13.10.2020 Справа № 756/9160/18
Унікальний № 756/9160/18
Провадження № 2/756/566/20
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
13 жовтня 2020 року Оболонський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Шевчука А.В.‚
при секретарі - Парфенчик К.В.,
розглянувши у судовому засiданнi в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію, -
У липні 2018 року позивач ПАТ «ДТЕК Київські електромережі» звернулося до суду з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію за період з 30.11.2016 року по 10.10.2017 року у розмірі 29 168,53 грн.
Згідно даних Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань ПАТ «ДТЕК КИЇВСЬКІ ЕЛЕКТРОМЕРЕЖІ» є правонаступником ПАТ «КИЇВЕНЕРГО».
Позивач вказує, що відповідно розрахунок обсягу та вартості електроенергії, спожитої з порушенням ПКЕЕН за період з 30.11.2016 року по 10.10.2017 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі 29 168,53 грн.
Оскільки споживач ОСОБА_1 добровільно не здійснює погашення заборгованості, звернулися до суду з даним позовом.
Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надали клопотання, в якому просять проводити розгляд справи за їх відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечують.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась за останньою відомою адресою яка була вказана позивачем у позовній заяві, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надала, в зв`язку з чим суд вважає можливим розглянути справу за її відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України.
Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне.
Згідно Договору про користування електричною енергією від 22.07.2003 року споживачем електроенергії за адресою квартири АДРЕСА_1 зазначено ОСОБА_2 .
Правовідносини з постачання фізичним особам електричної енергії регулюється ст. 714 ЦК України та Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 року.
Зі змісту вказаних нормативних актів вбачається, що саме споживач несе відповідальність за порушення правил користування електричною енергією.
При цьому, за інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.07.2019 року вбачається, що власником квартири АДРЕСА_1 з 24.03.2015 року є ПАТ «Кредит Європа Банк».
Крім того, згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 була зареєстрована за адресою квартири АДРЕСА_1 до 22.03.2015 року, при цьому знята з реєстраційного обліку для виїзду на постійне місце проживання до держави Ізраїль.
Таким чином, на час виникнення заборгованості та виявлення самовільного підключення електропроводки до електричної мережу поза розрахунковим пристроєм ОСОБА_2 не лише не була власником квартири АДРЕСА_1 , але й не мала відношення до споживачів електричної енергії за вказаною адресою.
Згідно з положеннями ч. 1 ст. 48 ЦПК України сторонами у цивільному процесі є позивач і відповідач.
Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин.
Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права.
На позивача покладений обов`язок довести, що саме йому належить оспорюване право, а вказаний ним відповідач зобов`язаний виконати покладений на нього законом або договором обов`язок.
Законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач.
Згідно ст. 51 ЦПК України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.
Таким чином, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згоден, але й просить про заміну неналежного відповідача належним.
З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи.
У пункті 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснено, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (2004 р.), норми якої кореспондуються зі статтею 51 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIІІ, чинній з 15.12.2017 р.). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача.
З огляду на зазначене, пред`явлення позову до неналежного відповідача є підставою для відмови у позові, що не позбавляє позивача права пред`явити позов до належного відповідача.
Будь-яких клопотань зі сторони позивача про заміну неналежного відповідача суду не подано, більше того за заявою позивача останні просять розглядати справу із вимогами саме до ОСОБА_1 за їхньої відсутності на підставі наданих доказів.
Враховуючи вищенаведене, позицію позивача щодо складу осіб які мають брати участь у справі, відсутність клопотань про заміну неналежного відповідача, позовні вимоги до ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
На підставі викладеного, керуючись ст. 714 ЦК України, Законом України «Про електроенергетику», Правилами користування електричної енергією для населення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України №1357 від 26.07.1999 р., ст.ст. 13, 51, 263- 265 ЦПК України, суд -
У задоволенні позову Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Київські електромережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за необліковану електричну енергію, - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідком апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя А.В. Шевчук