КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/4252/19
Провадження № 2-о/488/14/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.11.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючої по справі судді - Селіщевої Л.І., за участю секретаря судового засідання - Тузова Р.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду м. Миколаєва цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Корабельний районний у м. Миколаєві відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, -

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеною заявою, в якій просить встановити факт народження дитини ОСОБА_2 , жіночої статі, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Тирасполь Республіка Молдова, а також встановити дані про її батьків.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.10.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження в цивільній справі.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), крім відповідача, незалежно від причин неявки.

Відповідно до ч. 5 цієї ж статті у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Частиною 1 ст.131 ЦПК України, передбачено обов`язок учасників судового процесу повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться.

Крім того, згідно ч.3 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.

Аналіз зазначених норм вказує на те, що процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Із матеріалів справи вбачається, що 24.03.2020 року, 16.05.2020 року та 05.11.2020 року заявник в судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час та місце судових засідань належним чином, що відповідає вимогам ч.6, п.2 ч.7 ст.128 ЦПК України. Крім того, судом було розміщено інформацію щодо призначених судових засідань на сайті Корабельного районного суду м. Миколаєва.

Разом з тим, матеріали справи містять заяву заявника від 16.06.2020 року про розгляд справи у її відсутність, а 23.07.2020 року заявником було подано заяву про уточнення позовних вимог, проте, відповідно до вимог ч. 5 ст. 49 ЦПК України, заявник не подала до суду докази направлення копії такої заяви та доданих до неї документів іншим учасникам справи.

Наявних у справі матеріалів не достатньо для розгляду справи, неявка заявника перешкоджає розгляду справи, таким чином, суд позбавлений можливості об`єктивно та у повному обсязі розглядати справу та ухвалити законне і обґрунтоване рішення.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (справа "Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) рішення від 10 лютого 2010 року).

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

У рішенні від 10 липня 2017 року у справі "Гінчо проти Португалії" Європейський суд з прав людини зазначив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі "Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії" зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову (заяви) без розгляду якщо належним чином повідомлений позивач (заявник) повторно не з`явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності і його нез`явлення не перешкоджає розгляду справи.

З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідним залишити заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Корабельний районний у м. Миколаєві відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області, без розгляду, на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 223, 257, 353 ЦПК України -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження дитини, заінтересована особа: Корабельний районний у м. Миколаєві відділ ДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області - залишити без розгляду.

Роз`яснити заявнику, що він має право після усунення умов, що були підставою для залишення заяви без розгляду, звернутися до суду повторно.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Суддя Л.І. Селіщева