ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року

м.Суми

Справа №576/444/20

Номер провадження 22-ц/816/1418/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Собини О. І. (суддя-доповідач),

суддів - Криворотенка В. І. , Ткачук С. С.

з участю секретаря судового засідання Кияненко Н.М.,

у присутності:

представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Велетень» - Кугай Андрія Володимировича,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Велетень» - адвоката Кугай Андрія Володимировича,

на рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2020 року, постановлену у складі судді Мазура С.А., у м. Глухів Сумської області,

в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велетень», треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

в с т а н о в и в:

У березні 2020 року ОСОБА_1 подав до суду позов до Товариства з обмеженою відповідальністю «Велетень» (далі ТОВ «Велетень) про відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки.

Свої вимоги мотивував тим, що 19 вересня 2020 року об 00 год. 20 хв. на 202 кілометрі автодороги «М-02» Кіпті-Глухів-Бачівськ ОСОБА_2 , керуючи трактором «John Deere 8530», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухаючись в напрямку міста Глухів буксирував дискову борону «САН ФЛОВЕР» шириною 5.4 м, якою здійснив бокове зіткнення з зустрічним автомобілем «ГАЗЕЛЬ», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який у подальшому зіткнувся з автомобілем HYUNDAI, реєстраційний номер НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_3 ..

Розмір збитку, завданого позивачу внаслідок механічного пошкодження належного йому автомобіля згідно висновку експерта №090/19 від 01 жовтня 2019 року становить 92090,25 грн.

Постановою Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 22 листопада 2019 року ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з ТОВ «Велетень» притягнуто до адміністративної відповідальності за статтею 124 КУпАП та визнано винним у спричиненні вказаного ДТП та накладено адміністративний штраф.

Цивільно-правова відповідальність відповідача не застрахована, проте, водій у момент скоєння ДТП керував трактором та буксирував дискову борону, перебуваючи в трудових відносинах з ТОВ «Велетень» на посаді тракториста, тому позивач вважає, що саме ТОВ «Велетень» має відшкодувати шкоду завдану його працівником.

Посилаючись на зазначені обставини ОСОБА_1 просив суд стягнути з ТОВ «Велетень» на свою користь 92090 грн 25 коп. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням його транспортного засобу марки «ГАЗ2705-434», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 вересня 2019 року о 00 год. 30 хв. на 202 кілометрі автодороги «М-02» Кіпті-Глухів-Бачівськ, та стягнути судові витрати.

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволений.

Стягнуто з ТОВ «Велетень» на користь ОСОБА_1 92090 грн 25 коп. в рахунок відшкодування шкоди, спричиненої пошкодженням його транспортного засобу марки ГАЗ 2705-434, номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 19 вересня 2019 року о 00 год. 30 хв. на 202 кілометрі автодороги «М-02» Кіпті-Глухів-Бачівськ.

Стягнуто з ТОВ «Велетень» на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 920 грн 90 коп.

Не погоджуючись із судовим рішенням ТОВ «Велетень» звернулось з апеляційною скаргою, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права просило скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове судове рішення про часткове задоволення вимог позивача, стягнути на користь ОСОБА_1 відшкодування шкоди, завданої ДТП, у розмірі 4604 грн 50 коп.

В обґрунтування апеляційної скарги він зазначив, що суд першої інстанції не дослідив в повній мірі обставини справи, які свідчать про наявність вини у події ДТП інших учасників, окрім ОСОБА_2 , - ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , які, на думку відповідача, мали можливість вжити заходів для уникнення зіткнення. Заявник посилається на висновок Верховного Суду зроблений у постанові від 08 грудня 2019 року по справі №569/13962/17, про те, що не притягнення особи до адміністративної відповідальності з будь-яких причин за порушення Правил дорожнього руху не свідчить про відсутність підстав для цивільно-правової відповідальності за завдану шкоду. Стверджує, що ОСОБА_1 порушив п.п. 2.3.б, 12.1,12.2, 12.3,13.1 ПДР, а ОСОБА_3 - п.п. 2.3.б, 12.1, 12.3, 13.1 ПДР. Заявник наголошує, що неприпустимим є перекладання на ОСОБА_2 та ТОВ «Велетень» часток вини ОСОБА_3 та ОСОБА_1 . Вважає, що укладання ОСОБА_1 договору добровільного страхування на користь третьої особи (потерпілого) свідчить про передбачення ОСОБА_1 можливості завдання шкоди третій особі, що свідчить про його певний умисел. Заявник розрахував частку відповідальності ТОВ «Велетень» за завдану шкоду, яка на його думку становить 5%, відповідно розмір матеріальної шкоди, який підлягає відшкодуванню відповідачем 4604 грн 50 коп.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначив, що рішення суду першої інстанції вважає законним і обґрунтованим, а тому підстави для задоволення апеляційної скарги ТОВ «Велетень» відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ТОВ «Велетень» - адвоката Кугая А.В., який підтримав доводи апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

За приписами ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У справі, яка переглядається, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 є власником транспортного засобу марки «ГАЗ2705-434», номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_4 , 2007 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с. 13).

