Постанова

Іменем України

22 квітня 2020 року

м. Київ

справа № 426/23549/17

провадження № 61-9839св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Журавель В. І. (суддя-доповідач),

суддів: Антоненко Н. О., Дундар І. О., Краснощокова Є. В., Русинчука М. М.,

учасники справи:

позивач - публічне акціонерне товариство «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА»,

відповідач - ОСОБА_1 ,

треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ ВІ ДІ-МАРКЕТ», Фонд гарантування вкладів фізичних осіб,

розглянув у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , на заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року у складі судді Скрипник С. М. та постанову Луганського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року у складі колегії суддів: Дронської І. О., Карташова О. Ю., Яресько А. В.,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2017 року публічне акціонерне товариство «Банк ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» (далі - ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА»; банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , треті особи: товариство з обмеженою відповідальністю «ДІ ВІ ДІ-МАРКЕТ» (далі - ТОВ «ДІ ВІ ДІ-МАРКЕТ»), Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - ФГВФО), у якому просило визнати за ПАТ «Банк Петрокоммерц-Україна» право іпотеки на підставі договору іпотеки від 11 листопада 2015 року № 015-11-15/10 на нерухоме майно, а саме: приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 355,1 кв. м. на площі АДРЕСА_1 .

Банк обґрунтовував вимоги тим, що 11 листопада 2015 року між ним та ТОВ «ДІ ВІ Ді-МАРКЕТ» укладено кредитний договір № 015-11-15, відповідно до умов якого ліміт фінансування складає 50 000 000 грн строком до 10 листопада 2016 року.

Повернення кредиту забезпечене договором іпотеки від 11 листопада 2015 року № 015-11-15/10, укладеним між ним та ОСОБА_1 (предмет іпотеки - вищевказаний магазин). На підставі цього договору в державний реєстр внесено запис про обтяження зазначеного майна іпотекою.

З 18 березня 2016 року розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації, а з 21 квітня 2016 року - процедуру ліквідації банку, призначено уповноважену особу ФГВФО на здійснення ліквідації.

Уповноваженою особою ФГВФО виявлено, що 03 березня 2016 року між ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про припинення (розірвання) договору іпотеки від 11 листопада 2015 року № 015-11-15/10.

Розірвавши договір іпотеки за наявності непогашеної заборгованості ТОВ «ДІ ВІ ДІ-МАРКЕТ» за цим договором, банк безоплатно відмовився від власних майнових вимог до іпотекодавця за дійсним договором забезпечення, а також від своїх прав на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржника.

Тому відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» договір від 03 березня 2016 року є нікчемним.

У зв`язку з наведеним банк просив позов задовольнити.

Короткий зміст рішення та постанови судів попередніх інстанцій

Заочним рішенням Сватівського районного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року, залишеним без змін постановою Луганського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року, позов ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» задоволено.

Визнано за ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» право іпотеки на підставі договору іпотеки від 11 листопада 2015 року № 015-11-15/10 на нерухоме майно, а саме: приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » загальною площею 355,1 кв. м. на площі АДРЕСА_3 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Суди мотивували рішення тим, що згідно з умовами договору про припинення договору іпотеки від 03 березня 2016 року банк відмовився від прав на іпотечне майно, тобто від своїх майнових вимог.

Така відмова відбулася протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА», що свідчить про нікчемність вищевказаного договору та є підставою для визнання за банком права іпотеки на приміщення магазину.

Короткий зміст доводів касаційної скарги

У травні 2019 року до суду касаційної інстанції від представника ОСОБА_1 надійшла касаційна скарга, у якій він, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати оскаржені судові рішення та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рух справи у суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 23 травня 2019 року відкрито касаційне провадження у справі та витребувано її матеріали з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 07 квітня 2020 року справу призначено до судового розгляду у порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п`яти суддів.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

Представник ОСОБА_1 зазначає, що при розгляді справи суди попередніх інстанцій не врахували висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 910/12294/16, про те, що при виявленні ознак нікчемності уповноважена особа ФГВФО на ліквідацію не наділена повноваженнями визнавати або встановлювати правочини нікчемними, а повинна звернутися до суду для встановлення такої нікчемності.

Апеляційний суд у порушення статті 367 ЦПК України не витребував і не дослідив докази, на які він посилався в апеляційній скарзі, не надав оцінку його доводам стосовно того, що відбулась не відмова банку від своїх майнових прав, а заміна забезпечення, а також того, що протягом дії кредитного договору ТОВ «ДІ ВІ ДІ-МАРКЕТ» здійснювало погашення суми заборгованості як за тілом кредиту, так і за відсотками, у зв`язку з чим виведення з-під застави банку окремих об`єктів нерухомого майна не призвело до порушення умов кредитного договору.

Короткий зміст відзиву

Від представника ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» надійшов відзив, у якому він просить касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржені рішення - без змін, посилаючись на їх законність та обґрунтованість.

Обставини справи

Суди встановили, що 11 листопада 2015 року між ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та ТОВ «ДІ ВІ ДІ-МАРКЕТ» укладено кредитний договір № 015-11-15, відповідно до умов якого ліміт фінансування (максимальна сума кредиту, якою позичальник може одночасно користуватися на підставі цього договору) складає 50 000 000 грн строком до 10 листопада 2016 року (включно).

З метою забезпечення виконання умов кредитного договору банк та ОСОБА_1 уклали договір іпотеки № 015-11-15/10, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Осипенком Д. О. та зареєстрований в реєстрі за № 7854.

Згідно з договором іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 », загальною площею 355,1 кв.м., яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 40.

11 листопада 2015 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про іпотеки та обтяження, відповідно до яких іпотекодержателем та обтяжувачем зазначено ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА».

