У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.02.2020 Справа №607/6008/17

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі: головуючого судді Грицака Р.М.

за участю секретаря судового засідання Осів І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі цивільну справу за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник», заінтересована особа ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Польного Богдана Михайловича, -

В С Т А Н О В И В:

ТОВ «Домобудівник» звернулося до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Богдана Михайловича, за участю заінтересованої особи ОСОБА_1 .

В обґрунтування скарги зазначає наступне. 13 вересня 2018 року рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справі №607/6008/17 за позовом ОСОБА_1 до ТОВ «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, виплати за затримку розрахунку при звільненні та грошової компенсації за невикористану відпустку ухвалено: визнати незаконним наказ голови комісії з припинення ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) за №16/06/7-3 від 14.06.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаді прибиральниці ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) з 15.06.2016 року; стягнути з ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 40042,5 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів, та 7050 гривень заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2015 року по 14.06.2016 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.

01 березня 2019 року Тернопільським апеляційним судом у справі № 607/6008/17 винесено постанову, якою рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 червня 2019 року у справі №607/6008/17 відкрито касаційне провадження.

17 травня 2019 року ТОВ «Домобудівник» звернулося до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області з інформаційним запитом за вих. № 17/07/19-7, в якому просило надати інформацію про кошти, які стягувались на користь ОСОБА_1 по справі № 607/6008/17 з ТОВ «Домобудівник».

У відповіді Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області №37444 від 12.08.19 року зазначено, що 20.09.2018 року на підставі виконавчого листа № 607/6008/17 від 13.09.2018 року виданим Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області, головним державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 57259620. Також зазначено, що згідно платіжного доручення № 4476 від 28.09.2018 року заборгованість у сумі 47 092, 50 гривень (40042,5 грн. - середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу, 7050 грн. - заборгованість по заробітній платі) стягнуто у повному обсязі.

05 жовтня 2018 року Головним державним виконавцем Польним Б.М. винесено постанову про закриття виконавчого провадження ВП № 57259620.

З діями державного виконавця щодо стягнення коштів у сумі 47 092,50 гривень ТОВ «Домобудівник» не погоджується, вважає їх незаконними з огляду на наступне.

У рамках примусового виконання рішення суду ТОВ «Домобудівник» не має перераховувати на рахунки органу ДВС додатково суми для виплат і також перерахувати (сплатити) податок на доходи фізичних осіб, військовий збір, єдиний соціальний внесок окремо на рахунки суб`єкта адміністрування таких платежів, оскільки такі суми уже включені в кошти визначені судом.

Однак, у вказаній справі органами виконавчої служби стягнуто на користь ОСОБА_1 примусово всі суми, які суд першої інстанції визначив до стягнення з ТОВ «Домобудівник» разом із розміром податку на доходи, єдиного соціального внеску, військового збору з отриманих та виплачених доходів, що мав утримуватись ТОВ «Домобудівник». Фактично ОСОБА_1 отримавши грошові кошти, без віднімання розміру податкових зобов`язань отримала додаткове благо, що є неправильним, адже відповідно до закону мало мати місце відрахування податків і обов`язкових платежів.

Самостійно ТОВ «Домобудівник» не могло виконати рішення суду, оскільки було накладено арешт на рахунки. ОСОБА_1 не зверталась до ТОВ «Домобудівник» з виконавчим листом. ТОВ «Домобудівник» будучи податковим агентом щодо нарахування, утримання та сплати податку на доходи фізичних осіб і військового збору з доходу у вигляді середньої заробітної плати не приймав участі у таких виплатах та фізично не мав змоги виконати відповідні обов`язки, встановлені Кодексом для платників податків. Тому вважають, що головний державний виконавець Тернопільського міського відділу ДВС ГТУЮ у Тернопільській області безпідставно стягнув з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 суму податків і зборів, які мали утримуватись позивачем із коштів, визначених судом, а саме: податок на доходи фізичних осіб 18% х 47 092,50 грн. = 8 476,65 грн., військовий збір 1,5% х 47 092,50 грн. =706,38 грн.

