Справа № 158/200/20
Провадження № 2/0158/260/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2020 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області в складі:
головуючого судді - Корецької В.В.
за участю секретаря - Процик Л.В.
представника позивача ОСОБА_1
представника відповідача ОСОБА_2
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ківерці в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоров`ю в наслідок ДТП, -
В С Т А Н О В И В :
31 січня 2020 року, ОСОБА_3 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоров`ю в наслідок ДТП.
Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 10.07.2019 року о 22 год. 07 хв. в с. Жидичин по вул. 17-Вересня відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ОПЕЛЬ КАДЕТ», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ФОРД ФІЄСТА», державний номерний знак НОМЕР_2 .
Згідно постанови Ківерцівського районного суду Волинської області ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 04.01.2020 року постановлено залишити позовну заяву без руху.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 10.02.2020 року відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
27 лютого 2020 року, представником відповідача адвокатом Наумчуком В.А. до суду подано відзив на позовну заяву. У відзиві представник вказує, що позов є безпідставний та передчасний і не може бути задоволений. Свою позицію мотивує тим, що обов`язок щодо відшкодування шкоди, завданої транспортним засобом, власник якої не застрахував свою цивільно-правову відповідальність покладається на МТСБУ до якого власник автомобіля марки «ФОРД ФІЄСТА» ОСОБА_5 звертався. Щодо заявленої позивачем матеріальної та моральної шкоди, вказує на те, що не всі надані докази є належними для підтвердження завданої матеріальної шкоди, а заявлена моральна шкода не відповідає критеріям розумності та справедливості.
Разом з відзивом представником відповідача адвокатом Наумчуком В.А. до суду подано заяву із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 03.03.2020 року постановлено судовий розгляд у даній справі проводити у порядку загального позовного провадження з повідомленням учасників справи.
Представник позивача Давидов О.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав просив їх задовольнити.
Представник відповідача ОСОБА_2 позовні вимоги не визнав, просив у задоволенні позову відмовити.
Заслухавши пояснення представників сторін по справі, кожного зокрема, всебічно проаналізувавши та дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази, керуючись законом, суд дійшов такого висновку.
Відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
За змістом статті 12 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно із статтею 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданими учасниками справи.
Відповідно до вимог статті 19 ЦПК України, суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають із цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин.
Разом з тим, згідно вимог статей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків передбачених цим Кодексом.
Судом встановлено, що згідно постанови Ківерцівського районного суду Волинської області від 06.09.2019 року, відповідача ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень передбачених ч.1 ст. 130, ст. 124 КУпАП. У вказаній постанові встановлено, що 10.07.2019 року о 22 год. 07 хв. в с. Жидичин по вул. 17-Вересня відповідач ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ОПЕЛЬ КАДЕТ», державний номерний знак НОМЕР_1 , порушив ПДР України, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем марки «ФОРД ФІЄСТА», державний номерний знак НОМЕР_2 , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 7).
За змістом частини 6 статті 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.
Нормами частини 1 статті 1187 ЦК України, передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.
Відповідно до частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Отже, джерелом підвищеної небезпеки в тому числі є діяльність пов`язана з використанням певного предмету чи об`єкту.
Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно частини 5 статті 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.
Згідно пункту 2 Постанови Пленуму ВСУ від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами), згідно якого шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Відповідно до пункту 4 вказаної Постанови джерелом підвищеної небезпеки, належить визнавати будь-яку діяльність, здійснення якої створює підвищену імовірність заподіяння шкоди через неможливість контролю за нею людини, а також діяльність по використанню, транспортуванню, зберіганню предметів, речовин і інших об`єктів виробничого, господарського чи іншого призначення, які мають такі ж властивості. Майнова відповідальність за шкоду, заподіяну діями таких джерел, має наставати як при цілеспрямованому їх використанні, так і при мимовільному прояву їх шкідливих властивостей (наприклад, у випадку заподіяння шкоди внаслідок мимовільного руху автомобіля). Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо).
Разом з тим, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.
Як вбачається з матеріалів справи, матеріальна шкода завдана позивачу ОСОБА_3 , у вигляді витрат понесених на лікування в розмірі 7469 грн. 87 коп. підтверджується лише оригіналами фіскальних чеків на суму 3817 (три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 67 коп. Водночас суд відхиляє надані позивачем видаткові чеки від 13.07.2019 року та 21.07.2019 року на загальну суму 3500 грн., про купівлю подушок марки «WELLPUR», оскільки вони не містять підтвердження витрат понесених на лікування (а.с. 102-105).
Враховуючи вище викладене, позовні вимоги щодо завданої позивачу джерелом підвищеної небезпеки матеріальної шкоди, яка підтверджена належними доказами у вигляді витрат понесених на лікування, у розмірі 3817 (три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 67 коп., підлягають до задоволення.
Окрім того, відповідно до пункту 1 частини 2 статті 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади АР Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.
Згідно зі статтями 3, 27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, кожна людина має невід`ємне право на життя, а тому є доведеною спричинення моральної шкоди позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що надає їй право на відшкодування моральної шкоди.
Положеннями статті 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.
Статтею 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування матеріальної шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілих.
Згідно з роз`ясненнями, що містяться у пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках.
Відповідно до пункту 3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.
Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.
Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (не майнової) шкоди», обов`язковому з`ясуванню при вирішенні справ про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діяннями її заподіювача та вина останнього в її заподіянні.
Суд враховуючи характер та обсяг заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, із урахуванням вимог розумності та справедливості частково погоджується із заявленим позивачем розміром моральної шкоди, а саме у розмірі 3 000 грн.
На підставі вищевикладеного, суд з урахуванням досліджених у судовому засіданні доказів вважає обґрунтованими заявлені позивачем вимоги про часткове відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, спричинені джерелом підвищеної небезпеки.
У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню судові витрати, які складаються з сплати судового збору в сумі 1264 грн.
Керуючись статтями 3, 27 Конституції України, статтями 23, 1167, 1187 ЦК України, статтями 12, 13, 76-82, 89, 133, 137, 141, 263-265 ЦПК України, суд, -
У Х В А Л И В :
Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої здоров`ю в наслідок ДТП задовольнити частково.
Стягнути із ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду, завданої внаслідок вчинення ДТП в розмірі 3817 (три тисячі вісімсот сімнадцять) грн. 67 коп. та моральну шкоду в розмірі 3000 (три тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_4 в дохід держави судові витрати пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 1264 (одна тисяча двісті шістдесят чотири) гривень.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Волинського апеляційного суду через Ківерцівський районний суд Волинської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

На виконання п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України суд зазначає повне найменування сторін та інших учасників справи:

Позивач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Представник позивача адвокат Давидов Олександр В`ячеславович, адреса: м. Луцьк, вул. Богдана Хмельницького, 35/1А, Волинської області.

Відповідач ОСОБА_4 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_4 .

Представник відповідача адвокат Наумчук В`ячеслав Адамович, адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя Ківерцівського районного суду В.В. Корецька