Справа № 489/8129/18
Провадження № 2/477/107/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

09 грудня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі: головуючої у справі судді Полішко В.В., з секретарем - Хлибовою Г.Є., Заїченко О.Є.

за участю: представника позивача - адвоката Кузьміних І.М.,

відповідача - ОСОБА_1 ,

представника відповідача - адвоката Білецького О.П.,

третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - ОСОБА_2 , про відшкодування матеріальної шкоди, завданої неповнолітньою особою,

ВСТАНОВИВ:

29 грудня 2018 року представник позивача - адвокат Кузьміних Інна Миколаївна звернулася до суду з позовом в інтересах позивача ОСОБА_3 до відповідача, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 42212,33 грн., в рахунок відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також понесені судові витрати.

Ухвалою суду від 23 жовтня 2019 року за клопотанням сторін до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору залучена ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що 02 травня 2018 року близько 17-20 години неповнолітній ОСОБА_4 , керуючи велосипедом по вул. Космонавтів в м. Миколаєві, не вибрав безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль отримав механічні пошкодження.

Власником транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , є позивач ОСОБА_3 .

16 жовтня 2018 року Ленінським районним судом м. Миколаєва винесено постанову, якою встановлено вину ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП, за неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання сина ОСОБА_4 , що призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП. Провадження у справі закрито, в зв`язку з закінченням строків накладання адміністративного стягнення.

Зазначила, що вина ОСОБА_4 у скоєнні ДТП, яка встановлена постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, доведенню в цій справі не підлягає.

Відповідно до звіту від 09 грудня 2018 року №338/12-18 вартість відновлювального ремонту автомобілю «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 становить 39010,33 грн..

Всього, сума збитків становить: 42212,33 грн., яка складається з: 39010,33 грн. - вартості відновлювального ремонту; 1153,00 грн. - перебування автомобіля на штрафному майданчику; 2000,00 грн. - замовлення незалежної оцінки; 23,00 грн. - направлення рекомендованого листа на адресу ОСОБА_1 про проведення незалежної оцінки; 26,00 грн. - направлення рекомендованого листа з вимогою про відшкодування завданої шкоди.

Відповідачкою на сьогодні в добровільному порядку не відшкодовані збитки, в зв`язку з чим позивач змушений звернувся до суду з цим позовом.

У встановлений законом строк відповідачка - ОСОБА_1 направила до суду відзив на позовну заяву, в якій заперечувала обставини, викладені в позові та зазначила, що згідно з витягом з ЄРДР, 02 травня 2019 року близько 17-20 годині до чергової частини Інгульського ВП ГУНП в Миколаївській області надійшло повідомлення про те, що у м. Миколаєві на перехресті вул. Вінграновського та вул. Гоголя відбулася дорожньою-транспортна пригода (наїзд на велосипедиста) за участю водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та водія велосипеду, неповнолітнього ОСОБА_4 , в результаті якої водій автомобіля та велосипедист отримали легкі тілесні ушкодження. Правова кваліфікація подій - частина 1 статті 286 КК України.

У постанові про закриття кримінального провадження від 31 серпня 2018 року, крім викладених обставин зазначено, що оскільки ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження, то в діях водія ОСОБА_2 відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України. Отже, органами досудового слідства не було встановлено, що саме з вини ОСОБА_4 сталася ДТП. Навпаки, згідно з матеріалами досудового розслідування саме ОСОБА_2 порушила правила дорожнього руху, а кримінальне провадження було щодо неї закрито, лише з огляду на відсутність тяжкості тілесних ушкоджень, отриманих ОСОБА_4 . Будь-яких посилань, що водієм транспортного засобу не було порушено правила дорожнього руху матеріали кримінального провадження не містять.

Крім цього, зазначила, що справу про притягнення її до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, за сплиненням строку накладення стягнення, вина у вчиненні правопорушення не встановлювалась.

Також, пославшись на частину 5 статті 1187 ЦК України, вказала, що саме особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, має відповідати за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Автомобілем, належним на праві власності позивачу, керувала ОСОБА_2 , а відтак саме вона в розумінні частини 2 статті 1187 ЦК України є особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану цим автомобілем, як джерелом підвищеної небезпеки.

Тому, оскільки у позовній заяві та доданих до неї доказах, відсутні будь-які посилання на обставини чи факти, якими б підтверджувалося наявність в діях ОСОБА_4 умислу на завдання шкоди, так само як і відсутні докази наявності непереборної сили, внаслідок якої завдана шкода, то відповідачем має бути саме ОСОБА_2 .

