Провадження № 2/201/837/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

10 лютого 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд міста Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Мунтян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Донбаської національної академії будівництва і архітектури до ОСОБА_1 про стягнення боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська 08 листопада 2019 року надійшла позовна заява Донбаської національної академії будівництва і архітектури до ОСОБА_1 про стягнення боргу.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 16 серпня 2016 року між Донбаською національною академією будівництва і архітектури та ОСОБА_1 був укладений договір № 1/43-16 про надання освітніх послуг. Предметом якого є надання позивачем відповідачеві освітніх послуг з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2018 року. Вартість навчання становить 11000 грн., тобто 5500 грн. на один рік. Плата за навчання має вноситися посеместрово. Відповідач у встановлений умовами договору строк не внесла оплату за другий семестр 2016-2017 навчального року у сумі 2200 грн. Тому позивач звернувся до суду з цим позовом і просив стягнути з відповідача на користь позивача 2200 грн. заборгованості за надання освітньої послуги, а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 1921 грн.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 листопада 2019 року указана позовна заява передана для розгляду судді Демидовій С.О. (а.с.17).

Згідно із вимогами ч. 6 ст. 187 ЦПК України суддя звернувся до відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання відповідача (а.с.18).

До суду 03 грудня 2019 року надійшла інформація про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) відповідача (а.с.19).

Ухвалою судді від 03 грудня 2019 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом Донбаської національної академії будівництва і архітектури до ОСОБА_1 про стягнення боргу (а.с.20-21).

Відповідач клопотань і відзиву на позовну заяву суду не надала, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином.

Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту.

Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження.

Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків.

Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що 16 серпня 2016 року між Донбаською національною академією будівництва і архітектури та ОСОБА_1 був укладений договір № 1/43-16 про надання освітніх послуг між Донбаською національною академією будівництва і архітектури та фізичною особою, за умовами якого навчальний заклад зобов`язався надати ОСОБА_1 освітні послуги з 01 вересня 2016 року до 30 червня 2018 року. Вартість навчання сторони погодили в розмірі 11000 грн., сплату яких ОСОБА_1 мала здійснювати частинами кожного семестру (а.с. 10-10 зворот).

11 травня 2017 року ОСОБА_1 звернулась на адресу ректора Донбаської національної академії будівництва і архітектури подала заяву про відрахування її з академії за власним бажанням (а.с. 11), у зв`язку з чим наказом позивача № 04-66 «Про відрахування» від 17 травня 2017 року ОСОБА_1 була відрахована з 20 травня 2017 року (а.с. 12).

Відповідно до службової записки головного бухгалтера Донбаської національної академії будівництва і архітектури на ім`я ректора ОСОБА_2 , станом на 28 жовтня 2019 року за ОСОБА_1 нараховується заборгованість за навчання за другий семестр 2016-2017 року в розмірі 2200 грн. (а.с. 13).

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Згідно зі ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Таким чином, судом установлено, що позивач на підставі договору надав освітню послугу за другий семестр 2016-2017 навчальний рік, а відповідач зобов`язалась своєчасно сплачувати вартість освітньої послуги, однак свої зобов`язання не виконала, у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором про надання освітніх послуг у розмірі 2200 грн.

Вирішуючи питання, щодо розподілу судових витрат, на підставі ст. 141 ЦПК України та приймаючи до уваги результат вирішення справи, суд вважає необхідним судові витрати покласти на відповідача.

На підставі викладеного, керуючись 12, 13, 76, 78, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги Донбаської національної академії будівництва і архітектури до ОСОБА_1 про стягнення боргу задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Донбаської національної академії будівництва і архітектури (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 14) заборгованість за навчання у розмірі 2200 (дві тисяч двісті) грн.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь Донбаської національної академії будівництва і архітектури (, Донецька область, м. Краматорськ, вул. Героїв Небесної Сотні, буд. 14) витрати зі сплати судового збору у розмірі 1921 (одну тисячу дев`ятсот двадцять одну) грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідач має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд, якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення шляхом подання апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд м.Дніпропетровська.

Повний текст рішення виготовлений 11 лютого 2020 року.

Суддя С.О. Демидова