З врахуванням наведеного, просить суд: визнати незаконними дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області в частині стягнення з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 сум ПДФО- 8 476,65 грн. та суми військового збору 706,38 грн.; зобов`язати головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Тернопільській області повернути на рахунок ТОВ «Домобудівник» грошові кошти у розмірі 13 892,28 грн., з яких: 8 476,65 податок на доходи фізичних осіб; 706,38 грн. - військовий збір; 4 709,25 - виконавчий збір.

Представник боржника ТОВ «Домобудівник» - адвокат Василишин К.В. в судове засідання не з`явився попередньо подавши до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Відповідач державний виконавець Польний Б.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив.

В силу вимог ч.2 ст.274 та ст.450 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд скарги у відсутності учасників справи без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Статтею 447 ЦПК України, передбачено право сторін виконавчого провадження звернутись до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Пленум Верховного Суду України в абз. 2 п.7 Постанови №14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року, роз`яснює, що у разі визнання неправомірними рішення, дії чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби суд зобов`язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

Судом встановлено, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року у справі №607/6008/17 за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник» про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі, стягнення заробітної плати, середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, виплати за затримку розрахунку при звільненні та грошової компенсації за невикористану відпустку ухвалено: визнати незаконним наказ голови комісії з припинення ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) за №16/06/7-3 від 14.06.2016 року про звільнення ОСОБА_1 з роботи за п.4 ст.40 КЗпП України; поновити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) на посаді прибиральниці ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) з 15.06.2016 року; стягнути з ТОВ «Домобудівник» (м. Тернопіль вул. М.Кривоноса, 2Б) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) 40042,5 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів, та 7050 гривень заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2015 року по 14.06.2016 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.

01 березня 2019 року Тернопільським апеляційним судом у справі № 607/6008/17 винесено постанову, якою рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року залишено без змін. Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що висновки місцевого суду по суті вирішеного спору є правильними, підтверджуються наявними у справі доказами, яким суд дав належну правову оцінку. Доводи апеляційної скарги не спростовують цих висновків і не свідчать про порушення норм матеріального та процесуального права.

Ухвалою Верховного Суду у складі Касаційного цивільного суду від 27 червня 2019 року у справі №607/6008/17 відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ТОВ «Домобудівник» та зупинено виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 01 березня 2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню до закінчення касаційного провадження.

За результатами розгляду вказаної справи касаційну скаргу ТОВ «Домобудівник» залишено без задоволення та поновлено виконання рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року та постанови Тернопільського апеляційного суду від 01 березня 2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню.

20 вересня 2018 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польним Б.М. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57259620 на підставі виконавчого листа № 607/6008/17 виданого Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області 13 вересня 2018 року про стягнення з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 40042,5 гривень середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів, та 7050 гривень заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2015 року по 14.06.2016 року з врахуванням установлених законодавством України податків та зборів.

Згідно платіжного доручення №4476 від 28 вересня 2018 року ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 47 092,50 грн. на виконання виконавчого листа №607/6008/17 від 19 вересня 2018 року.

05 жовтня 2018 року головним державним виконавцем Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польним Б.М. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №57259620 на підставі п.9 ч.1 ст.39 ЗУ «Про виконавче провадження» у зв`язку із фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

28 грудня 2019 року Тернопільський міський відділ Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Тернопільській області змінило найменування на Тернопільський міський відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ).

Пункт 14.1.180 Статті 14 Податкового кодексу України визначає, що податковий агент щодо податку на доходи фізичних осіб - юридична особа (її філія, відділення, інший відокремлений підрозділ), самозайнята особа, представництво нерезидента - юридичної особи, інвестор (оператор) за угодою про розподіл продукції, які незалежно від організаційно-правового статусу та способу оподаткування іншими податками та/або форми нарахування (виплати, надання) доходу (у грошовій або негрошовій формі) зобов`язані нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV цього Кодексу, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються такій особі, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм в порядку, передбаченому статтею 18 та розділом IV цього Кодексу.

Таким чином, справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, тому суд визначає суму стягнення середньомісячної заробітної плати без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що вказує в резолютивній частині рішення.

Так, у рішенні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13 вересня 2018 року зазначено, що сума середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу та невиплаченої заробітної плати стягнута з врахуванням установлених законодавством України податків і зборів.

Із змісту резолютивної частини рішення суду прямо не випливає, що вищезазначені суми стягнуті без віднімання податків і зборів.

