Номер провадження: 22-ц/813/6652/20
Номер справи місцевого суду: 522/8784/14-ц
Головуючий у першій інстанції Поліщук І.О.
Доповідач Таварткіладзе О. М.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Таварткіладзе О.М.,

суддів: Погорєлової С.О., Князюка О.В.

за участю секретаря судового засідання: Гавриленко М.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цубенка Євгена Леонідовича на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року по цивільній справі за позовом Кредитної спілки «Меркурій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2014 року представник Кредитної спілки «Меркурій» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на невиконання позичальником умов кредитного договору.

Відповідно останніх уточнень (а.с.47-50, том 2), представник позивача просила стягнути солідарно з відповідачів заборгованість станом на 01.03.2018 року у розмірі 232 984,31 грн., яка складається з тіла кредиту у розмірі 9 166, 66 грн.; інфляційних втрат за тілом кредиту у розмірі 11 929,92 грн.; відсотків у подвійному розмірі за період з 01.03.2014 року по 28.02.2018 року у розмірі 54 720 грн.; інфляційних втрат за нарахованими подвійними відсотками станом на 01.03.2018 року у розмірі 23 237,86 грн. та пеню за період з 01.03.2014 року по 28.02.2018 рік у розмірі 133 929,87 грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року позов Кредитної спілки «Меркурій» задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Меркурій» заборгованість за кредитним договором № 05/07.013 від 29 жовтня 2013 року за період з 29.02.2014 року по 14.04.2017 року в загальному розмірі - 86 455,18 гривень 18 копійок, яка складається із: заборгованості по кредиту в сумі - 9 166, 66 грн.; заборгованості по сплаті відсотків у подвійному розмірі за період з 29.03.2014 року по 31.03.2017 року в сумі - 41 040 гривень; заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.01.2014 року по 29.02.2014 року у розмірі - 570 гривень; заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.03.2017 року по 13.04.2017 року у подвійному розмірі - 570 гривень; інфляційні втрати щодо тіла кредиту за період з 01.03.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі - 9839 гривень 70 копійок; інфляційні втрати щодо відсотків за користування кредитом за період з 01.03.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі - 16 102,16 грн.; пені у розмірі - 9166, 66 грн., та судовий збір у рівних частках, що складає - 858, 03 грн. В решті частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, представник ОСОБА_1 адвокат Цубенко Євген Леонідович подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року в частині стягнення відсотків у подвійному розмірі 41 040 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 16 102,16 грн.; пені у розмірі 9 166,66 грн. скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні вищевказаних вимог, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Рішення суду в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі - 9 166, 66 грн., заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.01.2014 року по 29.02.2014 року у розмірі - 570 гривень; заборгованості по сплаті відсотків за період з 29.03.2017 року по 13.04.2017 року у подвійному розмірі - 570 гривень; інфляційні втрати щодо тіла кредиту за період з 01.03.2014 року по 31.03.2017 року у розмірі - 9 839 гривень 70 копійок, не оскаржено і тому в апеляційному порядку не переглядається.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 08.12.2020 року на 14-30 г., в умовах обмеженого пропуску до Одеського апеляційного суду у зв`язку з карантином представник Кредитної спілки «Меркурій» адвокат Лобова Л.М. подала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Будучи в розумінні ст. ст. 128, 130 ЦПК України належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи на 08.12.2020 року на 14-30 г., в умовах обмеженого пропуску до Одеського апеляційного суду у зв»язку з карантином ОСОБА_1 подала заяву про відкладення судового засідання у зв`язку з карантином. Інших причин не явки не зазначено.

Справа розглядається в судах з травня 2014 року, в тому числі в апеляційному суді з травня 2018 року.

Заяву про проведення судового засідання в режимі відео конференції не подано, причин про неможливість подання заяви про проведення судового засідання в режимі відео конференції в заяві про відкладення судового засідання не наведено.

Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.

Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу за відсутності належним чином повідомлених сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ст. 376 ЦПК України суд апеляційної інстанції підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду обставинам справи;4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи та у випадках встановлених ч. 3 цієї статті.

Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права, з дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Рішення суду першої інстанції повністю усім зазначеним вимогам не відповідає.

Задовольняючи позов частково, стягуючи солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Меркурій» заборгованість за кредитним договором № 05/07.013 від 29 жовтня 2013 року за період з 29.02.2014 року по 14.04.2017 року в частині відсотків у подвійному розмірі 41 040 грн.; інфляційні втрати за відсотками у розмірі 16 102,16 грн.; пені у розмірі 9 166,66 грн., суд першої інстанції виходив з того, що дані вимоги є обґрунтованими і розраховані у відповідності до законодавства. При цьому, суд на підставі ч.3 ст. 551 ЦК України зменшив розмір стягнення пені з заявлених 79 194 грн. 24 коп. до розміру, що дорівнює сумі основного боргу за кредитом - 9 166,66 грн.