03 березня 2016 року між ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та ОСОБА_1 укладено договір про припинення (розірвання) договору іпотеки від 11 листопада 2015 року № 015-11-15/10.

03 березня 2016 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно внесено записи про припинення іпотеки та обтяження.

На підставі постанови Правління Національного банку України від 17 березня 2016 року № 169 «Про віднесення ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекції ФГВФО прийнято рішення від 17 березня 2016 року № 368 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та делегування повноважень тимчасового адміністратора банку».

Згідно з указаним рішенням розпочато процедуру виведення банку з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації строком на один місяць з 18 березня 2016 року до 17 квітня 2016 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження тимчасового адміністратора банку.

13 квітня 2016 року виконавчою дирекцією ФГВФО прийнято рішення № 505 про продовження строків тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» з 18 квітня 2016 року до 22 квітня 2016 року включно.

На виконання постанови Правління Національного банку України від 21 квітня 2016 року № 280 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» 22 квітня 2016 року виконавча дирекція ФГВФО прийняла рішення № 561 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та делегування повноважень ліквідатора банку.

Згідно із зазначеним рішенням розпочато процедуру ліквідації банку з 22 квітня 2016 року до 21 квітня 2018 року включно, призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА», в тому числі з підписання всіх договорів, пов`язаних з реалізацією активів банку у порядку, визначеному законом, окрім повноважень в частині організації активів банку.

Уповноваженою особою ФГВФО здійснено перевірку правочинів, укладених за один рік до запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА», за наслідками проведення якої прийнято наказ від 15 квітня 2016 року № 60 про визнання нікчемним договору про припинення (розірвання) договору іпотеки від 03 березня 2016 року, укладеного між ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА» та ОСОБА_1

03 червня 2016 року уповноважена особа ФГВФО направила ОСОБА_1 повідомлення від 01 червня 2016 року про нікчемність правочину та про наслідки нікчемності правочину.

Відповідач жодних дій щодо відновлення реєстрації іпотеки та заборони відчуження майна в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно не здійснив.

Вказані обставини стали підставою даного позову.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Відповідно до пункту 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України щодо вдосконалення порядку розгляду судових справ» від 15 січня 2020 року № 460-IX, який набрав чинності 08 лютого 2020 року, установлено, що касаційні скарги на судові рішення, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цим Законом, розглядаються в порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом.

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення з огляду на наступне.

Тлумачення частини другої статті 215 ЦК України свідчить про те, що нікчемним є той правочин, недійсність якого встановлена законом і для визнання його недійсним не вимагається рішення суду (частина друга статті 215 ЦК України). Нікчемність правочину конструюється за допомогою «текстуальної» недійсності, оскільки вона існує тільки у разі прямої вказівки закону. З позицій юридичної техніки така пряма вказівка може втілюватися, зокрема, в термінах «нікчемний», «є недійсним».

Згідно з частиною другою статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» протягом дії тимчасової адміністрації уповноважена особа Фонду зобов`язана забезпечити перевірку правочинів (у тому числі договорів), вчинених (укладених) банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку, на предмет виявлення правочинів (у тому числі договорів), що є нікчемними з підстав, визначених частиною третьою цієї статті.

Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» правочини (у тому числі договори) неплатоспроможного банку є нікчемними, якщо банк безоплатно здійснив відчуження майна, прийняв на себе зобов`язання без встановлення обов`язку контрагента щодо вчинення відповідних майнових дій, відмовився від власних майнових вимог.

Аналіз змісту частини другої статті 38, пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» свідчить, що як нікчемні можуть бути кваліфіковані правочини вчинені банком протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації банку.

Вирішуючи спір по суті, суд установив, що кредитний договір, виконання зобов`язання за яким забезпечувалося договором іпотеки, укладався на умовах, зокрема, забезпеченості.

За договором про припинення (розірвання) договору іпотеки, укладеним між сторонами, банк (кредитор) відмовився від майнових вимогта права звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості боржниказа кредитним договором.

Така відмова відбулася протягом одного року до дня запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «БАНК ПЕТРОКОММЕРЦ-УКРАЇНА».

Відповідно до частини четвертої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду вчиняє дії щодо застосування наслідків нікчемності договорів як під час дії тимчасової адміністрації, так і протягом ліквідації, у тому числі звертається до суду з відповідним позовом.

Установивши, що кредитор розірвав із відповідачем договір іпотеки, який забезпечував виконання кредитного договору, тим самим відмовившись від власних майнових вимог, суди попередніх інстанцій зробили правильний висновок про те, що договір про припинення (розірвання) іпотечного договору укладений з порушенням норми пункту 1 частини третьої статті 38 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є нікчемним, у зв`язку з чим підлягають застосуванню наслідки його нікчемності.

Схожий за змістом висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 17 травня 2017 року у справі № 3-1487гс16 та від 17 травня 2017 року у справі № 3-1248гс16, постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 18 лютого 2019 року у справі № 225/4652/17 (провадження № 61-40888св18).

Доводи касаційної скарги на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають, висновків судів не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не входить до компетенції суду касаційної інстанції.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Висновки за наслідками розгляду касаційної скарги

Касаційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а оскаржені судові рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 (в редакції станом на 07 лютого 2020 року) ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану представником ОСОБА_2 , залишити без задоволення.

Заочне рішення Сватівського районного суду Луганської області від 23 квітня 2018 року та постанову Луганського апеляційного суду від 24 квітня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийВ. І. Журавель
Судді:Н. О. Антоненко І. О. Дундар Є. В. Краснощоков
М. М. Русинчук