ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 742/1286/20

Головуючий у першій інстанції Павлов В. Г.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/978/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.

сторони:

позивач: Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк,

відповідач: ОСОБА_1

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області у складі судді Павлова В.Г. від 15 червня 2020 року, місце ухвалення рішення м.Прилуки, у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2020 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.06.2016 року у розмірі 41 350 грн. Вимоги заявленого позову Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву від 21.06.2016 року про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Позивач вказує, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом відповідача у заяві. У позові АТ КБ ПриватБанк зазначає, що вказана заява, підписана відповідачем, підтверджує ту обставину, що ОСОБА_1 була повністю проінформована про умови кредитування в Акціонерному товаристві комерційний банк ПриватБанк, які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Позивач стверджує, що відповідачу було відкрито кредитний рахунок, що підтверджується випискою по рахунку, та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, зазначеному у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримала кредитну картку. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 21 000 грн. При цьому, позивач вказує, що банк виконав свої зобов`язання за укладеним між сторонами договором у повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте, як зазначає позивач, в порушення умов укладеного кредитного договору, відповідач своєчасно не надала банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, внаслідок чого у відповідача перед банком утворилась заборгованість, яка, враховуючи часткове внесення коштів відповідачем на погашення заборгованості, станом на 28.04.2020 року становить 41 350 грн., з яких: 26 889 грн. 56 коп. - заборгованість за тілом кредиту, в тому числі, 0,00 грн.- заборгованість за поточним тілом кредиту, 26 889 грн. 56 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 5 781 грн. 95 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України, 6 233 грн. 25 коп. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 945 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова). Вказану суму заборгованості позивач просив стягнути на свою користь з відповідача, а також відшкодувати понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання позовної заяви в розмірі 2 102 грн.

Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2020 року позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено частково. Судом стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк заборгованість за тілом кредитного договору б/н від 21.06.2016 року в розмірі 26889 грн. 56 коп. У задоволенні іншої частини позовних вимог про стягнення заборгованості, відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 1 366 грн. 30 коп. судового збору.

В апеляційній скарзі Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог банку до відповідача про стягнення заборгованості, та ухвалити у вказаній частині позовних вимог банку нове рішення, яким задовольнити вимоги заявленого позову. В іншій частині рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк просить залишити без змін. Доводи апеляційної скарги вказують, що позивач не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині відмови судом у задоволенні позовних вимог банку про стягнення з відповідача відсотків, нарахованих за статтею 625 ЦК України, пені та штрафів, оскільки у вказаній частині рішення суду першої інстанції ухвалено судом без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, також має місце невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального і процесуального права. В доводах апеляційної скарги Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк зазначає, що відповідно до підписаної анкети-заяви, відповідач ознайомлена та згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку, їх зміст розуміє, та зобов`язується неухильно дотримуватись їх положень. При цьому, відповідач підтвердила, що в подальшому зобов`язується самостійно ознайомлюватись зі змінами Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів на сайті банку. В обґрунтування незаконності рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року у оскаржуваній частині, доводи апеляційної скарги стверджують, що відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами, а також продовжуючи користуватись грошовими коштами, автоматично приєднувалась до нових редакцій тих Умов та Правил надання банківських послуг, а також Тарифів банку. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідач не представила суду жодних належних та допустимих доказів відносно того, що надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку, викладені в іншій редакції, ніж та, яка діяла на час підписання відповідачем анкети-заяви. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідно до ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Доводи апеляційної скарги стверджують, що сторонами погоджено збільшений розмір процентів в договорі, а також зазначено строк, з якого виконання зобов`язання вважається простроченим, також умовами укладеного договору передбачено сплату неустойки, в разі порушення зобов`язань за договором. Доводи апеляційної скарги вказують, що, виходячи із умов укладеного між сторонами договору, суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні вимог позову про стягнення процентів, відповідно до статті 625 ЦК України, а також неустойки.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ОСОБА_1 просить апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк залишити без задоволення, як безпідставну, та залишити без змін рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року в межах доводів та вимог апеляційної скарги. А саме, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року в частині відмови судом у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення нарахувань, згідно статті 625 ЦК України, а також про стягнення пені та штрафів.

В іншій частині рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року апелянтом не оскаржується.

Відповідно до приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк на рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, Акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк та ОСОБА_1 отримали копії ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 звернулась до Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк, у зв`язку з чим 21.06.2016 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку (а.с.23). При цьому, ОСОБА_1 підтвердила свою згоду на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті, складає між сторонами договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Факт отримання кредитної картки та користування кредитними коштами не заперечувався відповідачем у відзиві на позовну заяву (а.с.98-99), крім того, вказані обставини підтверджуються випискою про рух грошових коштів по картковому рахунку (а.с.16-20).

