КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: Сліпченка О.І.(суддя-доповідач), Іванової І.В., Поливач Л.Д.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В червні 2020 року ТОВ «Вердикт Капітал» звернулось із заявою про заміну сторони виконавчого провадження яку обґрунтовано тим, що 12 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва ухвалив рішення по справі про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості по кредитному договору.

21 червня 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за вищевказаним договором, яке в подальшому відступило право вимоги заборгованості ТОВ «ФК «Веста».

16 січня 2019 року між ТОВ «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту з ОСОБА_1 .

Заявник просив замінити вибулого стягувача ПАТ «Альфа-Банк» на його правонаступника - ТОВ «Вердикт-Капітал» щодо виконання рішення у справі про стягнення заборгованості за кредитним договором з ОСОБА_1 .

Ухвалою Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження задоволено.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, ОСОБА_1 в особі свого представника ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Вказує, що матеріали справи не містять доказів, що договором про відступлення права вимоги передано заявнику саме борг відповідача у справі.

У відзиві на апеляційну скаргу, представник ТОВ «Вердикт Капітал» вказує, що договори відступлення прав вимог є дійсними, первісний стягувач, який приймає участь у справі, зазначене не заперечує, а тому підстав для скасування судового рішення не вбачає.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 підтримав позицію апеляційної скарги.

Інші належним чином повідомлені учасники справи не з`явились.

У відповідності до вимог статті 130, 372 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а тому колегія суддів вважає можливим слухати справу у їх відсутності.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Задовольняючи заяву ТОВ "Вердикт Капітал" про заміну стягувача у виконавчому провадженні, суд першої інстанції виходив з того, що з матеріалів справи об`єктивно вбачається перехід заявнику права вимоги до боржника за відповідним правочином.

Колегія суддів погоджується з таким висновком з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м Києва №756/15807/15-ц від 12 жовтня 2016 року (а.с. 69-71) ухвалено: Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за відсотками за період з 14 листопада 2014 року по 20 листопада 2015 року за кредитним договором №500939253 від 12 травня 2014 року в розмірі 3 525 грн. 34 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість по комісії за період з 14 листопада 2014 року по 20 листопада 2015 року за кредитним договором №500939253 від 12 травня 2014 року в розмірі 7 361 грн. 88 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість зі штрафу за період з 14 листопада 2014 року по 20 листопада 2015 року за кредитним договором №500939253 від 12 травня 2014 року в розмірі 1 250 грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» судові витрати в розмірі 1 218грн.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва №756/15807/15-ц від 01 березня 2017 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 12.10.2016 залишено без змін (а.с. 131-138).

Виконавчі листи щодо виконання вказаного вище рішення суду отримані представником стягувача ОСОБА_3 15.03.2017 (а.с. 138).

21 червня 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено Договір факторингу №1, відповідно до якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» та набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту №500939253.

26 грудня 2018 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «ФК «Веста» було укладено Договір факторингу №2019-1КІ/Веста, відповідно до якого ТОВ «Кредитні ініціативи» відступило ТОВ «ФК «Веста», а ТОВ «ФК «Веста» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500939253.

16 січня 2019 року між ТОВ «ВЕСТА» та ТОВ «Вердикт Капітал» було укладено договір відступлення права вимоги №16-01/19/1, відповідно до якого ТОВ «Веста» відступило ТОВ «Вердикт Капітал», а ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за договором кредиту №500939253.

Згідно п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 15 Закону "Про виконавче провадження" у разі вибуття однієї з сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до ч.ч.1-2 ст. 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Заяву про заміну сторони її правонаступником може подати сторона (заінтересована особа), державний або приватний виконавець.

За своєю суттю заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до положень Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор ( правонаступник).

Аналогічний висновок зробив і Верховний Суд України у справі №6-122цс13.

За таких обставин колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи заяву про заміну сторони виконавчого провадження, правомірно керувався наявністю чинного договору факторингу, дійсність якого на момент розгляду заяви про заміну сторони виконавчого провадження не скасована.

Оскільки заміна стягувача правонаступником прямо передбачена положеннями ст. 442 ЦПК України, а відступлення права вимоги, у тому числі шляхом укладення договору факторингу, є різновидом правонаступництва. Так як тлумачення ч. 1 ст. 512 ЦК України дає підстави для висновку, що відступлення права вимоги є одним із випадків заміни кредитора в зобов`язанні, яке відбувається на підставі правочину. Відступлення права вимоги не є окремим видом договору, це правочин, який опосередковує перехід права. Відступлення права вимоги може відбутися, зокрема, внаслідок укладення договору купівлі -продажу, дарування, факторингу.

Заміна сторони правонаступником може відбуватися як при відкритому виконавчому провадження, так і при відсутності виконавчого провадження, тобто може бути проведена на будь - якій стадії процесу, а тому доводи апелянта в цій частині колегією суддів відхиляються.

Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів враховує надані ТОВ «Вердикт Капітал» докази при подачі відзиву на спростування доводів апеляційної скарги, оскільки зазначені в апеляційній скарзі обставини не ставились відповідачем під сумнів в суді першої інстанції.

Доводи представника ОСОБА_1 , щодо відсутності доказів передачі боргу останньої спростовуються матеріалами справи, оскільки наявні відповідні договори відступлення права вимоги, що було вірно встановлено судом першої інстанції.

Посилання представника відповідача на те, що ПАТ «Альфа-Банк»не передавало права вимоги, щодо заборгованості саме ОСОБА_1 спростовуються наданими витягами з додатків до договорів відступлення прав вимоги (а.с. 55-63 т.2).

Зауваження представника відповідача, щодо відсутності підпису представника ТОВ «ФК«Веста» на додатку до договору про відступлення прав вимоги ТОВ «Вердикт Капітал» не може свідчити про неукладення такого договору, як це ним зазначалось, оскільки договір укладений між сторонами підписаний, а додаток до вказаного договору свідчить про те, що ТОВ «Вердикт Капітал» отримало право вимоги, передану новому кредитору первісним кредитором та підпису на ньому іншої сторони не передбачає.

Колегія суддів зауважує, що первісний кредитор не заперечує, що право вимоги було передано новому кредитору.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене судове рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Оболонського районного суду міста Києва від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Повний текст постанови складено «03» листопада 2020 року.

Головуючий

Судді: