Справа № 315/1094/20
Номер провадження № 2/315/363/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року

Гуляйпільський районний суд Запорізької області

у складі головуючого: судді Телегуз С.М.

за участю секретаря: Дмитренко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Гуляйполе Запорізької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

30.07.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. в інтересах ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування.

27.09.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено до розгляду в підготовче засідання.

27.10.2020 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та справу призначено до розгляду по суті.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася позивач ОСОБА_1 . 20 березня 1996 року позивач ОСОБА_1 уклала шлюб із ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . ОСОБА_1 та її чоловік проживали разом у АДРЕСА_1 .

ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_4 помер. Померлий ОСОБА_4 мав двох доньок: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 6,1086 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЗП № 121660, виданого Гуляйпільською районною державною адміністрацією 07 лютого 2005 року на підставі розпорядження голови районної державної адміністрації від 02.09.2004 року №318.

За життя ОСОБА_4 не склав заповіт, а тому спадкування всіх його прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу 11.10.2019 року №103/2019 за заявою дружини ОСОБА_1 20.11.2019 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися доньки спадкодавця відповідачі у справі. Отже право на спадкування майна померлого у першу чергу набули діти спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також дружина спадкодавця - ОСОБА_1 .

Таким чином, позивач має право на спадкування за законом у першу чергу, оскільки є дружиною спадкодавця. Однак, позивач вважає, що відповідачів по справі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємців, необхідно усунути від права на спадкування за законом з наступних підстав.

Так, ОСОБА_4 - батько відповідачів тяжко хворів, постійно відчував болі в серці, приймав багато ліків, безпорадний стан померлого обумовлювався також похилим віком. За померлим ОСОБА_4 відбувався постійний догляд, який виражався в забезпеченні їжею, так як останній самостійно не міг її придбати та приготувати, позивач проводила гігієнічні процедури. Позивач за власні кошті здійснювала поховання свого чоловіка. Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 не були присутні, а ні у день смерті свого батька, а ні під час його поховання.

Достовірно знаючи про те, що на лікування спадкодавця витрачаються великі кошти, відповідачі не цікавилися станом здоров`я, не допомагали матеріально. Такими діями, відповідачі свідомо позбавили свого батька належної допомоги, яка була йому необхідна. Таким чином, відповідачі не надавали матеріальної допомоги померлому батьку в той час коли він перебував у тяжкому стані та потребував лікування.

Тому, позивач прохає усунути ОСОБА_2 та ОСОБА_3 від права на спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

16.10.2020 року до суду звернулися відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з відзивами на позов, в яких посилалися на те, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав: так, дійсно ІНФОРМАЦІЯ_3 помер їх батько ОСОБА_4 , після смерті батька відкрилася спадщина до складу якої входить земельна ділянка площею 6,1086 га. За життя ОСОБА_4 не склав заповіт, а тому спадкування всіх його прав та обов`язків здійснюється за законом спадкоємцями в порядку черговості. Після смерті ОСОБА_4 заведено спадкову справу 11.10.2019 року №103/2019 за заявою дружини ОСОБА_1 20.11.2019 року з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулися вони. Отже право на спадкування майна померлого у першу чергу набули діти спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , а також дружина спадкодавця - ОСОБА_1 . 15.06.2020 року приватним нотаріусом Демченко Т.М. було відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на всю частину спадкового майна. Позивач стверджує, що ОСОБА_4 тяжко хворів, був в безпорадному стані, однак крім довідки про лікування в червні 2018 року та вересні 2019 року інших доказів не зазначила. Вважають, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю тобто ухилення має бути пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Прохали відмовити у задоволенні позову (а.с.57,61).