Зазначила, що в матеріалах справи не містяться докази щодо грошових витрат позивача, які були необхідні для відновлення пошкодженого автомобіля, обґрунтованого визначення матеріального (реального) збитку позивача, тобто вартісне значення витрат, яких зазнав позивач у результаті пошкодження автомобіля, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких він зазнав для відновлення свого порушеного права користування автомобілем (втрати товарної вартості). Тому позивачем не доведено суду вартість завданого йому матеріального збитку.

Наполягала на тому, що оскільки транспортний засіб «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , застрахований страховою компанією АТ «СГ «ТАС», то саме до цієї компанії має звертатися позивач.

Представник позивача в судовому засіданні підтвердила обставини, викладені у позовній заяві, заявлені позовні вимоги свого довірителя підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Крім цього, просила долучити до матеріалів справи докази грошових витрат понесених позивачем на ремонт автомобіля.

Відповідачка в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та необґрунтованим. Наполягала на тому, що саме з вини водія авто «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , сталася дорожньо-транспортна пригода, а тому вона не є належним відповідачем у справі.

Представник відповідача - адвокат Білецький О.П. підтримав позицію своєї довірительки та просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа - ОСОБА_2 заперечувала щодо своєї винуватості у наїзді на велосипедиста, оскільки вона їхала по головній дорозі з невеликою швидкість, так як дорога йшла вгору і саме велосипедист, який на великій швидкості виїхав з другорядної дороги, мав надати їй перевагу у русі.

В судове засідання 09 грудня 2020 року сторони не з`явились, хоча були повідомлені телефонограмою про час та місце розгляду справи. разом з тим в судове засідання не з`явились.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вжити заходи, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

З огляду на вказане, тривалості розгляду справи, вважаю за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, з огляду на те, що ними вже в минулих судових засіданнях надавалися пояснення у справі.

Справа розглядається в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду.

Оскільки доказів у матеріалах справи достатньо для ухвалення рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частину рішення суду.

З огляду на те, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, то, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою відео та звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши письмові докази, розглядаючи справу в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено наступне.

02 травня 2018 року близько 17-20 години в районі перехрестя вул. Вінграновського та вул. Гоголя в м. Миколаєві відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю водія автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та водія велосипеду - неповнолітнього ОСОБА_4 , в результаті якої водії отримали тілесні ушкодження.

На місце ДТП було викликано працівників Інгульського ВП НУПНП в Миколаївській області, якими за вказаним фактом були внесені відповідні відомості ЄРДР № 00001782 (а.с. 98).

Відповідно до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 травня 2018 року ДТП сталася на нерегульованому перехресті вул. Вінграновського біля будинку №16 та вул. Гоголя в м. Миколаєві. На ділянці дороги де відсутня дорожня розмітка, дорожні знаки, в час доби сутінки, міське електроосвітлення. Автомобіль «Chevrolet Aveo» мав наступні зовнішні пошкодження: потертості від протектору шин на передній лівій частині бамперу, лівому крилі, чисельні подряпини в тій же частині, вм`ятина лівого крила, лівої передньої стійці, вм`ятина водійської двері, відсутній білий пластик лівого дзеркал, вм`ятина та вм`ятина лівої задньої двері, лівої задньої стійкі, потертості заднього лівого крила, деформація лівого переднього колеса.

Велосипед має наступні пошкодження: незігнута рама, вивернуте кермо (т. 1 а.с. 99-109).

До протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 травня 2018 року долучено схему на якій зафіксовано місце розташування транспортного засобу, відносно велосипеда на момент складання схеми (т. 1 а.с. 110-111).

Судом оглянуті матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР№ 00001782 (а.с. 98).

Так, з огляду на висновок судової інженерно-транспортної експертизи від 29 квітня 2018 року №298, що міститься в матеріалах досудового розслідування внесеного до ЄРДР 03 травня 2018 року за № 00001782, на момент ДТП ходова частина, рульове керування, робоча гальмівна система автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , знаходилася в працездатному стані та не мала невідповідностей вимогам ПДР України і ДСТУ 3649:2010 щодо технічного стану транспортних засобів, які могли б виникнути до ДТП та вплинути на його рух.

За висновком експерта від 18 липня 2018 року №644 ОСОБА_2 після ДТП будь-яких тілесних пошкоджень не мала.

В свою чергу з огляду на висновок експерта від 31 серпня 2018 року № 816 ОСОБА_4 в умовах ДТП отримав легкі тілесні ушкодження.

31 серпня 2018 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР 03 травня 2018 року за № 00001782 закрито у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 286 КК України, оскільки ОСОБА_4 отримав легкі тілесні ушкодження, що призвели до короткочасного розладу здоров`я (а.с. 114-115). Матеріали кримінального провадження передані до Управління патрульної поліції м. Миколаєва для вирішення питання щодо притягання винної особи до адміністративної відповідальності за порушення вимог пунктів Правил дорожнього руху України.