Згідно довідки позивача (а.с.22), між сторонами даного спору було підписано кредитний договір №б/н, за яким відповідачу було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття: 21.06.2016, термін дії: 12/19.

Як вбачається із наданого позивачем суду розрахунку заборгованості відповідача за договором №б/н від 21.06.2016 року (а.с.7-15), у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, розмір заборгованості за укладеним кредитним договором, станом на 28.04.2020 року становить 41 350 грн., з яких: 26 889 грн. 56 коп.-заборгованість за тілом кредиту, в т.ч., 0,00 грн. - заборгованість за поточним тілом кредиту, 26 889 грн. 56 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту, 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками, 0,00 грн. - заборгованість за простроченими відсотками, 5 781 грн. 95 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит, згідно статті 625 ЦК України, 6 233 грн. 25 коп. - нарахована пеня; 0,00 грн. - нараховано комісії, а також штрафи, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 945 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова).

З довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки, оформленої на ОСОБА_1 (договір б/н) (а.с.21), вбачається, що старт карткового рахунку - 21.06.2016 року, цього ж дня встановлено кредитний ліміт у розмірі 1 400 грн., який 05.07.2016 року було збільшено до 2 500 грн., в подальшому, а саме, 07.10.2017 року кредитний ліміт було збільшено до 21 000 грн., у довідці зазначено: зміна кредитного ліміту: 15.11.2018 року, примітка: зменшення кредитного ліміту, кредитний ліміт: 0,00 грн.

Як вбачається з рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року, відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову до ОСОБА_1 в частині стягнення з відповідача на користь позивача відсотків, нарахованих за статтею 625 ЦК України, пені та штрафів, суд першої інстанції вказав, що у підписаній сторонами анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 21.06.2016 року відсутні умови договору про строки виконання зобов`язання, розмір відсотків за користування кредитом, встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог АТ КБ ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення пені та штрафів не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини, не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року у вказаній частині, оскільки вказані доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

Відмовляючи у задоволенні вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача пені та штрафів, суд першої інстанції виходив із приписів: ч.1,ч.2 статті 207, статей: 526,549,551,626,628,633, 634,638,1048,1049,1054,1055 ЦК України та фактичних обставин справи.

При цьому, суд першої інстанції прийняв до уваги, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме тарифи Універсальна, 30 днів пільгового періоду та Умови та Правила надання банківських послуг в Приват Банку, які додані до позовної заяви, розумів відповідач, та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Також суд першої інстанції зазначив у рішенні, що відсутні відповідні докази відносно того, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, і щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та саме у зазначеному в даних документах розмірі і порядках нарахування. Як вказано у рішенні суду першої інстанції від 15.06.2020 року, без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та Правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком довідка про умови кредитування з використанням кредитної картки Універсальна, 30 днів пільгового періоду, а також Умови та Правила надання банківських послуг в ПриватБанку, не можуть бути прийнятими до уваги, як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору і щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачем, і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання, як другої сторони до запропонованого договору. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважив, що пересічний споживач банківських послуг, з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту, Умов та Правил надання банківських послуг, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг - це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує, як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил, тим більше, співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

На підставі наведеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку відносно того, що відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ ПриватБанк дотримався вимог, передбачених Законом України Про захист прав споживачів, щодо повідомлення споживача про умови кредитування, та узгодив з відповідачем саме ті умови, про які зазначав при поданні позову.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні вимог заявленого позову у вказаній частині, а саме, про стягнення з відповідача на користь позивача сум пені та штрафів, судом першої інстанції обґрунтовано, відповідно до положень ч.4 статті 263 ЦПК України, було враховано висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі №342/180/17, провадження №14-131цс19.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року про відмову у задоволенні вимог заявленого позову про стягнення з відповідача на користь позивача сум нарахованої пені та штрафів.

Разом з тим, апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року, згідно приписів ч.1 статті 367 ЦПК України, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дійшов висновку, що в ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги щодо необґрунтованості висновку рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року в частині відмови у задоволенні заявлених позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача 3% річних від простроченої суми, нарахованих згідно ч.2 статті 625 ЦК України.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що 21.06.2016 року відповідач звернулась до банку із анкетою-заявою, відповідно до якої висловила свою згоду на наступне: Я згодна з тим, що ця заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між мною та банком договір про надання банківських послуг. Я ознайомилась з договором про надання банківських послуг до його укладення і згодна з його умовами, екземпляр договору про надання банківських послуг згодна отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua. Я зобов`язуюся виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно самостійно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанка www.privatbank.ua. (а.с.23).

