Справа № 482/2210/20
Номер провадження 2-з/482/36/2020
У Х В А Л А

про забезпечення позову

30 грудня 2020 року м. Нова Одеса

Новоодеський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Сергієнка С.А.,

за участю секретаря Безкровної А.С.

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Приватний нотаріус Філіпенко Денис Вадимович про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги, -

В С Т А Н О В И В:

28 грудня 2020 року до Новоодеського районного суду Миколаївської області надійшла заява позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Приватний нотаріус Філіпенко Денис Вадимович про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги.

Провадження у справі за позовом ОСОБА_2 доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Приватний нотаріус Філіпенко Денис Вадимович про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги відкрито 30.12.2020 року.

У обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача вказує, що 20.04.2007 року ОСОБА_3 уклав кредитний договір №08/04/2007/840 К-266 з ПАТ «Комерційний банк «Надра».

Для забезпечення виконання умов кредитного договору №08/04/2007/840 К-266, ОСОБА_3 уклав з ПАТ «Комерційний банк «Надра» іпотечний договір № 1011 від 20.04.2007 року. 20.04.2007 року на підставі іпотечного договору № 1011 від 20.04.2007 приватним нотаріусом Філіпенко Д.В. зареєстровано іпотеку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248).

Рішенням Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.08.2010 у справі № 2 - 382/2010 визнано недійсним кредитний договір №08/04/2007/840 К-266 від 20.04.2007 та визнано недійсним іпотечний договір № 1011 від 20.04.2007.

Рішення Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26.08.2010 у справі № 2 - 382/2010 набрало законної сили 07.09.2010 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. Спадкоємцем ОСОБА_3 є ОСОБА_2 .

21.07.2020 ПАТ «Комерційний банк «Надра», відповідно до договору про відступлення права вимоги № GL48N718070 від 21.07.2020, відступив права вимоги в тому числі і за кредитним договором №08/04/2007/840 К-266 від 20.04.2007 та іпотечним договором № 1011 від 20.04.2007 новому кредитору - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (код юридичної особи 40696815).

Кредитний договір №08/04/2007/840 К-266 від 20.04.2007 та іпотечний договір № 1011 від 20.04.2007, які судом визнані недійсними, не створюють юридичних наслідків для ОСОБА_3 , ОСОБА_2 , ПАТ «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп».

Договір № GL48N718070 від 21.07.2020 про відступлення права вимоги є недійсним в частині передачі права вимоги за кредитним договором № 08/04/2007/840 К-266 від 20.04.2007 та в частині передачі права вимоги за іпотечним договором № 1011 від 20.04.2007, оскільки у первісного кредитора - ПАТ «Комерційний банк «Надра» відсутні такі права вимоги за правовиками, що визнані судом недійними.

У листопаді 2020 новий кредитор - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до ОСОБА_2 з письмовими вимогами про погашення заборгованості за кредитним договором №08/04/2007/840 К-266 від 20.04.2007, який визнаний судом недійсним. Також новий кредитор - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» звернулось до ОСОБА_2 з письмовою вимогою про продаж предмета іпотеки відповідно до іпотечного договору № 1011 від 20.04.2007, який визнаний судом недійсним.

ОСОБА_2 вважає вимоги ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» безпідставними та необґрунтованими з підстав викладених у заяві про забезпечення позову та позовній заяві.

Представник позивача вказує, що відповідач може вдатися до позасудових способів звернення стягнення на предмет іпотеки, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про визнання договору про відступлення права вимоги не дійсним.

З метою запобігання відчуження належного позивачу майна та вчинення щодо нього будь-яких реєстраційних дій поза її волею представник позивача просить суд забезпечити позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248).

Згідно з ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Частиною 1 статті 150 ЦПК України передбачено, що позов може бути забезпечений забороною вчиняти певні дії.

Згідно з ч. 3 ст. 150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Одним із критеріїв обґрунтованості заяви є наявність причинного зв`язку між конкретним видом забезпечення позову, про який йдеться у відповідній заяві, та наслідком у формі потенційної загрози виконанню рішення суду.

Пленум Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року у п. 4 роз`яснив, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

При розгляді заяви про забезпечення позову, суд враховує практику Європейського суду з прав людини. Так, згідно п. 43 рішення по справі «Шмалько проти України» право на суд одним з аспектів якого є право на доступ, тобто право подати позов з приводу цивільно-правових питань до суду. Однак це право було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Таким чином, невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак і до порушення права особи на доступ до правосуддя в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605цс16 від 25 травня 2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

З`ясувавши обсяг позовних вимог ОСОБА_2 , оцінивши спосіб і обсяг забезпечення позову про яке просить її представник., суд приходить до висновку, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню .

Так, вид та об`єм забезпечення позову про яке просить представник позивача відповідає позовним вимогам, є співмірним з ними, не порушує права інших осіб.

Як вбачається із матеріалів позовної заяви та заяви про забезпечення позову, ОСОБА_2 є власницею житлового будинку, який у свою чергу є предметом іпотеки за договором іпотеки № 1011 від 20.04.2007 року, право про відступлення права вимоги за яким відповідачі уклали оспорюваний договір.

Між сторонами існує спір, а невжиття заходів забезпечення позову про які просить представник позивача у подальшому може істотно ускладнити чи унеможливити поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів позивача ОСОБА_2 , а також інших осіб, наприклад, покупця предмета іпотеки.

Невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача ОСОБА_2 , за захистом яких вона звернулась до суду.

З наведеного видно, що заява про забезпечення позову обґрунтована і підлягає задоволенню.

Як передбачено положеннями частини 7 статті 153 ЦПК України, в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви про забезпечення позову у суду відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно з частиною 3 статті 154 ЦПК України.

За таких обставин заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 149-157 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 доПублічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Приватний нотаріус Філіпенко Денис Вадимович про визнання недійсним договору про відступлення права вимоги - задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок, що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 248).

Стягувач:

ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_2

Боржник:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», адреса: 49089, м. Дніпро, вул. Автотранспортна, буд. 2, офіс 205,

Строк пред`явлення даної ухвали до виконання - 3 роки.

Ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом і виконується негайно, в порядку встановленому для виконання судових рішень.

Примірник ухвали направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову, а також відповідним державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.

Ухвала набирає законної сили з дня її підписання суддею та може бути оскаржена протягом п`ятнадцяти днів до Миколаївського апеляційного суду через Новоодеський районний суд Миколаївської області.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Головуючий суддя: С.А.Сергієнко