Справа № 157/917/20
Провадження №2/157/264/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 рокумісто Камінь-Каширський

Камінь-Каширський районний суд Волинської області

в складі: головуючого судді Гамули Б.С.,

з участю: секретаря судових засідань Семенюк О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 09 лютого 2017 року біля 3 год. на відрізку автодороги 0 км + 400 м сполученням Доманове - Ковель, ОСОБА_2 , нехтуючи правилами безпеки дорожнього ружу, керуючи легковим автомобілем марки «Субару Форестер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , вчинив наїзд на позивача, як на пішохода, спричинивши тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, що потягли тривалий розлад здоров`я, понад 21 день.

Вказаного дня відомості про дану дорожньо-транспортну пригоду були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000053 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Досудове розслідування до цього часу не закінчене.

Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень позивач проходив стаціонарне та амбулаторне лікування, на що витратив 11424 грн. Крім цього, користувався послугами автотранспорту для поїздок до медичних закладів, на що ОСОБА_1 витратив 669 грн. 94 коп.

Крім матеріальних збитків, ОСОБА_2 заподіяв позивачу також моральну шкоду у формі страждань, які полягають у відчуттях сильного фізичного болю від травм, що впродовж тривалого часу не припинявся та періодично повторюється і на даний час. У зв`язку з травмуванням, втратою фізичних можливостей, які позивач мав до ДТП, йому стало складніше знайти роботу та заробити кошти для утримання чотирьох малолітніх дітей, одна з яких тяжко хворіє та потребує дороговартісного лікування. Моральні страждання полягають також у психологічному дискомфорті пов`язаному зі шкутильганням, необхідністю проходження неодноразових курсів лікування, в тому числі оперативного втручання, вживання медикаментів, тощо. Розмір моральної (немайнової) шкоди для стягнення з відповідача позивач оцінює в розмірі 50000 грн.

На неодноразові звернення до ОСОБА_2 з вимогами відшкодувати понесені витрати на лікування, а також завдану моральну шкоду, останній не реагує.

Посилаючись на викладені вище обставини, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь 12093 грн. 94 коп. у відшкодування витрат, пов`язаних із придбанням медикаментів, проходженням медичних обстежень, оплатою вартості проїзду пасажирським транспортом, та 50000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, де зазначає, що позовні вимоги є безпідставними і до задоволення не підлягають. На обґрунтування цього вказав, що в наданій позивачем медичній документації не міститься даних про те, що він отримав тілесні ушкодження внаслідок ДТП і що вони є середнього ступеня тяжкості. Вважає, що на підтвердження вказаних обставин може бути лише висновок судово-медичної експертизи, якої немає в додатках до позовної заяви. В матеріалах позову відсутні також дані про перелік лікарських препаратів, засобів і обстежень, призначених позивачу лікарями після ДТП, у зв`язку з чим неможливо встановити чи мають відношення до лікування після ДТП надані фіскальні чеки. Відсутній також причинний зв`язок між поїздками на автобусі і ДТП, яке сталося за рік до таких поїздок. Щодо розміру стягнення на відшкодування моральної шкоди, то вважає такий завищеним, оскільки до отримання позивачем тілесних ушкоджень привели дії його самого, який, крім того, в момент ДТП перебував у стані алкогольного сп`яніння. Зазначив, що з часу дорожньо-транспортної пригоди і до цього часу йому не повідомлено про підозру у кримінальному проваджені по причині того, що така ДТП сталася з вини самого позивача. Позовна заява та додатки до неї не підтверджують причинний зв`язок між ДТП та розміром ціни позову. У зв`язку з викладеним, просить відмовити в задоволені позовних вимог.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що доказами на підтвердження отримання ним тілесних ушкоджень у результаті ДТП є висновки судово-медичних експертиз №19 від 17 лютого 2017 року та №49 від 05 травня 2018 року, а також постанова старшого слідчого Костючика І.С. від 18 березня 2017 року про залучення ОСОБА_1 до участі у кримінальному провадженні як потерпілого. Також зазначив, що незначне алкогольне сп`яніння позивача не відноситься до причин автопригоди. Вказав, що внаслідок ДТП він і до цього часу не відновив свого здоров`я, що доводиться виписками з медичних карток хворого Ратнівської ЦРЛ, Камінь-Каширської ЦРЛ, Волинської ОКЛ. Вважає, що жодних доказів своєї невинуватості ОСОБА_2 у відзиві не подав.

Позивач ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився.

Вислухавши пояснення позивача, проаналізувавши матеріали справи, суд вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення частково.

Згідно зі статтею 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частин 3, 4 статті 12, частин 1, 2 статті 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем, що 09 лютого 2017 року біля 3 год. на 0 км + 400 м автодороги сполученням Доманове Ковель ОСОБА_2 , керуючи автомобілем марки «Субару Форестер», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2 , вчинив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , який рухався по краю проїжджої частини, спричинивши йому тілесні ушкодження.

По даному факту 09 лютого 2017 року були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під №0000053, правова кваліфікація кримінального правопорушення ч. 1 ст. 286 КК України, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Постановою слідчого СВ Ратнівського ВП ГУНП у Волинській області від 18 березня 2018 року ОСОБА_1 залучено до вказаного кримінального провадження як потерпілого.

Встановленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов`язані з відшкодуванням шкоди, завданої внаслідок неправомірних дій, які регулюються Цивільним кодексом України.

Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Як вбачається з висновку судово-медичної експертизи №19 від 17 лютого 2017 року в позивача виявлено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран обличчя, голови, забійної рани верхньої повіки лівого ока, які по ступеню тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шести діб. Дані тілесні ушкодження утворилися від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо при обставинах, вказаних у постанові (внаслідок ДТП), терміном утворення відповідає вказаним в медичній документації.

Згідно з висновком судово-медичної експертизи №49 від 05 травня 2017 року, який зроблений на підставі постанови слідчого, приймаючи дані наданої медичної документації та вказаного вище судово-медичного висновку, в позивача виявлено тілесні ушкодження у вигляді травматичного пошкодження латерального меніска, частковий надрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран обличчя, голови, забійної рани верхньої повіки лівого ока, які утворилися від дії тупого предмету (предметів) без відображення контактуючої поверхні останнього (останніх), можливо при обставинах та термін, вказаний у постанові (внаслідок ДТП, наїзду автомобіля). Тілесні ушкодження у вигляді травматичного пошкодження латерального меніска, частковий надрив передньої хрестоподібної зв`язки правого колінного суглоба по ступеню тяжкості відносяться до категорії середньої тяжкості тілесних ушкоджень, по ознаці тривалого розладу здоров`я, терміном більше як 21 день. Тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, забійних ран обличчя, голови, забійної рани верхньої повіки лівого ока по ступеню тяжкості кожне окремо відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я терміном більше шести діб.

Як убачається із виписки №684 із медичної карти стаціонарного хворого (а.с. 13), виписки із медичної карти стаціонарного хворого №4615 (а.с. 14), виписки №3113 (а.с. 14 зворот), епікризу № 6293, результатів ультразвукового обстеження (а.с. 16), виписки з медичної карти амбулаторного хворого (а.с. 17) та медичних карток амбулаторного хворого (а.с. 59-104) ОСОБА_1 після вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди проходив лікування в комунальних некомерційних підприємствах «Ратнівська центральна районна лікарня», «Камінь-Каширська центральна районна лікарня», Волинській обласній клінічній лікарні, обстежувався в медичному центрі «Благомед». Для придбання медичних препаратів було витрачено 10923 грн. 95 коп., що вбачається із фіскальних чеків (а.с. 5-11).

Крім того, на поїздки до вказаних вище медичних закладів, зокрема до КНП «Ратнівська центральна районна лікарня» та Волинської обласної клінічної лікарні ОСОБА_1 було витрачено 437 грн. 96 коп., що вбачається з квитків та фіскальних чеків (а.с. 12, 12 зворот).

Отже, враховуючи викладене, позовні вимоги в частині відшкодування майнової шкоди належить задовольнити частково в розмірі 11361 грн. 91 коп. (10923,95 + 437,96).

Разом із тим, суд вважає безпідставними вимоги позивача про стягнення з відповідача коштів у сумі 500 грн., сплачених ним як благодійна допомога Членській благодійній організації «Сприяння розвитку охорони здоров`я» (а.с. 6), оскільки дані кошти не відносяться до прямих витрат на лікування, а також коштів у сумі 74 грн. 40 коп., 70 грн. 10 коп. та 83 грн. 18 коп., сплачених за переїзд громадським транспортом, оскільки надані на підтвердження цих витрат квитки не містять дати та дублюються.

Розглядаючи позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з такого.

Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів такого захисту є відшкодування моральної (немайнової) шкоди, що гарантується в першу чергу Конституцією України, а також Цивільним кодексом України та відповідними законами України.

Згідно з частиною 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

Враховуючи, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди позивачу заподіяні множинні тілесні ушкодження, в зв`язку з чим він був змушений неодноразово проходити курси стаціонарного лікування, пережив хірургічне оперативне втручання, що потягло матеріальні збитки в сумі 11361 грн. 91 коп., які на даний час не відшкодовані, тому позивач зазнав моральних страждань, які полягають у фізичних та душевних стражданнях, та в негативних змінах в його житті, а саме: порушення звичного ритму життя, моральні страждання та переживання, які негативно вплинули на спокій членів його сім`ї та стан його здоров`я. Зазначене, на переконання суду, не може не відобразитись на характері та обсязі душевних та психічних страждань, яких зазнав та продовжує зазнавати позивач. Отже, очевидним є те, що вчиненою відповідачем дорожньо-транспортною пригодою позивачу завдано моральної шкоди.

З огляду на це, враховуючи, що відповідач не вжив жодних заходів щодо відшкодування майнової шкоди позивачу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку, що позовну вимогу про стягнення моральної шкоди слід задовольнити повністю в розмірі 50 000 грн.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд, задовольняючи позовні вимоги, стягує з відповідача на користь держави судовий збір за дві вимоги майнового характеру.

Керуючись статтями 12, 81, 89, 141, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 1166, 1167, 1187 Цивільного кодексу України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 11361 (одинадцять тисяч триста шістдесят одну) гривню 91 копійку у відшкодування майнової шкоди та 50 000 (п`ятдесят тисяч) гривень у відшкодування моральної шкоди.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 1681 (одну тисячу шістсот вісімдесят одну) гривню 60 копійок судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5) пункту 1 Розділу ХІІІ Перехідні положення ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне ім`я, місце проживання, реєстраційний номер облікової картки платника податків сторін: позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ; відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 .

Головуючий: Б. С. Гамула