанції - без змін.

Встановлені судом першої інстанції неоспорені обставини, а також обставини встановлені апеляційним судом.

Відповідно до наданої позивачем копії анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг від 05.07.2010 ОСОБА_1 виявив бажання отримувати послуги АТ КБ «ПриватБанк», зокрема оформити на своє ім`я платіжну картку кредитка «Універсальна», бажаний кредитний ліміт 5000 грн, зі змісту цієї заяви не вбачається про обрану відсоткову ставку за користування кредитом, строк повернення кредитних коштів, розмір пені, штрафів (а.с.18).

Вказана копія анкети-заяви містить підпис клієнта банку від імені ОСОБА_1 , який ніким не оспорюється.

В анкеті-заяві ОСОБА_1 зазначив, що він згоден з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами, які розміщені на банківському сайті http://privatbank.ua, складає між сторонами договір про надання банківських послуг.

До позовної заяви долучено витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку та зміни в порядку оформлення і тарифах по кредитним карткам в ПриватБанку і А-Банку, виписку про актуальні тарифи по картам «Універсальна», «Універсальна ГОЛД», карті Юніор і елітним картам, які не містять підпису відповідача (а. с. 20-36, 95-103,118-120).

В матеріалах справи міститься довідка позивача про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 , яка не містить підпису останнього (а.с.141).

Згідно підписаної 15.07.2010 ОСОБА_1 довідки до договору SAMDN50OTC003482361 про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду» (копія якої також долучена до позовної заяви)сторонами погоджено розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами - 2,5 % в місяць, строки внесення щомісячного платежу до 25 числа місяця, наступного за поточним, комісію за зняття коштів 4% від суми операції, 1% за зняття власних коштів, розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості - базова відсоткова ставка за кожен день прострочки кредиту плюс 1 % від заборгованості, але не менше 30 грн в місяць, штраф за порушення строків платежів 500 грн плюс 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту (а.с.19).

Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості станом 08.12.2019 за ОСОБА_1 рахується заборгованість в сумі 23105,78 грн (а.с. 7-17), яка складається із: - 14029,56 грн заборгованості за тілом кредиту, в тому числі 14029,56 грн заборгованість за простроченим тілом кредиту; - 2228,01 грн заборгованості за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; - 5271,74 грн пені; - штрафів відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн (фіксована частина) та 1076,47 грн (процентна складова).

З наданої АТ КБ «Приватбанк» довідки від 06.04.2020 встановлено, що клієнту ОСОБА_1 згідно кредитного договору б/н від 05.07.2010 видано картки за номерами: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , НОМЕР_4 , НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 зі строком дії до останнього дня 05.2021 (а.с. 91).

Відповідачем було підписано кредитний договір б/н, згідно якого видано наступні картки: картка НОМЕР_1 , строк дії 04/14, НОМЕР_2 , строк дії 08/14, НОМЕР_3 , строк дії 10/15, НОМЕР_4 , строк дії 10/15, НОМЕР_5 , строк дії 01/18, НОМЕР_6 , строк дії 09/18, НОМЕР_7 , строк дії 07/19, НОМЕР_8 , строк дії 05/21 (а.с.142).

Про рух коштів зазначено у наданій позивачем виписці по рахунку ОСОБА_2 за період з 05.07.2010 по 06.04.2020, станом на 06.05.2020 (а.с. 104-117, 128-139).

Мотиви, з яких виходить колегія суддів апеляційного суду.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку. Частина друга статті 1056-1 із змінами, внесеними згідно із Законом N 1822-VI ( 1822-17 ) від 21.01.2010 Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною. Частина третя статті 1056-1 із змінами, внесеними згідно із Законом N 1822-VI ( 1822-17 ) від 21.01.2010 / Кодекс доповнено статтею 1056-1 згідно із Законом N 661-VI ( 661-17 ) від 12.12.2008 \

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Встановлено, що ОСОБА_1 належним чином умови кредитного договору не виконував, допускав несвоєчасне зарахування коштів на картку, у зв`язку з чим виникла заборгованість по тілу кредиту, розмір якої зазначено у розрахунку (а.с. 17).

Обґрунтовуючи розрахунки сум заборгованості, позивач посилався на витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг, розміщених на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Витяг з Умов та Правил розумів відповідач, ознайомився і погодився з ним, підписуючи 05.07.2010 заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку.

До матеріалів справи долучено витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, ззгідно яких Банк: Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк», ліцензія Національного банку України № 22 від 05.10.2011, в особі Голови правління Петра Крумпханзла, який діє на підставі Статуту, пропонує необмеженому колу юридичних та фізичних осіб надання послуг на підставі Умов та Правил надання банківських послуг. Умови та Правила надання банківських послуг ......розміщені в мережі Інтернет на сайті: https://privatbank.ua/terms/. Цей договір може бути укладений лише шляхом приєднання Клієнта до Договору: Підписання ним Заяви про приєднання до відповідного підрозділу Договору про послугу».

Відповідно, надані позивачем Правила надання банківських послуг Приватбанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявле ння і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 року (провадження № 6-16цс15) та у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року № 14-131цс19.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, не можуть розцінюватися судом як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору.

Відповідно до змісту ч. 1 ст. 1050 ЦК України з урахуванням ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, банк має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це не можливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18.06.2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Таким чином, виписка з карткового рахунку, що міститься в матеріалах справи є належним доказом заборгованості відповідача.

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку за період з 05.07.2010 по 06.04.2020, основна карта № НОМЕР_1 , строк дії до 04/14, використовувалась відповідачем з 27.07.2010 по 25.06.2013. Відомості про встановлений кредитний ліміт 1000,0 грн (15.07.2010).

Заборгованість по картковому рахунку станом на 25.05.2013 становила 7 338,12 грн. Останнє погашення кредиту в розмірі 650,00 грн відповідач здійснив 25.06.2020.

За період з 30.06.2013 по 01.10.2019 по картці № НОМЕР_1 прослідковуються операції по списанню відсотків за користування кредитним лімітом (ставка 2,5 % в місяць по кредитним операціям до 31.08.2014, 2,9% - по операціям з 01.09.2014 по 31.03.2015; 3,6% по операціям з 01.04.2019), операції по нарахуванню пені за прострочку кредиту на суму 100,0 грн (нарахування за період з 01.09.2018 по 01.10.2019).

Станом на 01.10.2019 року заборгованість відповідача зазначена в розмірі 19 301,30 грн, на цей залишок за період з 01.11.2019 по 01.03.2020 позивачем нараховані відсотки на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Докази щодо домовленості сторін про збільшення розміру передбачених санкцією ст. 625 ЦК процентів матеріали справи не містять.

Також встановлено, що картою № НОМЕР_2 відповідач користувався в період з 13.10.2010 по 11.11.2011. Відомості про встановлений кредитний ліміт на картковий рахунок відсутні. Від`ємний залишок станом на 11.11.2011 складає 2 374,34 грн. Операції по користуванню вказаною карткою з 11.11.2011 по 06.04.2020 не обліковуються.

Картою № НОМЕР_3 відповідач користувався період з 29.06.2013 по 29.06.2015, відомості про встановлений кредитний ліміт та користування кредитними коштами відсутні.

Відомості про користування відповідачем картою № НОМЕР_4 банком не надано.

Картою № НОМЕР_5 , із встановленим кредитним лімітом 7 800 грн, відповідач користувався з 15.10.2015 по 10.12.2017. Станом на 10.12.2017 від`ємний залишок складає 2 557,15 грн.

24.07.2015 відповідачем було активовано карту за № НОМЕР_6 , шляхом поповнення через термінал самообслуговування готівкою на суму 600,0 грн, відомості про встановлення кредитного ліміту відсутні. Остання дата операції по картці 26.07.2015, готівкові кошти по даній карті знято у сумі 268,00 грн.

Картою № НОМЕР_9 відповідач користувався в період з 21.08.2015 по 30.09.2015. Відомості про встановлення кредитного ліміту відсутні.

З наданої позивачем виписки по особовому рахунку за період з 05.07.2010 по 06.04.2020, картою № НОМЕР_6 відповідач користувався з 11.12.2017. По цій картці 14.12.2017 відбулося збільшення кредитного ліміту - 21 500 грн. 06.12.2018 виконано платіж на суму 5 000,0 грн, від`ємне значення складає 1 666,95 грн. В період з 07.06.2018 по 07.03.2019 позивач здійснив нарахування відповідачу щомісячний платіж «Миттєва розстрочка», з 06.12.2018 по 07.03.2019 збільшено суму з 1 666,95 грн до 13 395,93 грн.

Доказів погодження ОСОБА_1 на одержання послуги «Миттєвої розстрочки» або «Оплата частинами» позивачем не надано.