Згідно змісту рішення суду вбачається, що під час визначення середнього заробітку працівника суд керувався постановою Кабінету Міністрів України від 05 лютого 1995 року № 100.

Проте зі змісту рішення суду вбачається, що нарахована та виплачена заробітна плата ОСОБА_1 за останні місяці, що передували звільненню становить, за квітень 2016 року 1440,00 грн., за травень 2016 року 1450,00 грн., інших відомостей відповідачем не надано.

Таким чином, даних, що сума заробітної плати ОСОБА_1 , яка була взята судом для розрахунку середнього заробітку, була визначена без відрахування сум податків та зборів, матеріали справи не містять, оскільки відповідачем не було надано відповідних доказів.

Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

У зв`язку із тим, що рішення Тернопільського міськрайонного суду від 13 вересня 2018 року відповідачем добровільно виконано не було згідно платіжного доручення №4476 від 28 вересня 2018 року на користь ОСОБА_1 перераховано кошти в сумі 47 092 грн. 50 коп.

В ході судового розгляду скаржником не було доведено, що при виконанні відповідного судового рішення роботодавцем ТОВ «Домобудівник» із присуджених за рішенням суду в користь ОСОБА_1 сум 40042,5 грн. середнього заробітку та 7050 грн. невиплаченої заробітної плати неможливо було здійснити нарахування податків і зборів у зв`язку з арештом рахунків.

Також, скаржником не було доведено, що роботодавець повідомляв державного виконавця про нараховані суми податків і зборів, проте державним виконавцем на виконання рішення суду було арештовано та списано такі суми на користь стягувача.

Крім того, розрахунок сум податків, здійснений скаржником, щодо розміру податку на доходи фізичних осіб 18% х 47 092,50 грн. = 8 476,65 грн., військовий збір 1,5% х 47 092,50 грн. = 706,38 грн. суд вважає не обґрунтованим, оскільки нарахований на загальну суму стягнення 47 092,50 грн. та не підтверджений належними та допустимими доказами.

Також, суд не вбачає порушень Закону України «Про виконавче провадження» під час винесення постанови державним виконавцем про стягнення виконавчого збору в сумі 4 709,65 грн.

Скаржником у своїй скарзі не вказано інших підстав, з яких скаржник просить визнати дії державного виконавця неправомірними.

Крім того, суд зазначає, що скаржником не оскаржуються рішення (постанови), винесені державними виконавцями з виконання рішення суду у справі № 607/6008/17.

Відповідно до ч.5 статті 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 1 статті 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України і за її межами.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконання рішення суду є невід`ємною частиною права на справедливий суд. Судове рішення за своєю суттю охороняє права, свободи та законні інтереси фізичних та юридичних осіб, а виконання судового рішення є завершальною стадією судового провадження, яким досягається кінцева мета правосуддя захист інтересів фізичних та юридичних осіб і реальне поновлення їхніх порушених прав.

Відповідно до положень Європейської Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини (далі Конвенція), право доступу до суду, що гарантується статтею 6§1, передбачає не лише право звернутись до суду за захистом своїх прав, а й право захистити своє право, в першу чергу, виконанням рішення, яке ухвалено на користь особи.

У рішенні по справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, п. 40 зазначається, що …право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін.

Згідно ч. 1 статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З огляду на зазначене суд вважає, що підстави визнання незаконними дій головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Б.М. в частині стягнення з ТОВ «Домобудівник» на користь ОСОБА_1 сум ПДФО- 8 476,65 грн. та суми військового збору 706,38 грн. та зобов`язання головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області повернути на рахунок ТОВ «Домобудівник» грошові кошти у розмірі 13 892,28 грн., з яких: податок на доходи фізичних осіб 8 476,65 грн., військовий збір 706,38 грн., виконавчий збір 4 709,25 грн. відсутні.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до переконання про відсутність підстав для задоволення скарги ТзОВ «Домобудівник» на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області Польного Богдана Михайловича.

На підставі викладеного, керуючись ст. 447 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні скарги Товариства з обмеженою відповідальністю «Домобудівник», заінтересована особа ОСОБА_1 , на дії головного державного виконавця Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Польного Богдана Михайловича відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено та підписано 11 лютого 2020 року.

Головуючий суддяР. М. Грицак