В результаті чого щодо ОСОБА_1 , оскільки її син є неповнолітньою особою, було складено протокол про притягнення до адміністративної відповідальності за частиною 3 статті 184 КУпАП. Водночас, постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва провадження у справі було закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, за сплиненням строку накладення стягнення, вина у вчиненні правопорушення не встановлювалась.

З огляду на матеріали справи та матеріали досудового розслідування внесені до ЄРДР № 0001782 особа, яка вина у вчиненні ДТП, не визначена.

Судом двічі у справі було призначено судову автотехнічну експертизу, на розгляд якої ставилося питання щодо відповідності дій водія ОСОБА_2 та велосипедиста ОСОБА_5 Правилам дорожнього руху .

Так 06 квітня 2020 року ухвалою суду у справі було призначено судову автотехнічну експертизу, проведення її доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, які через недостатність, на їх думку, додаткових вихідних даних відмовилися проводити експертизу.

04 серпня 2020 року судом повторно постановлено ухвалу про призначення у справі судової автотехнічної експертизи, проведення якої доручено Миколаївському відділенню Одеського науково -дослідного інституту судових експертиз. 31 серпня 2020 року, які також не змогли провести дослідження через недостатність даних. При цьому в обидві експертні установи направлялись матеріали цивільної справи та кримінального провадження.

Після поновлення провадження у справі, в судовому засіданні судом у сторін було з`ясовано, що на сьогодні не можливо надати необхідні вихідні для проведення експертизи.

Оскільки суд не може відмовити у розгляді справи в зв`язку недостатністю даних, то проаналізувавши пояснення сторін, матеріали цивільної справи та кримінального провадження, дійшов наступного висновку.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів.

До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин.

Відповідно до пункту 1.3 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України) учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

Відповідно до письмових пояснень свідка ОСОБА_6 , наданих 02 травня 2020 року під час складання протоколу огляду місця події, остання слідчому повідомила, що 02 травня 2018 року близько 18-10 години вона знаходилася біля будинку №14 по вул. Вінграновського та бачила, як два велосипедиста в навушниках рухалися по вул. Гоголя в бік вул. Вінграновського зі швидкістю 25 км/год, в той час по вул. Вінграновського з боку вул. Новобузька в бік вул. Першотравнева рухався автомобіль «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , сірого кольору близько 20 км/год. В цей час один з велосипедистів за своєю неуважністю в`їхав в лівий бік автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , після чого впав на асфальт (т. 1 а.с. 112).

З огляду на схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 травня 2018 року, письмових пояснень ОСОБА_6 , ДТП сталася на нерегульованому перехресті вул. Вінграновського біля будинку №16 та вул. Гоголя в м. Миколаєві. На ділянці дороги де відсутня дорожня розмітка, дорожні знаки.

Оскільки на перехресті відсутні дорожні знаки пріоритету, тому перехрещуванні дороги є рівнозначними.

Транспортний засіб «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , рухався по вул. Вінграновського з боку вул. Новобузька в бік вул. Першотравнева м. Миколаєва, одночасно по вул. Гоголя в бік вул. Вінграновського м. Миколаєва рухався велосипедист. Вказаний факт сторонами не оспорювався під час судового розгляду.

В розділі 6 ПДР України закріплені обов`язки велосипедиста. Так, з огляду на пункт 6.7 ПДР України велосипедисти повинні виконувати вимоги цих Правил, що стосуються водіїв або пішоходів і не суперечать вимогам цього розділу.

На велосипедистів, що рухаються по проїзній частині розповсюджуються ті ж правила, що й на водіїв механічних транспортних засобів.

Тобто, рухаючись по проїзній частині, велосипедист повинен керуватись правилами проїзду нерегульованих перехресть.

Пунктом 16.12 ПДР України на перехресті рівнозначних доріг водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч, крім перехресть, де організовано круговий рух.

В такому випадку, водії повинні керуватися «правилом правої руки» - дати дорогу транспортному засобу, що наближається праворуч. В даному випадку, велосипедист наближався до «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , з правого боку. Тому ОСОБА_4 повинен був надати дорогу ОСОБА_2 і проїхати перехрестя другим.

Пошкодження на «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , які зафіксовані в протоколі огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 02 травня 2018 року, на фото знімках транспортних засобів учасників дорожнього руху з сайту «Novosti-N.org», що містяться в матеріалах справи (т. 2 а.с. 28-30), вказають на те, що саме велосипедист, мав надати перевагу транспортному засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , що наближався до нього праворуч, відповідно до пункту 16.2 ПДР України.

