Ухвала

06 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 274/3562/17

провадження № 61-15306ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Шиповича В. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_2 до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про скасування наказу про звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

13 жовтня 2020 року засобами поштового зв`язку ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу у справі № 274/3562/17 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня

2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 вересня

2020 року, повний текст якої складено 14 вересня 2020 року.

Касаційна скарга підлягає залишенню без руху.

І. Щодо підстав касаційного оскарження

Пунктом 1 частини першої статті 389 ЦПК України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду апеляційної інстанції, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до вимог частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України, у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Однак, в порушення пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України в касаційній скарзі не зазначені передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України підстави касаційного оскарження судових рішень.

ІІ. Щодо сплати судового збору

Особою, яка подає касаційну скаргу, в порушення вимог пункту 3 частини четвертої статті 392 ЦПК України до касаційної скарги не додано оригінал документа, що підтверджує сплату судового збору в повному обсязі.

Відповідно до підпункту 1 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно підпункту 2 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно частини третьої статті 6 Закону України «Про судовий збір», за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Відповідно до підпункту 7 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір за подання касаційної скарги на рішення суду становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги в межах оспорюваної суми.

Позов було подано у 2017 році.

Аналіз ЄДРСР свідчить, що рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року позов ОСОБА_2 задоволено частково, визнано недійсним, скасовано наказ № 7-к від 13 червня 2017 року виданий ФОП ОСОБА_1 про звільнення ОСОБА_2 з посади менеджера зі збуту із 13 червня 2017 року та зобов`язано відповідача видати наказ про звільнення ОСОБА_2 з посади менеджера зі збуту із 26 червня 2017 року та внести відповідний запис до її трудової книжки, стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за період роботи із 14 червня 2017 року до 26 червня 2017 року. Стягнуто з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 20 000 грн. У задоволенні решти вимог позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Житомирського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року апеляційну ОСОБА_2 задоволено частково, апеляційну скаргу ФОП ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року змінено, абзац третій резолютивної частини рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року викладено у наступній редакції: «Стягнути з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 невиплачену заробітну плату за період роботи з 14 червня 2017 року по 26 червня 2017 року в сумі 1440 грн без урахування податків та інших обов`язкових платежів». У іншій частині рішення суду залишено без змін.

В касаційній скарзі заявник зазначив, що оскаржує судові рішення в частині задоволених позовних вимог.

З урахуванням наведених обставин розмір судового збору за подану касаційну скаргу становить 3 840 грн (із розрахунку (640 грн х 3) х 200%, де 640 грн це 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Натомість до касаційної скарги додано квитанцію від 13 жовтня 2020 року про сплату судового збору в розмірі 1 680 грн.

Таким чином розмір недоплаченого судового збору становить 2160 грн.

Судовий збір за подання касаційної скарги до Верховного Суду має бути перераховано до УК у Печерському районі/ Печерський район/22030102, , банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), номер рахунку отримувача (стандарт IBAN): UA0026007, ККДБ: 22030102 «Судовий збір (Верховний Суд, 055)».

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Недоліки касаційної скарги мають бути усунені шляхом:

- зазначення в касаційній скарзі підставу (підстави) касаційного оскарження судових рішень передбачені частиною другою статті 389 ЦПК України;

- надання суду оригіналу документу, що підтверджує сплату судового збору в розмірі 2 160 грн.

Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, визначених

статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження) буде вирішено колегією суддів після усунення недоліків касаційної скарги та її оформлення відповідно до вимог статті 392 ЦПК України.

Керуючись статтями 185, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 08 січня 2020 року та постанову Житомирського апеляційного суду від 10 вересня 2020 року у цивільній справі № 274/3562/17 залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 для усунення недоліків касаційної скарги строк - десять днів з дня вручення копії цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя В. В. Шипович