26.10.2020 року до суду звернувся представник: адвокат Яковенко О.С. з відповідями на відзиви відповідачів, в яких посилався на те, що відповідачі зазначили, що окрім довідки, про те, що батько проходив лікування в червні 2018 року та вересні 2019 року інших доказів позивач не надав, вважає, що твердження відповідачів не ґрунтується на вимогах закону ст.76 ЦПК України. Отже, довідка КНП «Гуляйпільський ЦПМСД» ГМР від 20.07.2020 року є письмовим доказом та підтверджує факт перебування на лікуванні померлого ОСОБА_4 та його безпорадний стан. Крім того, позивачем буде здійснений виклик свідків у порядку ст.91 ЦПК України до початку підготовчого судового засідання, що було зазначено у п.3.2 позовної заяви. Вважає, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій і обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини (постанова від 30.08.2019 у справі № 589/3209/16-ц, постанова від 22.10.2018 у справі № 644/7044/15-ц). ОСОБА_4 , батько відповідачів, тяжко хворів, постійно відчував болі в серці, приймав багато ліків. Достовірно знаючи про те, що на лікування спадкодавця витрачаються великі кошти, відповідачі не цікавилися станом здоров`я, не допомагали матеріально. Такими діями відповідачі свідомо позбавили свого батька належної допомоги, яка була йому необхідна. Відповідачі не надавали будь-якої матеріальної допомоги спадкодавцю, а саме у вигляді продуктів харчування, гігієнічних засобів, предметів побуту, інше. Відповідачі не відвідували свого батька на свята, день народження та інші значені дати. За позицією Верховного Суду, безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду. допомоги та піклування. Померлий ОСОБА_4 помер у віці 62 роки та був пенсіонером. Отже, у відповідності до законодавства, спадкодавець був особою похилого віку. Тому обставина, що ОСОБА_4 хворів, вказує на ту обставину, як безпорадній стан. Враховуючи викладене, вважає, що позов підлягає задоволенню, а доводи відповідачів є такими, що не ґрунтуються на нормах права та фактичних обставинах справи (а.с.66-70).

В судовому засіданні свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона мешкає в АДРЕСА_2 , знала померлого ОСОБА_4 та його дружину ОСОБА_1 , бачила померлого у дворі.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що вона мешкає в АДРЕСА_1 , знала померлого ОСОБА_4 та його дружину ОСОБА_1 , так як мешкає по сусідству з ними.

В судовому засіданні позивач та її представник: адвокат Яковенко О.С. заявлені вимоги підтримали в повному обсязі та прохали задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7 заперечували проти позову, прохали відмовити у задоволенні позову.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 заперечувала проти позову, прохала відмовити у задоволенні позову.

Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Позивач ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_6 в с. Павлівка Пологівського району Запорізької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 18.04.1996 року Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області, в якому міститься відмітка про зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

20.03.1996 року позивач ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_4 , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_9 », що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії НОМЕР_2 від 20.03.1996 року (а.с.8).

Відповідач ОСОБА_2 народилася ІНФОРМАЦІЯ_7 в м. Запоріжжя, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_3 , виданого 16.07.1996 року Оріхівським РВ УМВС України в Запорізькій області (а.с.50).

Відповідач ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_8 в м. Оріхів Запорізької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії НОМЕР_4 , виданого 07.10.2010 року Оріхівським РВ ГУМВС України в Запорізькій області (а.с.54).

Відповідно до копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 17.07.1982 року батьком відповідача ОСОБА_10 є ОСОБА_4 (а.с.52).

28.08.2010 року відповідач ОСОБА_11 уклала шлюб з ОСОБА_12 , після реєстрації шлюбу отримала прізвище « ОСОБА_13 », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_6 (а.с.53).

ІНФОРМАЦІЯ_9 в с. Воздвижівка Гуляйпільського району Запорізької області помер ОСОБА_4 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_7 від 09.10.2019 року (а.с.9).

Відповідно до довідки КНП «Гуляйпільський ЦПМСД» ГМР від 20.07.2020 року ОСОБА_4 проходив лікування в червні 2018 року та у вересні 2019 року (а.с.14).

Відповідно до довідки про причини смерті від 07.10.2020 року причина смерті ОСОБА_4 : а) недостатність кровообігу ІІ5 стадії; б) дифузний і постінфарктний кардіосклероз; в) ішемічна хвороба серця (а.с.15).

