Номер справи 220/1539/20
Номер провадження № 2-др/220/6/20
28 грудня 2020 року
Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:
головуючого судді - Яненко Г.М.;
за участю секретаря - Черняєвої С.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області заяву про постановлення додаткового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: реєстраційна служба Великоновосілківської селищної ради Великоновосілківського району Донецької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,
Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом про визнання ОСОБА_2 таким, який втратив право користування житловим будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Окрім зазначеного, позивач також просила суд зобов`язати відповідача провести перереєстрацію адреси свого помешкання, а в разі невиконання ним цього зобов`язання, із ціллю захисту прав, свобод та інтересів позивача визначити у судовому рішенні спосіб зняття відповідача із реєстрації місця проживання.
При постановленні рішення, питання проведення перереєстрації місця проживання відповідача не було вирішено.
Так, відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати;
Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення (ч.2 ст. 270 ЦПК України).
Суд, що ухвалив рішення, в порядку ч.3 ст. 270 ЦПК України, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.
В судове засідання учасники справи не зявились, що відповідно до ч.4 ст. 270 ЦПК України, не перешкоджає постановленню додаткового рішення.
Розглянувши матеріали справи, судом встановлено:
Рішенням Великоновосілківського районного суду Донецької області від 26 жовтня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 - задоволено, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ) визнано таким, що втратив право користування жилим приміщенням - житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 .

Доказів звернення позивача до органу реєстрації з заявою про виконання судового рішення, відмови у його виконанні, суду не надано.

За наявності добровільної згоди особи на зняття з реєстрації місця проживання судова процедура не застосовується.

Покладення на відповідача обов`язку перереєструвати місце проживання суперечить статті 19 Конституції України яка закріплює, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

При даних обставинах, вимога позивача про зобовязання відповідача знятись з реєстрації місця проживання задоволенню не підлягає.

В свою чергу, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», пункту 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року №207, судове рішення, що набрало законної сили, зокрема про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи без її згоди.

Визначення способу зняття з реєстрації місця проживання особи, тобто виконання такого судового рішення належить органу реєстрації - виконавчого органу сільської, селищної або міської ради, сільського голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради.

У разі ухилення особи від добровільного виконання судового рішення, таке виконання здійснюється примусово через органи виконавчої служби.

Згідно зі ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 ЦК України, положення якої кореспондуються з положеннями ст. 20 ГК України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Названими нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним.

Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, ніж тим, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.

За відсутності відмови органу реєстрації у знятті з реєстрації місця проживання особи без її згоди за рішенням суду, вимога про зобов`язання вчинити певні дії є передчасною, а тому в задоволенні цих вимог позивача слід відмовити.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.265,270 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову в частині зобов`язання відповідача провести перереєстрацію адреси свого помешкання, а в разі невиконання ним цього зобов`язання, із ціллю захисту прав, свобод та інтересів позивача визначити у судовому рішенні спосіб зняття відповідача із реєстрації місця проживання, відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

суддя Г.М.Яненко