Проте повністю погодитися з усіма такими висновками районного суду не можна.

З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що:

-24 жовтня 2013 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були прийняті в члени КС «Меркурій». Рішенням кредитного комітету від 25 жовтня 2013 року ОСОБА_1 надано кредит на споживчі цілі в сумі 10 000 гривень строком на 36 місяців з відсотковою ставкою на 0,190 % щодня;

- 29 жовтня 2013 року між КС «Меркурій» та ОСОБА_1 і ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № 05/07.013 відповідно до умов якого останнім був наданий кредит у розмірі 10 000 гривень строком на 36 місяців. Виконання умов кредитного договору забезпечено договором застави, укладеним того ж дня між тими ж сторонами, предметом якого є автомобіль Nissan bluebird, 1996 року випуску. Відповідачі зобов`язалися повертати кредит частинами 29-го числа кожного місяця. Згідно із п. 2.6 договору позика та відсоток сплачуються згідно Додатку № 1. Відповідно до п.5.3. Договору Позичальник несе майнову відповідальність за невиконання (неналежне виконання) своїх зобов`язань за цим договором незалежно від наявності його провини. Відповідно до п.5.5. Договору у випадку прострочення Позичальником сплати відсотків за користування кредитом або несвоєчасним поверненням суми кредиту цілком або відповідної його частини Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі 1 (одного) відсотка від суми належної Кредиторові за кожний день прострочення. У п.5.6. Договору сторони погодили, що у випадку прострочення позичальником незалежно від причини прострочення, терміну сплати частини кредиту, основних відсотків за користування кредитом або повернення всієї суми кредиту більш ніж на один календарний місяць з моменту настання дати сплати згідно до пункту 1.2,2.4 і Додатка № 1, позичальник зобов`язаний негайно сплатити всю суму заборгованості, відсотки у подвійному розмірі до повного повернення кредиту, і відшкодувати кредиторові по забезпеченню виконання договору за рахунок договору залогу, а також несплата заборгованості яка перевищує 10% суми кредиту п.п. 10(1,3) ст.11 Закону України « Про захист прав споживачів»;

-19 травня 2014 року КС «Меркурій» звернулася до Приморського районного суду міста Одеси з позовною заявою про стягнення з відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором у розмірі - 46 786, 66 гривень, виходячи з розрахунку заборгованості яка складалася з тіла кредиту - 9166, 66 гривень, відсоток згідно п.п.5.4,5.5.,5.6 Договору в подвійному розмірі;

-03 грудня 2014 року представником позивача КС «Меркурій» подана заява про збільшення позовних вимог, з врахуванням розрахунку заборгованості, яка складається з тілу кредиту - 9166,66 гривень, відсотків за користування кредитом у подвійному розмірі (п.п.5.4,5.5.,5.6. Кредитного Договору ) - 37620, 00 гривень; пені по тілу з 30 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року (прострочки 304) дня 27 866, 65 гривень, інфляція по тілу кредиту з 30 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року - 1934,17 гривень, інфляція по відсотках з 30 січня 2014 року по 30 листопада 2014 року - 7 937, 82 гривень;

-рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 02 лютого 2015 року позов КС «Меркурій» задоволено. Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КС «Меркурій» заборгованість за кредитним договором № 05/07.013 від 29.10.2013 року у розмірі - 84 525, 30 гривень. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 10 листопада 2015 року рішення від 02.02.2015 року залишено без змін;

-ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 березня 2016 року рішення Приморського районного суду міста Одеси від 02.02.2015 року та ухвала апеляційного суду Одеської області скасовані, справу направлено на новий судовий розгляд;

-ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 22 листопада 2016 року дана цивільна справа направлена за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеси для розгляду по суті;

-відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.03.2017 року справу розподілено судді Леонову О.С.;

-14 квітня 2017 року представник позивача КС «Меркурій» подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила стягнути солідарно з відповідачів на користь КС «Меркурій» заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі - 218 391, 8 гривень, яка складається з тіла кредиту у розмірі - 9166, 66 гривень, відсотків по тілу у подвійному розмірі за 864 дні за період з 30.11.2014 року по 13.04.2017 року, що складають суму - 30 094, 72 гривень, пеню по тілу кредиту за 864 дні за період з 30.11.2014 року по 13.04.2017 року - 79 194, 24 гривень, інфляційні втрати з 30.12.2014 року по 30.03.2017 року, які складають 62,6% відповідно Держкомстату, інфляційні втрати по тілу - 5738, 33 гривень, по відсотках - 18 839, 30 гривень. Таким чином відповідно до розрахунку КС «Меркурій» від 14.04.2017 року до стягнення з відповідачів в солідарному порядку підлягає сума у розмірі 218 391, 80 ( 133 866,59 + 84525,82).

