Справа №489/3191/19
Провадження №2/489/308/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
30 вересня 2020 року м. Миколаїв
Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:
головуючого - судді Рум`янцевої Н.О.,
із секретарем судових засідань - Матяєвою С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , Друга миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом
Позивач звернувся до суду з позовом про визнання за її неповнолітнім сином ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Мотивуючи свої вимоги тим, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві приватної власності ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Остання заповіту не складала. Спадкоємцем першої черги після смерті ОСОБА_4 був рідний син ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 та онук ОСОБА_6 - за правом представлення. Вона, в інтересах неповнолітнього сина ОСОБА_6 звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом за правом представлення ОСОБА_6 після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Проте, нотаріусом було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно.
Передбачених ч. 2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін, на підставі доказів, поданих разом із матеріалами позову з ухваленням заочного рішення відповідно до ст. ст. 280-283 ЦПК України.
Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, є дата складання повного судового рішення.
Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
З`ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 є рідним сином ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_1 .
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 є рідним сином ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 є рідним сином ОСОБА_7 та ОСОБА_9 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 .
ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 є рідним сином ОСОБА_6 та ОСОБА_1 , свідченням чого є свідоцтво про народження серії НОМЕР_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_7 ОСОБА_7 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_5 .
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 померла, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_6 . Після її смерті відкрилася спадщина, зокрема, на квартиру АДРЕСА_1 .
23 листопада 1996 року ОСОБА_4 склала заповіт, який посвідчений державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Старчеус О.Г., зареєстрований в реєстрі за № 5-2148, відповідно до якого остання заповідала належну їй на праві власності квартиру АДРЕСА_1 своєму синові ОСОБА_5 .
08 січня 1997 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_3 укладено договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Криницьким А.А., зареєстрований в реєстрі за № 2998, відповідно до якого ОСОБА_10 зобов`язалася довічно утримувати ОСОБА_4 , забезпечувати її харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою, зберігши в її безкоштовному довічному користуванні зазначену квартиру. ОСОБА_4 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_1 .
Судом встановлено, що 21 вересня 2015 року ОСОБА_5 звернувся з заявою до другої Миколаївської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_4 .
ОСОБА_5 отримав свідоцтва про право на спадщину за заповідальним розпорядженням на грошові вклади, після смерті ОСОБА_4 .
Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.
Свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5 не видавалося.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 492/2015 до майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 .
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 помер, свідченням чого є свідоцтво про смерть серії НОМЕР_7 .
18 квітня 2017 року ОСОБА_6 звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 на користь його сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 .
02 березня 2017 року ОСОБА_2 звернувся до Другої миколаївської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 .
Постановою державного нотаріуса Другої миколаївської державної нотаріальної контори Авраменко С.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.09.2017 року, ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_7 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_8 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно.
Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 83/2017 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_5 .
Відповідно до довідки з КП Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації від 03.07.2019 року за вих. № 1813, право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору довічного утримання від 08.01.1997 року зареєстрованого в БТІ 31.07.1998 року.
Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 листопада 2018 року договр довічного утримання між ОСОБА_11 та ОСОБА_3 було визнано недійсним. Рішення набрало законної сили.

Положеннями статті 1216 Цивільного кодексу України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

За статтею 1217 цього Кодексу, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 Цивільного кодексу України передбачено, що до складу спадщини входить усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно до вимог ч.1 ст.1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст. 1266 ЦК України, спадкування за правом представлення виникає у випадку смерті особи, яка б мала право на спадкування, але померла до відкриття спадщини. Ту частку у спадковому майні, яку б отримала померла особа, якби вона була б живою на час відкриття спадщини отримує його спадкоємець за законом.

Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Крім того, згідно роз`яснень Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ в п. 3.1. Інформаційного листа від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Державний нотаріус направив запит до Управління комунального майна ММР для отримання дублікату Свідоцтва про право власності на житло виданого 09 березня 1955 року на квартиру АДРЕСА_3 у зв`язку з його втратою (а.с.8).

Згідно відповіді УКМ ММР від 11.05.2019 року у видачі дубліката Свідоцтва було відмовлено у зв`язку зі смертю власника (а.с.9).

Таким чином за відсутності спору щодо прав неповнолітнього ОСОБА_2 та неможливості оформлення спадщини у нотаріуса у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Керуючись ст. ст. 4, 12, 89, 141, 259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 до Миколаївської міської ради, треті особи ОСОБА_3 , Друга миколаївська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_4 яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності з п. 15.5 Розділу ХІІІ Перехідних Положень Цивільного процесуального кодексу України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Ленінський районний суд міста Миколаєва або в порядку статті 355 ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду.

З інформацією щодо тексту судового рішення учасники справи можуть ознайомитися за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , РНОКПП НОМЕР_8 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_5 , паспорт серії НОМЕР_9 , виданий Центральним РВ ММУ УМВС України у Миколаївській області від 27.12.2007 р., яка діє в інтересах неповнолітнього ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , РНОКПП НОМЕР_10 , проживає за адресою: АДРЕСА_5 .

Відповідач: Миколаївська міська рада, юридична адреса: м. Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Третя особа: Друга миколаївська державна нотаріальна контора, юридична адреса: м. Миколаїв, пр-т Миру, 8/1

Третя особа: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_6 .

Суддя Ленінського районного

суду міста Миколаєва Н.О. Рум`янцева

Повний текст судового рішення складено «19» жовтня 2020 року.