19 вересня 2019 року о 00 годині 30 хвилин, на 202 км автодороги «М-02», ОСОБА_2 керуючи трактором «John Deere 8530», д.н.з. НОМЕР_1 , рухався в напрямку м. Глухів, буксируючи дискову борону «САН ФЛОВЕР», шириною 5.4 м, якою здійснив бокове зіткнення з зустрічним автомобілем «ГАЗЕЛЬ», д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , який у подальшому зіткнувся з автомобілем HYUNDAI, д.н.з. НОМЕР_3 . При ДТП постраждалих немає, автомобілі механічно пошкоджено.

Постановою Глухівського міськрайонного суду від 22 листопада 2019 року по справі № 576/2174/19 встановлено, що ДТП сталося з вини водія трактора «John Deere 8530» ОСОБА_2 , який в судовому засіданні при розгляді адміністративної справи пояснив, що дійсно 19 вересня 2019 року за вказівкою керівництва після закінчення польових робіт повертався на роботу керуючи трактором «John Deere 8530», н.з. НОМЕР_1 , та буксируючи дискову борону «САН ФЛОВЕР», ширина якої складала 5.4 м. Вказаною постановою його визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 340 грн. Дана постанова набрала законної сили 03 грудня 2019 року (а.с.36-40).

Відповідач не заперечував, що дорожньо-транспортна пригода була спричинена працівником ТОВ «Велетень» ОСОБА_2 , який керував трактором «John Deere 8530», н.з. НОМЕР_1 , та буксирував дискову борону «САН ФЛОВЕР», що належить ТОВ «Велетень», під час виконання останнім трудових обов`язків.

Крім того, ухвалою Сумського апеляційного суду від 18 серпня 2020 року було зупинене провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 576/157/20 за позовом іншого учасника дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 до ТОВ «Велетень «, 3-тя особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди .

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 16 квітня 2020 року було частково задоволено позов ОСОБА_3 та стягнуто з ТОВ «Велетень» на його користь 332734 грн.27 коп. матеріальної шкоди , 10000 грн.00 коп. моральної шкоди та 3477 грн.57 коп. судового збору .

Відповідач не погодився з вищезазначеним рішенням суду і оскаржив його в апеляційному порядку і під час перегляду судового рішення у справі № 576/157/20, з метою повного та всебічного з`ясування обставин вчинення ДТП, що сталась 19.09.2019 в 00 год. 30 хв. на 202 км автодороги «М-02» та дослідження вини усіх трьох учасників ДТП ухвалою Сумського апеляційного суду від 11 серпня 2020 року клопотання представника ТОВ «Велетень» Кугай А.В. про призначення судової автотехнічної експертизи у даній справі було задоволено. Призначено у цій справі судову автотехнічну експертизу, проведення якої доручено експертам Сумського відділення Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса.

За результатами проведення судової автотехнічної експертизи судовим експертом Бражником В.Ю. 08 жовтня 2020 року складено висновок № 1301, яким було встановлено , що водій трактора John Deere 8530, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_2 мав технічну можливість уникнути зіткнення із зустрічним автомобілем ГАЗ2705, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 шляхом виконання ним вимог п.п. 1.5, 22.5, 30.3 «з» Правил дорожнього руху України, тому в діях водія ОСОБА_2 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 1.5, 22.5, 30.3 «з» Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходяться в причинному зв`язку з виникненням ДТП та наслідками, що настали. Разом з тим, судовий експерт дійшов до висновку про те, що в діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідності вимогам п.п. 12.6 «ґ», 12.9 «б» Правил дорожнього руху України, проте, вони з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали. Крім того, в даній дорожній ситуації водій автомобіля HYUNDAI SantaFe, реєстраційний номер НОМЕР_3 , ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткнення з зустрічним автомобілем ГАЗ2705, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 , тому в діях водія ОСОБА_3 не вбачаються невідповідності вимогам п. 12.3 Правил дорожнього руху України, які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали.

Таким чином, постановою Сумського апеляційного суду від 12 листопада 2020 року у справі № 576/157/20 було встановлено, що дії водія ОСОБА_2 , який перебував у трудових відносинах з відповідачем , не відповідали вимогам Правил дорожнього руху України та знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням 19 вересня 2019 року ДТП, у якій був пошкоджений транспортний засіб позивача ОСОБА_3 .

Відповідно до частини четвертої статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи чи їх правонаступники, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Преюдиційні обставини не потребують доказування, якщо одночасно виконуються такі умови: обставина встановлена судовим рішення; судове рішення набрало законної сили; у справі беруть участь ті самі особи, які брали участь у попередній справі, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Не потребують доказування обставини, встановлені рішення суду, тобто ті обставини, щодо яких мав місце спір і які були предметом судового розгляду. Не має преюдиційного значення оцінка судом конкретних обставин справи, які сторонами не оспорювалися, мотиви судового рішення, правова кваліфікація спірних відносин. Преюдиційне значення можуть мати ті факти, щодо наявності або відсутності яких виник спір, і які, зокрема зазначені в резолютивній частині рішення.

