Номер справи 220/2108/19
Номер провадження 4-с/220/5/20
УХВАЛА

Іменем України

28 грудня 2020 року смт Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Яненко Г.М.

при секретарі Черняєвій С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт Велика Новосілка Донецької області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича, за участі боржника ОСОБА_2

ВСТАНОВИВ:

12 листопада 2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 через свого представника адвоката Король Т.В., зі скаргою на бездіяльність державного виконавця.

Вимоги заявника мотивовано невиконанням а ні в добровільному, а ні в примусовому порядку судового рішення про стягнення аліментів, а також неповідомлення виконавцем стягувача у виконавчому провадженні про стан виконання судового рішення, інформації про розмір наявної заборгованості.

У відзиві на заяву суб`єкт оскарження проти вимог зазначених в скарзі заперечив, посилаючись на те, що вживав заходів для виконання судового рішення, а на його неодноразові запити, орган пенсійного фонду не надав відповіді щодо доходів боржника, від-так вважає, що підстав для задоволення скарги немає.

Боржник у своїй письмовій заяві проти вимог скарги не заперечив.

Учасники справи у своїх заявах вказали на можливість розгляду справи без їх участі.

При даних обставинах, розгляд здійснюється за наявними документами.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

На виконання рішення Великоновосілківського районного суду Донецької області у справі № 220/2108/19 від 25.10.2019 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Великоновосілківським районним судом Донецької області було видано виконавчий лист від 29.11.2019 року.

Після пред`явлення виконавчого листа до виконання, 11 лютого 2020 року відкрито виконавче провадження № 61080035

18.02.2020 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на доходи боржника. Згідно вказаної постанови державний виконавець зобов`язав Головне управління ПФУ Київської області проводити утримання щомісяця з пенсії, що належить до виплати боржнику ОСОБА_2 , в розмірі 50% з яких 25% - поточних аліментів, 25% - заборгованість по сплаті аліментів. Крім того, зобов`язано підприємство (УПФУ) щоквартально надавати звіт про здійснені відрахування.

За твердженням скаржника, стягнення з боржника за даним виконавчим провадженням жодного разу не проводилось.

На запит до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області щодо невиконання рішення суду та постанови державного виконавця, 11.11.2020 року скаржниця отримала відповідь, згідно якої повідомлялося, що на адресу управління ПФУ надійшло три виконавчих документа (постанови) про стягнення аліментів на утримання трьох дітей, однак виконати умови зазначені в постановах немає можливості, так як в постановах відсутнє чітке зазначення частин скільки коштів повинно управління утримувати з пенсії ОСОБА_2 на утримання трьох дітей, а який відсоток зараховуватиметься у заборгованість. При цьому, самостійно змінювати порядок стягнення сум боргу та розмір відрахувань особі, відповідальній за утримання коштів заборонено (а.с.27-28).

Крім того, зазначено, що 30.04.2020 року на адресу державної виконавчої служби ГУ ПФУ був направлений лист з проханням надати виконавчий документ з чітким зазначенням частин (або відсотків), які застосовувати для стягнення аліментів з пенсії ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання 2-х дітей в межах 50% з урахуванням виконавчого документа на третю дитину. Вказаного розрахунку виконавцем не надано.

Не визначення державним виконавцем часток, які підлягають стягненню з боржника на користь скаржника, а яка сума зараховується у заборгованість порушує її право на отримання аліменів у визначеному розмірі, та стало підставою для звернення до суду із відповідною скаргою.

Посилаючись на наведені обставини, просить визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича щодо ненадання до Головного управління ПФУ Київської області щодо визначення частки, яка підлягає утриманню з пенсії боржника поточних аліментів та складення розрахунку заборгованності, яка підлягає утриманню за всіма виконавчими листами протиправною, та такою що порушує права заявниці (стягувача).

А також, зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича надати до Головного управління ПФУ Київської області розрахунок часток що підлягають утриманню з пенсії боржника ОСОБА_2 поточних аліментів та скласти розрахунок заборгованності, яка підлягає утриманню з урахуванням всіх виконавчих листів.

Суб`єкт оскарження, в свою чергу зазначив, що неодноразово направляв до органу Пенсійного Фонду запити 02 вересня 2020 року, 09 жовтня 2020 року та 20 листопада 2020 року про надання інформації щодо виконання постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника у ВП №61080035, а також №№50996471, 52076066, 54058509, 56036566, однак відповіді не отримав, що на думку виконавця перешкоджає вчиненню виконавчих дій, а тому вважає скаргу ОСОБА_1 безпідставною.

З`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються доводи скаржника, суб`єкта оскарження, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення скарги з огляду на таке.

Частиною 2 статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 9 частини 2 статті 129 Конституції України передбачено одну із основних засад судочинства - обов`язковість рішень суду, виконання будь-якого рішення є невід`ємною частиною правосуддя.