Згідно довідки позивача (а.с.22), між сторонами даного спору було підписано кредитний договір №б/н, за яким відповідачу було надано кредитну картку № НОМЕР_1 , дата відкриття: 21.06.2016, термін дії: 12/19.

Відповідно до приписів ч.1 статті 625 ЦК України, яка регламентує відповідальність за порушення грошового зобов`язання, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч.2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Частиною першою статті 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Судом першої інстанції в ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, що у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем умов укладеного із банком договору, станом на 28.04.2020 року заборгованість відповідача за тілом кредитного договору №б/н від 21.06.2016 року становила 26 889 грн. 56 коп. Вказана сума заборгованості була стягнута рішенням суду першої інстанції від 15.06.2020 року з відповідача на користь позивача, і у вказаній частині рішення суду першої інстанції від 15.06.2020 року не оскаржується.

Суд першої інстанції, зробивши обґрунтований висновок про відсутність письмового погодження сторонами даного спору розміру процентної ставки , не прийняв до уваги положення ч.2 статті 625 ЦК України, якою передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи, що строк дії виданої відповідачу картки було визначено останнім днем грудня 2019 року (а.с.22), то початком прострочення виконання зобов`язання з повернення основного боргу за кредитом є 01.01.2020 року. Розрахунок заборгованості за кредитним договором, наданий позивачем до позову, складений станом на 28.04.2020 року. За даних обставин, прострочення виконання зобов`язання складає період з 01.01.2020 року по 28.04.2020 року, що становить 119 днів. Таким чином, розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, складає 263 грн., виходячи із наступного розрахунку: 26 889,56 грн. (заборгованість за тілом кредиту) х 3% : 365 х 119 днів = 263 грн.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк необхідно задовольнити частково. При цьому, рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, нарахованої згідно ч.2 статті 625 ЦК України, частково задовольнивши позовні вимоги у вказаній частині. За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 263 (двісті шістдесят три) грн. заборгованості у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, нарахованої згідно ч.2 статті 625 ЦК України, за кредитним договором №б/н від 21.06.2016 року.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення нарахованої пені у розмірі 6 233 грн. 25 коп., а також штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 945 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова), апеляційний суд із вищенаведених у даній постанові підстав, вважає за необхідне залишити без змін.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2020 року в частині задоволення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за тілом кредитного договору №б/н від 21.06.2016 року в розмірі 26 889 грн. 56 коп. апеляційним судом не переглядається, в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Відповідно до приписів статті 141 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15.06.2020 року змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 1 387 грн. (одну тисячу триста вісімдесят сім) грн. 32 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Розрахунок наступний: 2 102 грн. (сума сплаченого позивачем судового збору за подання позовної заяви (а.с.1)) х 66% (на 66% задоволено позовні вимоги судами першої та апеляційної інстанцій, а саме, 26 889 грн. 56 коп. + 263 грн. = 27 152 грн. 56 коп.) = 1 387 грн. 32 коп.

На підставі положень статті 141 ЦПК України, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 57 (п`ятдесят сім) грн. 38 коп. в рахунок часткового відшкодування документально підтверджених (а.с.114) понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Розрахунок наступний: 3 153 грн. (сума сплаченого позивачем судового збору за подання апеляційної скарги (а.с.114)) х 1,82% (на 1,82% задоволено вимоги апеляційної скарги (апелянт просив стягнути з відповідача 14 460 грн. 44 коп., при цьому, апеляційним судом стягнуто 263 грн. )) = 57 грн. 38 коп.

Керуючись статтями: 141, 367, 368, 369, 374; п.4 ч.1, ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк задовольнити частково.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2020 року скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, нарахованої згідно ч.2 статті 625 ЦК України, частково задовольнивши позовні вимоги у вказаній частині.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк 263 (двісті шістдесят три) грн. заборгованості у розмірі трьох процентів річних від простроченої суми, нарахованої згідно ч.2 статті 625 ЦК України, за кредитним договором №б/н від 21.06.2016 року.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2020 року змінити в частині розподілу судових витрат між сторонами, виклавши четвертий абзац його резолютивної частини у наступній редакції: Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 1 387 грн. (одну тисячу триста вісімдесят сім) грн. 32 коп. в рахунок відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви.

Рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 15 червня 2020 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення нарахованої пені у розмірі 6 233 грн. 25 коп., а також штрафів, відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 1 945 грн. 24 коп. - штраф (процентна складова), - залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк 57 (п`ятдесят сім) грн. 38 коп. в рахунок часткового відшкодування понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 29.12.2020 року.

Головуючий: Судді: