Справа № 466/4962/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м.Львова

у складі : головуючого-судді Білінської Г.Б.

при секретарі Терех У .І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевича В.М., державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. про визнання права власності на спадкове майно,скасування Свідоцтва про право на спадщину та реєстрації речових права на нерухоме майно,

у с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом, у якому просить :

-визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0846 га.,кадастровий номер - :11:003:0040, що розташована у АДРЕСА_1 , цільове призначення - обслуговування житлового будинку, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

-скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.08.2015 року, зареєстроване в реєстрі №1-832 та реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Державному реєстрі №42143509 від 12.08.2015 року.

-визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частки земельної ділянки пл. 0,0581 га., яка надана для садівництва, що розташована в КСТ «Жайворонок» на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської 'області, кадастровий номер земельної ділянки :000:1045, в порядку спадкування за законом, після смерті матері ОСОБА_4 .

-визнати за позивачкою право власності на 1/2 частки садового будинку АДРЕСА_2 на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області, що розташований на земельній ділянці кадастровий номер :000:1045, в порядку спадкування, за законом, після смерті матері ОСОБА_4 .

В обгрунтування своїх вимог покликається на те, що після смерті ОСОБА_5 - її батька, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , мати - ОСОБА_4 10.11.2000 року звернулася у державну нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини та про видачу Свідоцтва про право на спадщину за законом, тобто вчинила дії щодо прийняття спадщини, подавши вказану заяву, а тому спадщину прийняла у відповідності до вимог діючого на той час ЦК Української PCP. Ні позивачка, ні її брати - ОСОБА_3 і ОСОБА_2 у визначений шестимісячний строк зі заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, на той час спільно з батьком не проживали. 27.11.2008 р подала у Третю Львівську державну нотаріальну контору заяву про те, що їй відомо про відкриття спадщини, після смерті батька та прийняття спадщини матір`ю. Мати ОСОБА_4 , прийнявши спадщину по смерті батька стала власником:

земельної ділянки площею 0,0581 га., що розташована в КСТ «Жайворонок» на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської обл.,

грошових вкладів, які належали померлому на підставі ощадних книжок.

Відповідач ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій, які свідчать про прийняття спадщини, тобто фактично не вступив в управління або володіння спадковим майном, а також не звертався в нотаріальну контору з заявою у визначений законом шестимісячний строк із заявою про прийняття спадщини. Однак, 07.11.2008 року, тобто через 8 (вісім) років і 5 (п`ять) місяців, після смерті батька, ОСОБА_2 подав у Другу державну нотаріальну контору заяву про видачу Свідоцтва про право на спадщину, не подаючи перед цим заяви про про прийняття спадщини. Державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. безпідставно ,без доказів фактичного прийняття відповідачем спадщини, 12.08.2015 року видав Свідоцтво про право на спадщину за законом, що зареєстровано в реєстрі №1-832 та проведено реєстрацію до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №42143509.

Про видачу такого свідоцтва позивачці стало відомо 07 червня 2018 року під час ознайомлення з матеріалами спадкової справи у Третій Львівській державній нотаріальній конторі від державного нотаріуса Станкевич В.М. Позивачка вважає, що при видачі та оформленні Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.2015 року, що зареєстровано в реєстрі №1-832, було порушено вимоги ЦК Української PCP в редакції 1963 року, а відтак таке підлягає скасуванню.

Після смерті матері ОСОБА_4 26.09.2013 року державним нотаріусом Третьої Львівської нотаріальної контори Черник Н.С. позивачці видано Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №1-528 та внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 26.09.2013 року, індексний номер 10020670,на підставі чого вона набула право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 загальною площею 39.0кв.м разом із приналежними до нього господарськими будівлями та спорудами; цегляний гараж літ.Ж ,цегляний сарай літ.Д, цегляна вбиральня літ.З, металева огорожа №1 металева хвіртка №2 що розташований по АДРЕСА_1 .