У силу статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції прозахист правлюдини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до чіткої й усталеної практики Європейського Суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) право на суд, захищене ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (надалі - Конвенція), було б ілюзорним, якби національні правові системи Договірних держав допускали, щоб остаточні та обов`язкові судові рішення залишалися без виконання на шкоду одній зі сторін (рішення від 19 березня 1997 року у справі «Горнсбі проти Греції», п. 40). Ефективний доступ до суду включає в себе право на виконання судового рішення без зайвих затримок (рішення у справі «Immobiliare Saffi» проти Італії).

Підстави, порядок та процедура здійснення виконавчого провадження регулюється Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі - Закон №1404) та Інструкцією з організації примусового виконання рішень (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 29 вересня 2016 року №2832/5).

Згідно ст. 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Стаття 18 Закону України «Про виконавче провадження» покладає на державного виконавця обов`язок здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом, зокрема надавати сторонам виконавчого провадження, їхнім представникам можливість ознайомитися з матеріалами виконавчого провадження, розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

У відповідності до ч.4 ст. 71 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті.

В разі надходження виконавчого документа на виконання від стягувача, подання заяви стягувачем або боржником, виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику.

Згідно положень статті 447 ЦПК Українисторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цьогоКодексу, порушено їх права чи свободи.

Таким чином, аналізуючи дії державного виконавця, який не надав до Головного управління пенсійного фонду України у Київській області, чіткого розрахунку часток( відсотків), які повинні утримуватися з пенсії ОСОБА_4 на утримання неповнолітніх дітей, слід дійти висновку, що державний виконавець Гладищенко В.А. допустив бездіяльність всупереч принципу виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. У результаті чого, заявнику ОСОБА_1 завдається суттєва шкода не лише правам, свободам і законним інтересам громадян, а й державі та суспільству загалом, оскільки виникає небезпека руйнації правової системи, ставиться під загрозу стабільність конституційного ладу, спотворюється сутність головних правових принципів, що становлять його засади, порушується встановлений порядок функціонування всього державно-правового механізму, всієї системи конституційно-правових відносин.

У п. 53 цього рішення ЄСПЛ зауважив, що держава несе відповідальність за виконання остаточних рішень, якщо чинники, які затримують чи перешкоджають їх повному й вчасному виконанню, перебувають у межах контролю органів влади (рішення у справі «Сокур проти України» і у справі «Крищук проти України»).

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи під час виконання рішень у цивільних справах» № 6 від 07.02.2014 р., у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобовязати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав. При цьому суд не має права зобов`язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом про виконавче провадження можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Проаналізувавши фактичні обставини справи та доводи заявника, суд приходить до переконання про наявність підстав для визнання неправомірною бездіяльність державного виконавця щодо ненадання відповідного розрахунку.

Що стосується вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу адвоката, то вони підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В матеріалах справи знаходиться договір про надання юридичних послуг від 18.03.2020 р., укладений між адвокатом Король Т.В. та Янішевською К.В. (а.с. 11).

Також в матеріалах справи знаходиться квитанція до прибуткового касового ордеру про сплату ОСОБА_1 адвокату Король Т.В. 3500 грн. за договором від 18.03.2020 р. (а.с. 33).

Згідно акту виконання робіт від 20.11.2020 р. (а.с. 34), адвокатом Король Т.В. було надано наступну правову допомогу: ознайомлення з документами та консультація щодо звернення до суду - 300 грн., витрати на копіювання - 150 грн., підготовка та відправлення запитів з урахування поштових витрат - 1500 грн., підготовка та подання позовної заяви з урахування поштових витрат - 1550 грн., на загашьну суму 3500 грн.

Проаналізувавши матеріали справи, слід дійти висновку, що витрати на професійну правничу допомогу, зазначені в розрахунку, є співмірними зі складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та значенням справи з урахуванням конкретних обставин у даній справі для заявника.

З урахуванням викладеного, витрати, понесені ОСОБА_1 на сплату наданої їй професійної правничої допомоги у розмірі 3500 грн. підлягають стягненню з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь заявника.

Керуючись статями 18, 259, 260, 261, 447, 451, 452 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати бездіяльність державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа № 220/2108/19 неправомірними.

Зобов`язати державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гладищенка Владислава Андрійовича державного виконавця Подільського районного відділу державної виконавчої служби м.Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києві надати до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області чіткий розрахунок часток поточних аліментів, що підлягають утриманню з пенсії боржника ОСОБА_2 , з урахуванням всіх виконавчих листів та нарахувати заборгованість по аліментам, що підлягає утриманню з ОСОБА_2 .

Стягнути з Подільського районного відділу державної виконавчої служби м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3500 грн.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі в 15-денний строк з дня її проголошення апеляційної скарги.

Суддя Г.М.Яненко