Крім цього, після закриття кримінального провадження № 0001782, щодо ОСОБА_1 було складено протокол за частиною 3 статті 184 КУпАП, через неналежне виконання своїх батьківських обов`язків щодо сина ОСОБА_5 , що призвело до вчинення останнім адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, що також опосередковано підтверджує те, що інспекторами патрульної поліції були з`ясовані обставини вчинення ДТП та на їх думку саме неповнолітнім ОСОБА_4 було порушено правила дорожнього руху України, що призвело до ДТП.

Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 жовтня 2018 року провадження у справі щодо ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 3 статті 184 КУпАП закрито на підставі пункту 7 частини 1 статті 247 КУпАП, в зв`язку закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених статтею 38 цього Кодексу. При цьому її винуватість у вчиненні правопорушення не встановлювалась.

Оскільки, як вбачається з дослідженого саме дії водія ОСОБА_5 не відповідали вимогам ПДР України і знаходились, у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає за необхідне визнати його винуватцемдорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 травня 2018 року.

Як вбачається з матеріалів справи внаслідок ДТП позивачу було завдано збитки у сумі 42212,33 грн.

Вищий спеціалізований суд з розгляду кримінальних та цивільних справ узагальнив судову практику з розгляду судами у 2010 - 2011 роках цивільних справ про відшкодування шкоди, заподіяної джерелом підвищеної небезпеки, вказав на те, що не вважається джерелом підвищеної небезпеки велосипед, оскільки цей транспортний засіб не має двигуна, а рухається внаслідок дії мускульної сили людини, яка знаходиться на ньому, отже, його експлуатація є повністю контрольованою.

Відповідно до статті 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Відповідно до вимог частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.2 ст.1166 ЦК України, особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування лише у разі, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини.

Таким чином, частиною 2 статті 1166 ЦК України встановлено презумпцію вини завдавача шкоди, що означає, що особа, яка завдала шкоду, буде вважатися винною, якщо вона сама не доведе відсутність своєї вини (у зв`язку із наявністю вини іншої особи або у зв`язку із дією об`єктивних обставин).

Будь-яка майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам або майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується особою, яка її завдала, в повному обсязі.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є сином ОСОБА_1 (свідоцтво про народження від 28 січня 2004 року, серії НОМЕР_2 ) та неповнолітньою особою.

Водночас, з огляду частину 1 та 2 статті 1179 ЦК України неповнолітня особа (у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років) відповідає за завдану нею шкоду самостійно на загальних підставах. У разі відсутності у неповнолітньої особи майна, достатнього для відшкодування завданої нею шкоди, ця шкода відшкодовується в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі її батьками (усиновлювачами) або піклувальником, якщо вони не доведуть, що шкоди було завдано не з їхньої вини. Якщо неповнолітня особа перебувала у закладі, який за законом здійснює щодо неї функції піклувальника, цей заклад зобов`язаний відшкодувати шкоду в частці, якої не вистачає, або в повному обсязі, якщо він не доведе, що шкоди було завдано не з його вини.

Статтею 1192 ЦК України також передбачено право потерпілого на відшкодування збитків, розмір яких визначається вартістю виконаних робіт, необхідних для відновлення речі, в повному обсязі.

Таким чином, аналізуючи викладене, положення статей 22, 1166, 1192 ЦК України, відшкодуванню позивачу підлягають ті витрати (реальні збитки), які він фактично поніс для відновлення свого порушеного права.

Згідно зі звітом від 02 травня 2018 року № 338/12-18 про оцінку вартості (розміру)збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , спеціаліста оцінки об`єктів у матеріальній формі ФОП ОСОБА_7 , вартість матеріальних збитків, завданих власникові автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , в результаті його пошкодження під час ДТП , що сталася 02 травня 2018 року, складає 39010,33 грн. (т. 1 а.с. 9-25).

В якості доказу понесених матеріальних збитків позивачем надано квитанцію від 09 лютого 2019 року № 4, з огляду на яку всього сплачено ОСОБА_3 на користь ФОП ОСОБА_8 , яким проводилися ремонтні роботи автомобіля «Chevrolet Aveo», державний номерний знак НОМЕР_1 , 39250,00 грн.

Доказів того, що розмір цих втрат є іншим, ніж зазначено позивачем, відповідачкою не надано.

Тому, заперечення відповідачки щодо непідтвердження грошових витрат, понесених позивачем на ремонт його авто, суд не бере до уваги.

