_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/2975/20
Провадження № 2-о/947/98/20
УХВАЛА

13.02.2020 року

Суддя Київського районного суду м. Одеси Калашнікова О.І., розглянувши матеріали справи в порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин.

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме: що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є матір`ю ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ч.1 ст.293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження.

Частиною третьою ст.294 ЦПК України передбачено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом.

Так ст. 294 ЦПК України визначено порядок розгляду справ окремого провадження.

Частиною 4 ст. 294 ЦПК України встановлено, що справи окремого провадження суд розглядає з участю заявника та заінтересованих осіб.

Заінтересованими особами у справах про встановлення факту родинних відносин, знову ж таки, залежно від мети встановлення цього факту, можуть бути особи, яким рішення по справі може вплинути на їх права, обов`язки та законні інтереси. Наприклад, щодо прав на спадщину, заінтересованими особами можуть бути: брат, сестра, онук, особи, на користь яких складено заповіт, усиновлені, територіальна громада, якщо відсутні спадкоємці за законом і заповітом тощо…

У даному випадку з заяви вбачається, що заявником заінтересованої особи по даній справі не зазначено.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 318 ЦПК України, у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. 2. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

Згідно п.1 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

У п.3 цієї ж постанови зазначено, що якщо в заяві не зазначено, який конкретно факт просить встановити заявник, з яких причин неможливо одержати або відновити документ, що посвідчує даний факт якими доказами цей факт підтверджується або до заяви не приєднано довідки про неможливість одержання чи відновлення необхідних документів, суддя постановляє ухвалу про залишення заяви без руху і надає заявникові строк для виправлення недоліків. У разі невиконання цих вказівок заява вважається неподаною і повертається заявникові, про що суддя постановляє мотивовану ухвалу. У кожному разі суддя зобов`язаний перевірити підвідомчість даної заяви суду.

Таким чином, заява про встановлення факту, що має юридичне значення, повинна відповідати як загальним правилам щодо змісту і форми позовної заяви, встановленим ст.ст.175, 177 ЦПК України, так і вимогам щодо її змісту, передбаченим ст.318 ЦПК України.

Із поданої ОСОБА_1 заяви убачається, що її подання зумовлене тим, що в написанні його та матері заявника містяться розбіжності, а саме його призвіще зазначено « ОСОБА_1 », а матері « ОСОБА_2 ».

Однак, заявником не вказано причини неможливості виправлення цих помилок в порядку внесення змін до актових записів цивільного стану, а також не додано доказу, який би підтверджував вказану обставину. Адже внесення змін до актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану за наявності достатніх підстав (частина перша статті 22 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»).

Статтею 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подають в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього (ч.2). Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством (ч.4). Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення (ч.5). Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу (ч.6).

Відповідно до ст.318 ЦПК України - до заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини.

Заява подана без додержання вимог ст.177, 185,318 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.185 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху та надати строк для усунення зазначених недоліків, протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення заяви без руху.

У разі невиконання вимог ухвали в зазначений строк заява вважатиметься неподаною і буде повернута заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Калашнікова О. І.