Письмових доказів про те, що довідка про умови кредитування з використанням платіжної картки «Кредитка Універсальна, 55 днів пільгового періоду» підписана відповідачем 15.07.2010 до договору SAMDN50OTC003482361 (а.с.19) стосується цього кредиту позивачем не надано.

Предстаником відповідача адвокатом Міхальовою В. В. до суду першої інстанції було надано заяву про застосування до позовних вимог строку позовної давності (а.с. 65-67).

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу( ст. 256 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до вимог ч. 2 cт. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час.

Згідно з пунктом 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month).

Відповідно наданої позивачем довідки отримана відповідачем картка № НОМЕР_1 діяла до 04/14, № НОМЕР_2 до 08/14, № НОМЕР_3 до 10/15, № НОМЕР_4 до НОМЕР_10 , № НОМЕР_5 до НОМЕР_11 , № НОМЕР_12 , № НОМЕР_13 , № НОМЕР_8 - НОМЕР_14 (а.с. 142).

По картковому рахунку (основна карта) № НОМЕР_1 останній платіж здійснено відповідачем 25.06.2013.

Право вимоги по вказаному картковому рахунку у позивача виникло 25.07.2013, та закінчилося 26.06.2016.

Згідно виписки по особовому рахунку позивачем після 26.06.2016 проводилося нарахування відсотків на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України на суму, строк позовної давності по якій сплив.

Станом на 10.12.2017 від`ємний залишок по вказаному рахунку складає 2 557,15 грн (а.с.129 зв. ст.), який підлягає до стягнення у межах строку кредитування з урахуванням внесених на рахунок коштів.

Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового.

Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).

За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у цивільній справі № 6-2003цс15 від 21.10.2015 року.

За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Тобто пеня - це санкція, яка нараховується з першого дня прострочення й до тих пір поки зобов`язання не буде виконано. Її розмір збільшується залежно від продовження правопорушення.

Правова природа пені така, що позовна давність до вимог про її стягнення обчислюється по кожному дню (місяцю), за яким нараховується пеня, окремо. Право на позов про стягнення пені за кожен день (місяць) виникає щодня (щомісяця) на відповідну суму, а позовна давність обчислюється з того дня (місяця), коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Судом встановлено, що строк дії кредитної картки № НОМЕР_1 , отриманої відповідачем на підставі анкети-заяви від 05.07.2010, до якої підписано довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів льотного періоду», закінчився 04/14, строк дії останньої одержаної ОСОБА_1 кредитної картки 05/21, з позовом банк звернувся 27.01.2020, пеня і штраф нараховані і пред`явлені до стягнення банком за останній рік поза межами строку кредитування, на підставі вимог Умов та правил надання банківських послуг та витягу з Тарифів, які не були узгоджені сторонами, тому висновок суду першої інстанції про їх безпідставність і недоведеність є правильним.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Враховуючи викладене, суд першої інстанції з дотриманням норм процесуального права повно і всебічно дослідив обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх доводів, надані докази, дав їм належну правову оцінку, правильно визначив характер спірних правовідносин і застосував норми закону, що їх регулює, правомірно дійшов висновку про стягнення боргу за тілом кредиту в межах строку кредитування з урахуванням спливу позовної давності по зазначених у рішенні картках, та відмовив за необгрунтованістю і недоведеністю у задоволенні вимог про стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів.

Наведені в апеляційній скарзі доводи, які зводяться до переоцінки доказів у справі, що знайшли свою належну оцінку у мотивувальній частині оскарженого судового рішення, та незгоди заявника з висновками суду щодо їх оцінки, колегією суддів відхиляються, оскільки вимоги щодо стягнення процентів за користування кредитними коштами, пені та штрафів у зазначеному позивачем розмірі не ґрунтуються на доказах і є безпідставними, пред`явлені поза межами строку кредитування, з урахуванням вище наведених норм матеріального права, що були правильно застосовані судом першої інстанції.

Апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції в оскарженій частині без змін із підстав, передбачених статтею ст. 375 ЦПК України.

Оскільки оскаржене судове рішення залишене без змін, а скарга без задоволення, то згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір за подання апеляційної скарги покладається на особу, яка подала апеляційну скаргу, і поверненню не підлягає.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 371, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, Кропивницький апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» залишити без задоволення.

Рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 06 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня їїприйняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді С. М. Єгорова

А. М. Головань

С. І. Мурашко