Суд розглядає позов в межах заявлених вимог, тому, оскільки позивачем була зазначена сума збитків на ремонт авто 39010,33 грн., та під час розгляду справи заяв про збільшення позовних вимог від нього не надходило, вважає, що саме ця сума підлягає стягненню.

Враховуючи викладене, суд вважає, що спричинені матеріальні збитки на загальну суму 42212,33 грн., з яких: 3901,33 грн. - вартість відновлюваного ремонту автомобіля; 1153,00 грн. - перебування автомобіля на штрафному майданчику; 2000,00 грн. - витрати на замовлення незалежної оцінки; 23 грн.00 коп. - направлення рекомендованого листа ОСОБА_1 ; 26,00 грн. - направлення рекомендованого листа з вимогою про відшкодування завданої шкоди, підглядає стягненню на користь позивача у повному обсязі з ОСОБА_1 , оскільки збитки спричиненні з вини неповнолітнього ОСОБА_5 , через порушення ним ПДР України.

Крім цього, відповідачка наполягала на безпідставності пред`явленого позову саме до неї, посилаючись на те, що позивач мав вернутися з заявою про відшкодування збитків до свого страховика. Водночас з вказаною думкою суд не погоджується з наступних підстав.

Відповідно до листа-відповіді СП «ТАС» цивільна правова відповідальність ОСОБА_3 застрахована АТ «СГ «ТАС» згідно з полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АК 9290573 від 26 вересня 2017 року. Строк дії полісу з 28 вересня 2017 року по 27 вересня 2018 року. 07 травня 2018 року до АТ «СГ «ТАС» надійшло повідомлення від ОСОБА_2 щодо дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 02 травня 2018 року, яке зареєстровано за № 005583/14/2018/С 07 травня 2018 року. Станом на 03 лютого 2020 року повідомлень від потерпілої сторони до страховика не надходило. Страхові виплати не проводилися (т. 1 а.с. 159).

Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Згідно з положеннями статті 509, враховуючи приписи статей 11, 22, 23, 599, 1166 ЦК України факт завдання фізичній особі майнової шкоди, шкоди каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах із особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка завдала шкоду. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник).

За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України).

Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок ДТП, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

З огляду на зазначене сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому внаслідок ДТП шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, породжує деліктне зобов`язання, в якому право потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується з відповідним обов`язком боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така ДТП слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов`язанні ним є страховик.

Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, внаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок.

Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу).

Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена в договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права: а) шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди; б) шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування; в) шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1192 ЦК України підстав.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Такий правовий висновок Верховний Суд України висловив у постанові від 20 січня 2016 року.

Тому, на думку суду, посилання ОСОБА_1 щодо неналежного відповідача є хибними.

Таким чином, оскільки саме діями неповнолітнього ОСОБА_5 заподіяні збитки позивачу, водночас він є неповнолітньою особою, відомостей, що він має самостійний заробіток і може відшкодувати завдані збитки, немає, то відповідно до статті 1179 ЦК України збитки мають відшкодовуватися батьками, в зв`язку з чим ОСОБА_1 є належним відповідачем.

Відповідно до ч.1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ч.3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані з проведенням експертизи.

Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, стягненню підлягають документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000 грн.

Крім цього, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 704,80 грн сплачений позивачем при звернення до суду

Керуючись статями 258, 259, 263, 265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_3 задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , збитки завдані внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 42212 (сорок дві тисячі двісті дванадцять) грн. 33 коп., з яких: 3901,33 грн. - вартість відновлюваного ремонту автомобіля; 1153,00 грн. - перебування автомобіля на штрафному майданчику; 2000,00 грн. - витрати на замовлення незалежної оцінки; 23 грн.00 коп. - направлення рекомендованого листа ОСОБА_1 ; 26,00 грн. - направлення рекомендованого листа з вимогою про відшкодування завданої шкоди.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 , судові витрати, а саме: судовий збір у сумі 704 (сімсот чотири) грн. 80 коп. та витрати на правничу допомогу 5000 (п`ять тисяч) грн. 00 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту рішення.

Водночас, відповідно до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. Тобто, через Жовтневий районний суд Миколаївської області.

Повне найменування сторін:

позивач - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_3 ;

представник позивача - ОСОБА_9 , адреса: АДРЕСА_2 , ордер від 14 серпня 2012 року № 822;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса: АДРЕСА_3 ;

представник відповідача - ОСОБА_10 , адреса: вул. 6 Ялтинська, 57, м. Миколаїв, 54034, ордер від 02 вересня 2019 року № 2019/09/YAM;

третя особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податку НОМЕР_4 .

Повний текст рішення складений та підписаний 28 грудня 2020 року.

Суддя В.В. Полішко