-з часу отримання кредиту, позичальниками на виконання умов кредитного договору фактично сплачено 29.11.2013 року - 847, 36 гривень, 29.12.2013 року - 847, 36 гривень, 29.01.2014 року - 847, 36 гривень. Інших платежів позичальниками здійснено не було;

-відповідачами порушувалося виконання умов кредитного договору, починаючи з 01 березня 2014 року.

Судова колегія виходить з наступного.

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України).

У договорах за участю фізичної особи-споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів (частина друга статті 627 ЦК України у редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року). Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом (частина третя статті 1054 ЦК України у вказаній редакції).

Частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначає порядок дострокового повернення споживчого кредиту: умови, за яких у кредитодавця виникає право на дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту; строк, протягом якого споживач може усунути порушення умов цього договору (тридцять чи шістдесят днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу); спеціальний юридичний наслідок усунення цих порушень у вигляді втрати чинності вимоги про дострокове повернення споживчого кредиту.

Якщо кредитодавець звертається до суду з позовом про стягнення споживчого кредиту, не заявивши вимогу про дострокове повернення споживчого кредиту на підставі частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (у редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), то у споживача (позичальника) відсутній обов`язок повернути достроково споживчий кредит і не може відбутися порушення прав кредитодавця (аналогічні висновки є у постанові Верховного Суду України від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника (пункт 22 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Споживчий кредит - це кошти, що надаються кредитодавцем (банком або іншою фінансовою установою) споживачеві на придбання продукції (пункт 23 частини першої зазначеної статті у відповідній редакції).

10 червня 2017 року набрав чинності Закону України «Про споживче кредитування», який визначає загальні правові та організаційні засади споживчого кредитування в Україні. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування» (стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній з 10 червня 2017 року). Отже, регулювання правовідносин фінансової установи або Банку зі споживачем щодо кредитування для споживчих потреб до 10 червня 2017 року відбувалося з урахуванням приписів Закону України «Про захист прав споживачів». З 10 червня 2017 року на ці відносини поширюється Закон України «Про споживче кредитування», а у частині, що йому не суперечить, - також Закон України «Про захист прав споживачів».

Визначаючи зміст правовідносин, які виникли між сторонами кредитного договору, слід встановити: на які потреби було надано кредит, чи здійснювалось кредитування з метою задоволення боржником особистих економічних та побутових потреб. Установивши, що кредитування здійснювалось на споживчі потреби, суд повинен застосувати до встановлених правовідносин законодавство щодо захисту прав споживачів (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 14 вересня 2016 року у справі № 6-223цс16).

Якщо кредитодавець згідно з договором про надання споживчого кредиту одержує внаслідок порушення споживачем умов договору право на вимогу повернення споживчого кредиту, строк виплати якого ще не настав, або на вилучення продукції чи застосування іншої санкції, він може використати таке право лише у разі: 1) затримання сплати частини кредиту та/або відсотків щонайменше на один календарний місяць, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла щонайменше - на три календарні місяці; або 2) перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на десять відсотків; або 3) несплати споживачем більше однієї виплати, яка перевищує п`ять відсотків суми кредиту; або 4) іншого істотного порушення умов договору про надання споживчого кредиту. Якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність (частина десята статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» зі змінами, передбаченими Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», який набрав чинності 16 жовтня 2011 року).

Наведені приписи дають підстави висувати, що частина десята статті 11 зазначеного Закону у редакції, що була чинною до 10 червня 2017 року, встановила обов`язковий досудовий порядок врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту.

Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи кредит згідно з п. 1.6. Кредитного договору № 05/07.013 був виданий відповідачам на ремонт даху будівлі, тобто на споживчі цілі і є споживчим.

Кредит виданий на 36 місяців - до 29.10.2016 року, а до суду з позовом кредитна установа «Меркурій» звернулася 19.05.2014 року, реалізувавши таким чином, згідно з п. 5.6. Кредитного договору право на дострокове стягнення з позичальників кредиту, сплати відсотків, неустойки, а також інфляційних втрат на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України тощо.

Проте будь-яких доказів дотримання досудового порядку врегулювання питання дострокового повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту в порядку ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» в редакції, що діяла на час звернення позивача з позовом до суду у травні 2014 року, позивачем-кредитором до справи не додано і відповідні посилання про це у позовній заяві відсутні.

Судова колегія вважає, що звернення до суду з позовом про дострокове повернення коштів за договором про надання споживчого кредиту не замінює визначений вказаним Законом порядок. Якщо кредитодавець звертається до суду з таким позовом, не виконавши вимоги частини десятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній до 10 червня 2017 року, не дотримавши передбачений зазначеним договором порядок, який не має погіршувати порівняно із цим Законом становище споживача, то в останнього як у позичальника відсутній обов`язок достроково повернути кошти за договором про надання споживчого кредиту, а у суду відсутня підстава для задоволення відповідного позову у частині, яка стосується дострокового стягнення коштів за таким договором.

Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 рокуу справі № 638/13683/15-ц.

При цьому у згаданій постанові від 26.05.2020 року Велика Палата Верховного Суду відступила від правової позиції Великої Палати Верховного Суду, яка викладена у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 521/21255/13-ц, в якій Велика Палата Верховного Суду зазначила про те, що: «направлення повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту стосується загального порядку досудового врегулювання відповідних спорів. Невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту. Враховуючи те, що вимоги кредитора й обов`язки боржника за договором про надання споживчого кредиту у добровільному порядку не були виконані на час ухвалення судового рішення, Велика Палата Верховного Суду у зазначеній постанові погодилася з аргументами суду апеляційної інстанції про наявність підстав для дострокового стягнення заборгованості».

Відповідно до ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати.

Згідно з ч.4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, у колегії суддів немає підстав для неврахування правової позиції Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц.

Тому рішення суду першої інстанції в оскарженій частині про стягнення солідарно з відповідачів на користь КС «Меркурій» заборгованості в частині стягнення відсотків у подвійному розмірі 41 040 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 16 102,16 грн.; пені у розмірі 9 166,66 грн. підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового судового рішення про відмову у задоволенні зазначених вимог.

Судова колегія при цьому звертає увагу, що на час постановлення оскаржуваного рішення

16.04.2018 року не існувала правова позиція Великої Палати Верховного Суду від 27.03.2019 року у справі № 521/21255/13-ц, згідно з якою невиконання кредитором обов`язку з направлення такого повідомлення (вимоги) не означає відсутність порушення його прав, а тому він може вимагати у суді виконання боржником обов`язку з дострокового повернення кредиту, від якої Великою Палатою Верховного Суду було відступлено у постанові від 26.05.2020 року у справі № 638/13683/15-ц.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Цубенка Є.Л. про відсутність у представника позивача - голови наглядової ради Ромм П.О. повноважень на збільшення розміру заявлених позовних вимог є неспроможними, оскільки спростовуються матеріалами справи. При цьому слід зазначити, що кредитний договір від імені КС «Меркурій» про видачу кредиту відповідачам укладався від імені кредитора саме головою наглядової ради ОСОБА_3 , якою крім того була видана довіреність на представництво в судах інтересів кредитної спілки «Меркурій» адвокату Лобовій Л.М.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_1 адвоката Цубенка Є.Л. про те, що судом стягнуто заборгованість за простроченими відсотками, інфляційними втратами за відсотками та пені після спливу строку кредитування з урахуванням його зміни кредитором, не можуть бути взятими до уваги, оскільки зі змісту кредитного договору вбачаться, що сторони визначили, що у випадку неповернення суми кредиту в термін, встановлений даним Договором, або частини кредиту в термін згідно Додатку № 1 нарахування відсотків за користування кредитом продовжується у подвійному розмірі до моменту повернення та закриття кредиту (п. 5.8.кредитного договору), що цілком узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верххвоного Суду від 28.03.2018 року у справі №444/9519/12.

Таким чином, з урахуванням викладеного в цій постанові суду апеляційної інстанції рішення районного суду від 16.04.2018 року в оскарженій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вимог КС «Меркурій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 про стягнення відсотків у подвійному розмірі 41 040 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 16 102,16 грн.; пені у розмірі 9 166,66 грн.

Згідно з ч. 13 ст. 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки при ухваленні апеляційним судом нового судового рішення в задоволенні позову відмовлено, судовий збір у розмірі 1290 грн. сплачений за подання апеляційної скарги та 352 грн. 40 коп. за подання касаційної скарги, сплачений ОСОБА_1 підлягає стягненню з позивача в загальному розмірі 1 642 грн. 40 коп.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 376, 381, 383 ЦПК України, Одеський апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Цубенка Євгена Леонідовича - задовольнити частково.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 16 квітня 2018 року в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь Кредитної спілки «Меркурій» заборгованості за кредитним договором № 05/07.013 від 29.10.2013 року в частині відсотків у подвійному розмірі 41 040 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 16 102,16 грн.; пені у розмірі 9 166,66 грн. - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов Кредитної спілки «Меркурій» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 05/07.013 від 29.10.2013 року в частині відсотків у подвійному розмірі 41 040 грн.; інфляційних втрат за відсотками у розмірі 16 102,16 грн.; пені у розмірі 9 166,66 грн. - залишити без задоволення.

Стягнути з Кредитної спілки «Меркурій» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 642 грн. 40 коп.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складений: 29.12.2020 року.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: С.О. Погорєлова

О.В. Князюк