Справа № 316/1292/19
Провадження № 2/316/77/20
"07" лютого 2020 р. м.Енергодар
Енергодарський міський суд Запорізької області у складі
головуючого судді Бульби О.М.,
секретар судового засідання Черкашиної О.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Енергодар справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення грошових коштів сплачених по договору, процентів на неустойки, та моральної шкоди,-
ОСОБА_1 звернулася до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 17.02.2018 року між нею та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 , було укладено договір № BA. Відповідно до пункту 1.1. вказаного Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар в асортименті та в кількості, встановлених договором, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму визначену договором (ціну).
Крім того, внаслідок порушення прав ОСОБА_1 протиправною поведінкою відповідача, їй було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем законних претензій, що призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в органи захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватись придбаним майном, порушена нормальна життєдіяльність. Позивач є людиною похилого віку і зазначені кошти є для неї істотним джерелом існування, які вкрай необхідні. Противоправна поведінка ОСОБА_3 змусила позивачку сильно переживати з цього приводу, заподіює щиросердечні страждання і біль, приносить великі незручності та хвилювання, змушують знаходитися в стані моральної пригніченості та дискомфорту. Вважає, що розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди повинен становити 3000,00 грн.
Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 09.07.2019 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання (а.с. 34).
Ухвалою суду від 20.08.2019 року підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду (а.с. 45).
У судове засідання сторони не з`явилися.
Позивач ОСОБА_1 та її предстапвник ОСОБА_2 через канцелярію суду надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити (а.с. 69).
Відповідач - ФОП ОСОБА_3 у судові засідання двічі не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, заяв або клопотань про відкладення слухання справи, відзиву на позов до суду не надавав. Сповіщався про дату та час судового засідання за адресою, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та у договорі (а.с. 39,53,54,60.61,68).
Згідно з вимогами ст. 128 ЦПК України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам-підприємцям- за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, фізичним особам, які не мають статусу підприємців,- за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси.
Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин.
Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку, та не з`явився у судове засідання без поважних причин.
Враховуючи, що відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин, відзив на позов до суду не надав, а також за наявності згоди позивача, суд, відповідно до ст. 280 ЦПК України, може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
У зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.
Дослідивши в сукупності надані докази, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Відповідно до ст. 15, ч. 2 ст. 16, ч. 1 ст. 20 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Право на захист особа здійснює на свій розсуд. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди.
Відповідно до ч.ч.1, 5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 17.02.2018 року між ОСОБА_1 та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_3 , було укладено договір № BA(а.с. 8).
Відповідно до пункту 1.1. вказаного Договору продавець зобов`язується передати у власність покупцеві товар в асортименті та в кількості, встановлених договором, а покупець зобов`язується прийняти цей товар і сплатити за нього певну грошову суму визначену договором (ціну).
В якості додатку до зазначеного договору, 17.02.2018 року була зроблена специфікація щодо характеристик, кількості, назви і загальної вартості товару (а.с. 9).
Відповідно до пункту 3.1.2. договору відповідач зобов`язався не пізніше 31 робочого дня забезпечити відвантаження і доставку товару за її адресою або іншого вантажоодержувача, зазначеного в договорі, однак, взяті на себе зобов`язання не виконав.
24.10.2018 року ОСОБА_1 на адресу відповідача, зазначену у договорі ( АДРЕСА_1 ), була надіслана письмова претензія (а.с.10).
Крім того, позивачем на ім`я начальника Головного управління Держспоживслужби у Запорізькій області була надіслана заява від 24.10.2018 року про порушення законодавства про захист прав споживачів (а.с. 11). Листом № 05-11-18/6942 від 01.11.2018 року Головне управління Держпродспоживслужби у Запорізькій області повідомило ОСОБА_1 , що при проведенні позапланового заходу з дотримання законодавства про захист прав споживачів ФОП ОСОБА_3 перевірка не була проведена, оскільки ними не було отримано від центрального органу виконавчої влади погодження на проведення позапланової перевірки суб`єкта господарювання (а.с. 12).
Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
У відповідності до вимог ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог- відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 901 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Згідно ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідач до теперішнього часу не виконав взяті на себе зобов`язання.
Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
Договір, відповідно до ст. 651 ч. 2 ЦК України, може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Згідно ч. 1 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.
Суд приходить до висновку, що відповідач фактично не приступив до виконання договору, і розцінює ці обставини істотним порушенням умов договору, а відтак позивач на підставі наведених норм закону вправі вимагати розірвання договору і відшкодування завданих збитків.
Згідно ч. 1 ст. 571 ЦК України, якщо порушення зобов`язання сталося з вини кредитора, він зобов`язаний повернути боржникові завдаток та сплатити суму у розмірі завдатку або його вартості.
У ст. 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди.
Згідно ст. 625 ЦК України, передбачена відповідальність за прострочення грошового зобов`язання, яка полягає в тому, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.
Так, за вищезазначений період прострочення, сума трьох відсотків річних становіть 910,42 грн., що підтверджується наданим розрахунком (а.с.5).
Крім того відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» як споживач має право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.
Відповідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 3000,00грн., яку обґрунтовує тим, що вона є особою похилого віку, а тривале невиконання відповідачем її законних претензій призвело до необхідності відстоювати свою правоту в суді, звертатись в органи захисту прав споживачів, а відповідно, і до душевних страждань через неможливість користуватись придбаним майном, порушена нормальна життєдіяльність. Противоправна поведінка ОСОБА_3 змусила позивачку сильно переживати з цього приводу, заподіює щиросердечні страждання і біль, приносить великі незручності та хвилювання, змушують знаходитися в стані моральної пригніченості та дискомфорту.
Однак суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки доказів, які підтверджують прямо чи опосередковано наявність будь-яких негативних наслідків і моральної шкоди заподіяної позивачу діями відповідача суду не надано. Крім цього, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди визначається залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Позивач просить стягнути моральну шкоду в сумі 3000,00грн., однак обґрунтуванням даної суми є лише суб`єктивний висновок позивача, що саме вказана сума буде справедливою, проте будь-який обґрунтований розрахунок, а також докази, що свідчать про заподіяння позивачу моральної шкоди в будь-кому вигляді на вказану суму чи суму близьку до вказаної суду не надано.
Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати на оплату правничої допомоги у розмірі 3000 грн.
Статтею 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч.1). До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, у тому числі, і витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3).
Відповідно до положень ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Встановлено, що позивачу по цивільній справі ОСОБА_1 , правнича допомога надавалась адвокатом Дорошевим Сергієм Івановичем, на підставі письмового договору про надання правової допомоги від 08.01.2019 р. (а.с.26).
Відповідно до акту виконаних робіт від 02.06.2019 року, адвокатом Дорошевим С.І. під час надання правової допомоги було здійснено пошук по базам даних останньої судової практики з аналогічних правовідносин.
Зазначений розмір оплати виконаних робіт за надання юридичних послуг підтверджується довідкою № 1 від 08.01.2019 року, відповідно до якої ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 було здійснено оплату за надані послуги (а.с.29).
На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 4, 76, 80, 81, 89, 133, 141, 258-259, 263-265, 280-282 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 , в інтересах якої діє ОСОБА_2 до фізичної особи - підприємця ОСОБА_3 про розірвання договору, стягнення збитків та моральної шкоди - задовольнити частково.
Розірвати договір № ВАвід 17.02.2018 року, укладений між ОСОБА_1 та фізичною особою - підприємцем ОСОБА_3 .
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд- якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.
Учасник справи якому повне рішення не було вручено в день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: О. М. Бульба