ОСОБА_4 належала на праві власності земельна ділянка площею 6,1086 га, розташована на території Воздвижівської сільської ради Гуляйпільського району Запорізької області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :07:001:0009, на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗП 121660, виданого 07.02.2005 року Гуляйпільською райдержадміністрацією (а.с.10).

Відповідно до наданої копії спадкової справи №103/2019, спадкодавець ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , встановлено наступне.

11.10.2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.40).

20.11.2019 року відповідач ОСОБА_3 звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. з заявою про прийняття спадщини за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 (а.с.48).

20.11.2019 року відповідач ОСОБА_4 звернулася до приватного нотаріуса Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після батька ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , на користь його доньки ОСОБА_3 (а.с.49).

15.06.2020 року приватним нотаріусом Гуляйпільського районного нотаріального округу Запорізької області Демченко Т.М. за результатом розгляду документів, наданих позивачем для оформлення свідоцтва про право на спадщину на законом після чоловіка ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_9 , винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на всю частку спадкового майна, оскільки право на спадкування за законом також мають діти спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.13).

Суд, відмовляючи у задоволенні позову, виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

Відповідно до ч.1 ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Для прийняття спадщини ст.1270 ЦК України встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Стаття 1296 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно.

В той час, відповідно до ч.5,6 ст.1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Положення цієї статті поширюються на всіх спадкоємців, у тому числі й на тих, хто має право на обов`язкову частку у спадщині, а також на осіб, на користь яких зроблено заповідальний відказ.

У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що правило частини п`ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред`явлена особою, для якої таке усунення породжує пов`язані зі спадкуванням права та обов`язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другій статті 1259 ЦК.

Таким чином ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Таким чином, ухилення характеризується умисною формою вини.

Тому, при встановленні судом факту ухилення особи від виконання обов`язку щодо утримання спадкодавця необхідно враховувати поведінку особи і розуміння нею свого обов`язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливостей для цього та свідоме невиконання такою особою встановленого законом обов`язку.

Судом встановлено, що до суду звернувся позивач, як спадкоємець за законом першої черги після свого чоловіка ОСОБА_4 , яка звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття всієї частки спадкового майна, та якій нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на всю частку спадкового майна, оскільки право на спадкування за законом також мають діти спадкодавця - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , з позовом до відповідачів, як спадкоємців за законом першої черги після свого батька ОСОБА_4 , про усунення їх від права на спадкування за законом у зв`язку тим, що відповідачі не цікавилися станом його здоров`я, не допомагали матеріально, тим самим свідомо позбавили свого батька належної допомоги, яка була йому необхідна, в той час коли він перебував у тяжкому стані та потребував лікування, тобто був у безпорадному стані.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Суд вважає, що позивач не надав суду обґрунтованих та достовірних доказів того, що померлий ОСОБА_4 перебував у безпорадному стані, тобто зумовленому похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли він не може самостійно забезпечити умови свого життя та потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.

Крім того, позивач не надав суду обґрунтованих та достовірних доказів того, що відповідачі ухилялися від надання допомоги спадкодавцеві батьку, яка полягає в умисних діях чи бездіяльності, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій і обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій, тобто ухилення характеризується умисною формою вини.

В силу вимог ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, з урахуванням вищенаведеного та оцінки доказів в їх сукупності, суд приходить до висновку, що ухилення відповідачів від надання допомоги спадкодавцеві при розгляді справи не встановлено, та доказів, які б свідчили про перебування останнього у безпорадному стані, позивачем суду також не надано, тому підстави для задоволення позову відсутні.

А тому позов не підлягає задоволенню, так як не підтверджений встановленими обставинами та наданими суду доказами.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 89, 141, 247, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про усунення від права на спадкування залишити без задоволення.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Гуляйпільський районний суд Запорізької області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набуває законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення буде складено 31.12.2020 року о 13-00 год.

Суддя: С.М.Телегуз