РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області у складі:

головуючого судді Майдан С.І.,

при секретарі Романенко І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в м.Херсоні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 24.01.2018 року в м.Херсоні, перехрестя 40 років Жовтня Залаегерсег, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Hyundai H200», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом «Peugeot 107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень. На момент вищезазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу АМ2593752 від 08.12.2017 року, виданого ПрАТ «Київський Страховий Дім». Оскільки на місці ДТП шкода була заподіяна лише транспортним засобам, зі згоди позивача та відповідача було складено повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка (Європротокол). Відповідач свою вину визнав. 24.01.2018 року позивач звернувся до страховика із письмовим повідомленням про настання страхової події, надав усі необхідні документи та пошкоджений транспортний засіб «Peugeot 107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , для огляду. 14.02.2018 року страховику було надано заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 13 335,25 грн. із необхідними відомостями і додатками. Таким чином, станом на 01.09.2018 року, 90-денний строк для здійснення виплати закінчися, однак страхове відшкодування на користь позивача не сплачено. Позивачем було надіслано скарги на протиправну бездіяльність та порушення законодавства про страхову діяльність ПрАТ «Страховий дім» до Нацкомфінпослуг, МТСБУ, Київського обл. управління з захисту прав споживачів. Як стало відомо із інтернет видань ПрАТ «Київський Страховий Дім» втратило статусу асоціального члена МТСБУ через заборгованість по сплаті відрахувань до фондів МТСБУ та на даний момент знаходиться в стані припинення, як юридична особа. У зв`язку з цим, позивач ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача на свою користь суму збитків, не відшкодовану страховою компанією відповідача у розмірі 13335,25 грн.; стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 704,80 грн.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 22.10.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.11.2018 року розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження до підготовчого провадження.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.04.2019 року зазначена цивільна справа передана до провадження судді Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 21.10.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

ОСОБА_2 надав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позову про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок ДТП. Зазначив, що позовна заява є незаконною та необгрунтованою. З позовної заяви вбачається, що на момент ДТП діяв поліс №АМ/2593752 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладений страховиком ПрАТ «Київський страховий дім». Згідно з полісом страховик забезпечує відшкодування шкоди, завданої життю, здоров`ю та майну третіх осіб під час ДТП, що сталося за участі забезпеченого ТЗ в період дії поліса з 12.12.2017 року до 11.12.2018 року включно. Позивач 24.01.2018 року, тобто в день скоєння ДТП, звернулася із письмовим повідомленням та 14.02.2018 року із заявою до страховика про виплату страхового відшкодування. Страховик не надав відмови, а значить погодився з такою виплатою в межах ліміту відповідальності, проте позивачка до страховика позовні вимоги не пред`являла та обмежилась відомостями з Інтернет видань про те, що ПрАТ «Київський страховий дім» перебуває в стані припинення юридичної особи. За положеннями Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» у деяких випадках відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, несе МТСБУ. Зокрема, згідно з вимогами п.41.1 ст.41 Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених Законом, у разі її заподіяння недостатності коштів та майна страховика-учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та (або) ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика. В даному випадку, відповідач не є належним відповідачем у справі, оскільки на момент ДТП працював водієм експедитором до відділу продаж склад-магазину №12 ТОВ «Алмі-Трейд» і здійснював перевезення вантажу на робочому т/з «Hyundai H200», державний номер НОМЕР_1 .

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити у його задоволенні. В останнє судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника та сторони відповідача, підтримав заперечення та пояснення у справі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку.

Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановлений законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 24.01.2018 року в м.Херсоні, перехрестя 40 років Жовтня Залаегерсег, сталася ДТП за участю транспортного засобу «Hyundai H200», державний номер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та транспортним засобом «Peugeot 107», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , внаслідок чого транспортні засоби зазнали пошкоджень, що підтверджується повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка (Європротокол).

На момент вищезазначеної ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу АМ2593752 від 08.12.2017 року, виданого ПрАТ «Київський страховий дім».

24.01.2018 року позивач звернувся до страховика із письмовим повідомленням про настання страхової події.

