Справа № 490/8400/20
н/п 2-з/490/164/2020
Центральний районний суд м. Миколаєва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі

головуючого судді Черенкової Н.П.

з участю секретаря- Баришнікової І.М.,

розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Родіонової В.Є. про забезпечення позову у справі № 490/8400/20 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та договору дарування частки домоволодіння - недійсними, треті особи Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Юлія Сергіївна, Державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Юлія Геннадіївна,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернулася до суду з даним позовом до відповідачів, третіх осіб, в якому просив визнати недійсними договір купівлі-продажу житлового будинку та договір дарування частки домоволодіння.

23.12.2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Родіонової В.Є. надійшла заява про забезпечення позову по справі № 490/8400/20 шляхом накладення арешту на 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 27.11.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 608. В обґрунтування вимог заяви посилалася на те, що ухвалою суду від 16.12.2020 року заяву про забезпечення позову, подану позивачем разом з позовною заявою 26.11.2020 року, шляхом накладення арешту на 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-574 - задоволено. Однак, як стало відомо з реєстру речових прав на нерухоме майно 27.11.2020 року ОСОБА_3 подарувала спірні 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , ОСОБА_4 . В зв`язку з тим, що в ухвалі про забезпечення позову від 16.12.2020 року власником спірних 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , вказано ОСОБА_3 , виконання такої ухвали неможливе.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст.149 ЦПК суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

У відповідності до ч. 1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Вивчивши матеріали справи та поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд вважає за необхідне у задоволенні заяви представника позивача адвоката Радіонової В. Є. про вжиття заходів забезпечення позову - відмовити, виходячи з наступного.

26.11.2020 року позивач звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та договору дарування частки домоволодіння -недійсними. Разом з позовом було подано заяву про забезпечення позову.

16.12.2020 року ухвалою суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування від 29.09.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 3-574 задоволено.

23.12.2020 року на адресу суду від представника позивача ОСОБА_1 адвоката Родіонової В.Є. надійшла заява про забезпечення позову по справі № 490/8400/20 шляхом накладення арешту на 62/100 частки домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_4 на підставі договору дарування від 27.11.2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 608.

Відповідно до п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22.12.2006 №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з п. 6 Постанови Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Крім того, згідно п. 10 постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Або згідно положень ч.7 ст. 158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Вжиття заходів забезпечення позову буде мати наслідком, лише, збереження існуючого становища до розгляду даної справи по суті та ніяким чином не зумовить фактичного вирішення спору по суті. А у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову (ст. 158 ЦПК України).

У пп.1, 2 ч.1 ст.150 ЦПК визначено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Ураховуючи вищезазначені положення ст.ст. 149, 150 ЦПК України, відповідні роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України, а також те, що позивач просить повторно забезпечити позов шляхом накладення арешту на одне й теж саме нерухоме майно , при відсутності даних про неможливість накладення арешту, така заява задоволенню не підлягає, оскільки накладений решт на нерухоме майно, та зміна власника нерухомого майна не тягне за собою неможливість виконання ухвали про накладення арешту.

Окрім того, в разі надання доказів про порушення таким чином прав та інтересів позивача, він не позбавлений можливості реалізувати його захист у спосіб, передбачений законом.

Враховуючи, вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що належні правові підстави для забезпечення позову відсутні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 149-153, 259-260, ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви представника позивача ОСОБА_1 адвоката Родіонової В.Є. про забезпечення позову у справі № 490/8400/20 у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку та договору дарування частки домоволодіння - недійсними, треті особи Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Моцар Юлія Сергіївна, Державний нотаріус Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області Ткаченко Юлія Геннадіївна - відмовити

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Центральний районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя Н.П. Черенкова