Одним з основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який серед іншого передбачає, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Таким чином, колегія суддів вважає, що судові рішення ухвалені у справі № 576/157/20 за позовом ОСОБА_3 до ТОВ «Велетень «, 3-тя особа: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про відшкодування шкоди заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та встановлені ними обставини мають преюдиційне значення для розгляду даної справи щодо встановлення вини ОСОБА_2 у вчиненні ДТП , а отже і заподіянні майнової шкоди позивачу у справі.

Відповідно до вимог статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Крім того, відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме:

1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою;

2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується;

3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов`язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових ( службових) обов`язків .

Місцевим судом з достовірністю встановлено, що саме відповідач повинен нести відповідальність за шкоду заподіяну водієм ОСОБА_2 , оскільки на момент керування транспортним засобом він перебував у трудових відносинах з відповідачем та виконував трудові обов`язки .

Дослідивши висновок експерта № 080/19 від 01 жовтня 2019 року відповідно до якого відновлення пошкодженого автомобіля позивача є економічно недоцільним, вартість відновлювального ремонту становить 133120,61 грн, утилізаційна вартість становить 23786,68 грн, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір збитку, завданого власнику автомобіля «ГАЗ 2705-434» д.н.з. НОМЕР_2 в результаті пошкодження в ДТП від 19 вересня 2019 року, становить 92 090,25 грн, який обґрунтовано стягнуто з відповідача у справі (а.с.15-34).

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги представника відповідача про наявність вини у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди не лише в діях водія ОСОБА_2 , а і в діях позивача ОСОБА_1 та в діях іншого учасника ДТП водія ОСОБА_3 , оскільки дані доводи спростовуються висновком судової автотехнічної експертизи, проведеної при розгляді справи № 576/157/20, якою було встановлено , що в діях водія ОСОБА_1 вбачаються невідповідність вимогам п.п.12.6 «г», 12.9»б» Правил дорожнього руху України , проте вони , з технічної точки зору, не знаходяться в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали . Також експерт зазначає , що в діях водія ОСОБА_3 не вбачаються невідповідності вимогам п.12.3 Правил дорожнього руху України , які б з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з ДТП та наслідками, що настали .

Таким чином, колегія суддів не вбачає правових підстав для зменшення для відповідача розміру майнової шкоди .

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують та не належать до тих підстав, із якими процесуальне законодавство пов`язує можливість прийняття судового рішення про скасування оскарженого рішення суду.

Відтак, на думку колегії суддів, суд першої інстанції, розглядаючи спір, правильно визначив характер спірних правовідносин та норми права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і дав їм належну оцінку і ухвалив законне й обґрунтоване судове рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Відповідно до вимог статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Також колегія суддів вважає за необхідне частково задовольнити клопотання представника позивача адвоката Луєнка Ю.В. про стягнення на користь позивача витрат понесених них на правничу допомогу за перегляд справи у суді апеляційної інстанції у сумі 15000 грн.00 коп.

Так, відповідно до пунктів 1, 2 частини 3 статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Тобто при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності розміру цих втрат, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

З матеріалів справи вбачається , що позивачем ОСОБА_1 та адвокатом Луєнком Ю.В. було укладено Договір про надання правничої (правової) допомоги . Відповідно до умов договору адвокатом Луєнко Ю.В. було складено відзив на апеляційну скаргу на 5 аркушах та він приймав участь у судовому засіданні у суді апеляційної інстанції 18 серпня 2020 року , яке відбувалось протягом 50 хв.

З детального опису робіт ( наданих послуг), виконаних адвокатом, який є додатком до Акту про надану правничу (правову) допомогу вбачається, що сума судових витрат за складання та направлення відзиву на апеляційну скаргу складає 5000 грн.00 коп., а за ведення у якості представника клієнта справи у Сумському апеляційному суді складає 10000 грн.00 коп., загальна тривалість часу витрачена представником на надання правничої допомоги ним не зазначалась.

На підтвердження оплати послуг правничої допомоги позивачем надано квитанцію до прибуткового касового ордеру № 19/12/3/2 від 26 листопада 2020 року на суму 15000 грн.00 коп.

Представник апелянта в судовому засіданні заперечив проти відшкодування оплати послуг адвоката у зазначеному розмірі, оскільки вважав їх неспівмірними і не доведеними .

Таким чином, вирішуючи питання про стягнення понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за перегляд справи судом апеляційної інстанції , колегія суддів вважає, що з урахуванням складності справи, співмірності обсягу наданих послуг та заявленої до сплати суми відшкодування, виходячи з критерію обґрунтованості заявлених вимог та їх розумності, розмір відшкодування витрат на правничу допомогу, який підлягає стягненню на користь позивача не може перевищувати 6000 грн., які підлягають стягненню з відповідача у справі на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Велетень» залишити без задоволення.

Рішення Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 13 квітня 2020 року залишити без змін.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Велетень» на користь ОСОБА_1 понесені ним витрати на правничу допомогу за перегляд справи в суді апеляційної інстанції у сумі 6000 грн.00 коп.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складене 30 грудня 2020 року.

Суддя-доповідач - О. І. Собина

Судді: В.І. Криворотенко

С.С. Ткачук