14.02.2018 року ОСОБА_1 надала страховику заяву про виплату страхового відшкодування в розмірі 13 335,25 грн., однак страхове відшкодування на користь позивача не сплачено.

06.07.2018 року позивачем було надіслано скарги на протиправну бездіяльність та порушення законодавства про страхову діяльність ПрАТ «Київський страховий дім» до Нацкомфінпослуг, МТСБУ, Київського обл. управління з захисту прав споживачів.

Згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань діяльність ПАТ «Київський страховий дім» в стані припинення.

Відповідно до частини восьмої статті 45 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» страхувальник за договором страхування, за якими страховий випадок настав до дня прийняття господарським судом постанови про визнання страховика банкрутом та відкриття ліквідаційної процедури, мають право вимагати страхові виплати.

Відповідно до пункту 20.3 статті 20 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі ліквідації страховика за рішенням визначених законом органів обов`язки за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності виконує ліквідаційна комісія. Обов`язки страховика за такими договорами, для виконання яких у страховика, що ліквідується, недостатньо коштів та/або майна, приймає на себе МТСБУ. Виконання обов`язків у повному обсязі гарантується коштами відповідного централізованого страхового резервного фонду МТСБУ на умовах, визначених цим Законом.

Абзацом 2 пункту 22.1, пунктом 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» уразі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до цього Закону потерпілим - юридичним особам страховик, а у випадках, передбачених цим Законом, - МТСБУ відшкодовує виключно шкоду, заподіяну майну.

Відповідно до пункту 39.1 статті 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно з підпунктом «ґ» пункту 41.1 статті 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду страхових гарантій відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі недостатності коштів та майна страховика - повного члена МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 03 квітня 2019 року у справі № 127/12199/15-ц (провадження № 61-30204св18), від 24 липня 2019 року у справі № 12722011/15-ц (провадження № 61-19440св18), від 14 серпня 2019 року у справі № 761/36287/16-ц (провадження № 61-34178св18), від 09 жовтня 2019 року у справі № 381/1625/14-ц (провадження № 61-25678св18).

Аналізуючи наведене, суд вважає, що позивач має право вимагати страхову виплату з Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» в межах страхового ліміту.

Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності).

Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів».

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Згідно зі статтею 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, яка її завдала, можливе лише за умови, що згідно із Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування, чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №755/18006/15-ц.

Матеріали справи свідчать про те, що на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім».

При цьому, учасники пригоди склали повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду («європротокол»), відповідно до якого ОСОБА_2 визнав свою вину у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до статті 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» водії транспортних засобів мають право складати повідомлення про ДТП («європротокол») без виклику працівників МВС України.

Відповідно до розпорядження від 17 листопада 2011 року № 698 Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України, максимальний розмір страхової виплати у даному випадку становить 50000,00 грн.

Встановивши, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Київський страховий дім», суд вважає, що якщо деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку.

В даній справі ОСОБА_1 звернулася до суду з позовними вимогами про відшкодування завданої шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та в якості відповідача зазначила ОСОБА_2 , який є винуватцем дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідальність з виплати завданої майнової шкоди внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у винної особи настає у разі: 1)правомірної відмови у виплаті страхового відшкодування страховиком, 2)наявності різниці між завданою майновою шкодою та сумою страхового відшкодування, встановленої полісом страхування.

Однак, позивачем не надано доказів, що у ПрАТ «Київський страховий дім» не виникає обов`язок з виплати страхового відшкодування.

Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81, 82 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.4 ст.77 ЦПК України). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст.78 ЦПК України).

Виходячи з вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню в повному обсязі.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст.12, 13, 19, 76, 77, 81, 86, 141, 259, 263-265, 354 ЦПК України, ст.ст.979, 980, 1166, 1172, 1187, 1188, 1194 ЦК України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватне акціонерне товариство «Київський страховий дім», про відшкодування збитків, заподіяних внаслідок дорожньо-транспортної пригоди відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до апеляційного суду Херсонської області в порядку ст. 355 ЦПК України.

У відповідності до п.п.15.5 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Херсонський міський суд Херсонської області.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.І. Майдан