Справа № 165/1969/19
Провадження № 2/165/73/20
НОВОВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2020 року м. Нововолинськ

Нововолинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого Василюка А.В.,

за участю секретаря Навроцької М.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду, в місті Нововолинську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами,

встановив:

02 серпня 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської області про визнання права власності на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами.

Позовні вимоги обгрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_2 , а ІНФОРМАЦІЯ_2 померла матір ОСОБА_3 За життя, будучи у шлюбі, батьки побудували житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 Згодом, АДРЕСА_1 було перейменовано на сел АДРЕСА_2 . Після смерті батька відкрилася спадщина на належне йому майно - 1/2 частину вищевказаного будинку, яке успадкували в рівних частинах вона та матір, як спадкоємці першої черги та як такі, що постійно проживали з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилася спадщина на належне їй майно, яке вона прийняла, у відповідності до ст.1268 ЦК України, як спадкоємець першої черги. Звернувшись до нотаріуса за місцем відкриття спадщини, постановою приватного нотаріуса Ушакової Ю.А. від 30 липня 2019 року їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було подано правовстановлюючих документів, якими підтверджується право власності на нерухоме майно, а саме договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування, посвідченого Нововолинською державною нотаріальною конторою 02 серпня 1962 року за реєстровим №1333 на житловий будинок АДРЕСА_2 . Зазначає, що згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» №185 від 21 травня 2019 року, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування та акта прийняття будинку в експлуатацію від 11 червня 1967 року, зареєстроване за ОСОБА_2 . Однак, в договорі між забудовником та Жовтневою селищною радою про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 31 липня 1962 року, прізвище батька зазначено ОСОБА_4 , а адреса розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 . Крім того, розмір житлової площі зазначений в договорі, не відповідає розміру житлової площі, зазначеній в журналі №1 внутрішніх обмірів і підрахунку площі приміщень будівлі від 25 вересня 1965 року, що міститься в інвентаризаційній справі на домоволодіння. Згідно архівного витягу з засідання виконавчого комітету Жовтневої селищної ради від 11 травня 1961 року земельна ділянка для будівництва індивідуальних житлових будинків по АДРЕСА_1 виділялася ОСОБА_2 , а згідно архівного витягу з протоколу засідання виконкому Жовтневої селищної ради про затвердження акту державної прийомки в експлуатацію індивідуального будинку від 14 червня 1968 року, зазначено власника ОСОБА_2 , а адреса домоволодіння: АДРЕСА_1 . Внаслідок допущених помилок в офіційних документах, неможливо документально підтвердити право власності спадкодавців ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. З огляду на вищевикладене, право власності на нерухоме майно може бути вирішено лише в судовому порядку, а тому просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 . Судові витрати у справі просила залишити за нею.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, її представник ОСОБА_5 подала до суду письмову заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, просила його задоволити (а.с.131).

У судове засідання представник відповідача не з`явився, селищний голова Топорівський О. подав до суду письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника Благодатної селищної ради м. Нововолинська Волинської області за наявними у справі документами (а.с.130).

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, приходить до висновку, що позов підставний та підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що спадкодавці ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з 1957 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.6).

У їх шлюбі народилася дочка позивач по справі, яка після реєстрації шлюбу з ОСОБА_6 , стала іменуватися прізвищем ОСОБА_7 (а.с.7-8).

Згідно копії реєстраційного посвідчення №48, виданого Луцьким міжміським бюро технічної інвентаризації 28 жовтня 1972 року (а.с.10) на підставі договору посвідченого Нововолинською держнотконторою від №333 від 02 серпня 1962 року, акту прийняття будинку в експлуатацію затвердженого Рішенням виконавчого комітету Жовтневої селищної ради від 14 червня 1967 року, житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на праві приватної власності належить ОСОБА_8 .

Згідно архівного витягу з протоколу засідання виконкому Жовтневої селищної Ради депутатів трудящих сел. Жовтневе Нововолинського міськвиконкому від 14 червня 1967 року №12 (а.с.15) акт державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , затверджено за власником ОСОБА_2 .

Згідно виписки з інвентаризаційних матеріалів КП «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» (а.с.23) вбачається, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що за адресою: АДРЕСА_2 , на підставі договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування та акту прийняття будинку в експлуатацію від 11 червня 1967 року (а.с.15), зареєстроване за ОСОБА_2

В договорі укладеному між забудовником та Жовтневою селищною радою про надання в безстрокове користування земельної ділянки загальною площею 600 кв.м. для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності від 31 липня 1962 року (а.с.9) прізвище особи, якій виділялася земельна ділянка зазначене Прима, а адреса розташування земельної ділянки: АДРЕСА_1 , що не відповідає дійсним обставинам.

Крім того, у судовому засіданні встановлено невідповідність розмірів житлової площі будинку, що зазначений у вищевказаному договорі з роміром житлової площі того ж будинку, що зазначений в журналі №1 внутрішніх обмірів і підрахунку площі приміщень будівлі від 25 вересня 1965 року, що міститься в інвентаризаційній справі на домоволодіння (а.с.18-21).

У рішенні Виконавчого комітету Жовтневої селищної ради №10 від 11 травня 1961 року зазначається, що виділено та закріплено земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_8 (а.с.14).

У листі №314/01-13 від 09 липня 2019 року (а.с.11-12), селищний голова ОСОБА_9 О. підтвердив, що у вищевказаних документах Виконавчий комітет Жовтневої селищної ради м. Нововолинська Волинської області допустив описки і слід вважати вірним прізвище особи, якій надавалася земельна ділянка Прийма, а адреса земельної ділянки АДРЕСА_1 , що суд бере до уваги.

Згідно копії свідоцтва про смерть, спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.4).

Його дружина ОСОБА_3 та дочка ОСОБА_1 , проживаючи разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, та будучи спадкоємцями першої черги, прийняти в рівних частках належне спадкодавцеві майно, а саме Ѕ частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Відтак, ОСОБА_3 стало належати ѕ частини вищевказаного домоволодіння, а позивачу ОСОБА_1 ј його частини.

Після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 (а.с.5) відкрилася спадщина на належне їй майно.

Позивач, будучи дочкою ОСОБА_3 та проживаючи разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у відповідності до ст.1268 ЦК України, прийняла спадщину (а.с.39-43).

Згідно копій спадкових справ щодо майна померлого ОСОБА_2 та померлої ОСОБА_3 , наданих суду приватним нотаріусом Нововолинського міського нотаріального округу Волинської області Ушаковою Ю.А. (а.с.79-120) встановлено, що крім позивача, до нотаріуса з заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався.

23 квітня 2019 року приватний нотаріус Ушакова Ю.А. видала свідоцтва про право на спадщину за законом на майно ОСОБА_3 , за якими позивач ОСОБА_1 успадкувала після матері земельні ділянки площею 0,6694 га та 0,1125 га для ведення особистого селянського господарства, які розташовані за адресою: Заболотцівська сільська рада, Іваничівський район, Волинська область (а.с.45-46).

У видачі ОСОБА_1 свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_2 , після смерті батька, приватний нотаріус своєю постановою від 30 липня 2019 року відмовила. Причиною відмовиви зазначила відсутність правовстановлюючих документів, яким підтверджується право власності на нерухоме майно, а саме договору про надання земельної ділянки в безстрокове користування, посвідченого Нововолинською державною нотаріальною конторою 02 серпня 1962 року за реєстровим №1333 (а.с.48).

Тобто, у судовому засіданні було здобуто відомості про те, що право власності позивача на спадкове майно не визнається.

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч.2 ст.1220 ЦК України).

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ч.2 ст.370 ЦК України у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними.

Як зазначено в ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У зв`язку з тим, що позивач позбавлена можливості будь-яким іншим чином оформити свої права власності на нерухоме майно, а у суді встановлено підставність набуття спадкоємцем ОСОБА_1 права власності на спадкове майно, суд позов задоволює і визнає за позивачем ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Враховуючи клопотання позивача, суд залишає за ОСОБА_1 сплачений нею при подачі позову до суду судовий збір у розмірі 2700 грн., що підтверджуено документально (а.с.1).

Керуючись ст.12, ст.13, ст.81, ст.89, ст.141, ст.263, ст.264, ст.265, ст.268 ЦПК України, ст.392, ст.1223, ст.1226, ст.1268, ст.1270 ЦК України, суд,-

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (РНОКПП НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_2 ) право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_2 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та батька ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Волинського апеляційного суду через Нововолинський міський суд Волинської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чиз акриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий підпис

Згідно з оригіналом

Суддя А.В. Василюк