23.11.2012року до Третьої Львівської державної нотаріальної контори позивачкою було подано заяву №2537 про прийняття спадщини за законом, оскільки, після смерті матері залишились ще інше спадкове майно, а саме - земельна ділянка, площею 0,0846 га., що розташована у АДРЕСА_1 - надана для обслуговування житлового будинку (Державний акт на право власності на земельну ділянку від 26.12.2008 року, виданий ОСОБА_4 про передачу у власність земельної ділянки площею 0,0846 га., що розташована у АДРЕСА_1 , для обслуговування житлового будинку, на підставі ухвали 9 сесії 5 скликання Львівської міської ради №1815 від 15.05.2008 року). До Третьої Львівської державної нотаріальної контори Тарганським В.В. теж було подано заяву №2480 про прийняття спадщини за законом після смерті матері, в якій він зазначає, що приймає у спадщину, спадкове майно, а саме: земельну ділянку площею 0,581 га., що розташована на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області для ведення садівництва, яка належала батькові ОСОБА_5 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцем якого була його дружина ОСОБА_4 , яка спадщину прийняла, але юридично не оформила спадкових прав. Позивачка вважає, що на даний час існує спір між нею та відповідачем ОСОБА_2 , який претендує на земельну ділянку, як на спадкове майно, на якій розташований належний їй на праві власності житловий будинок, на АДРЕСА_1 . На думку позивачки вказана земельна ділянка має належати їй і ОСОБА_2 не вправі претендувати на частку земельної ділянки. Окрім цього, позивачка вважає, що як ОСОБА_2 , вона має право на частку у праві вланості на земельну ділянку та садовий будинок, що знаходиться у кооперативі «Жайворонок» на території Домажирської сільради Яворівського району Львівської області, кадастровий номер :04:000:1045, надана для садівництва батькові ОСОБА_5 .

У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги та дали пояснення, аналогічні змісту позову.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги заперечив, просить відмовити у задоволенні позову, вважає, що він належним чином звернувся у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини, і саме нотаріус повинен вирішити питання оформлення спадкових прав.

Треті особи ОСОБА_3 , державний нотаріус Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевич В.М., державний нотаріус Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. у судове засідання не з`явились, направили суду заяви із проханням розглянути справу у їх відсутності.

Заслухавши доводи сторін, дослідивши надані суду та здобуті на підставі ухвал про витребування доказів - письмові докази, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Спадкоємець за заповітом чи законом має право на спадщину або має право не прийняти її. Для прийняття спадщини встановлюється строк в шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивачка просить скасувати Свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.08.2015 року, зареєстроване в реєстрі №1-832 та реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Державному реєстрі №42143509 від 12.08.2015 року, видане ОСОБА_2 на спадкове майно - земельну ділянку пл. 0,0581 га в КСТ «Жайворонок» на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області. Підставою для скасування Свідоцтва позивачка вважає те, що ОСОБА_2 не вчиняв жодних дій, як цього вимагала ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, які свідчать про прийняття спадщини. Однак, нотаріус безпідставно, самостійно, встановивши факт прийняття спадщини, прийняв заяву про видачу свідоцтва від 07.11.2008 р., а в подальшому 12.08.2015 року видав Свідлоцтво про право на спадщину за законом.

Із належно завіреної копії спадкової справи, заведеної Другою Львівською державною конторою після смерті ОСОБА_5 , вбачається, що ОСОБА_2 визнаний спадкоємцем цього майна батька ОСОБА_5 до 1/2 частки у спадщині, та до 1/2 частки у спадщині матері ОСОБА_4 ,яка померла, не оформивши свої спадкові права. У спадковій справі мається заява ОСОБА_3 , якою він відмовляється від своїх спадкових прав після смерті батька. Таку ж заяву подала державному нотаріусу Когут Н.В. 17.11.2008 р. про те, що їй відомо про відкриття спадщини після смерті ОСОБА_5 , на оформлення спадкових прав не претендує і в суд по цьому питанню звертатись не буде.

Відповідно до ст.15 Цивільного кодексу кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК:

-визнання права,

-визначення правочину недійсним,

-припинення дії, яка порушує право,

-відновлення становища, яке існувало до порушення,

-примусове виконання обов`язку в натурі,

-зміна правовідношення,

-припинення правовідношення,

-відшкодування збитків та інші способи відшкодування шкоди,

-відшкодування моральної шкоди,

-визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

За змістом положень вище зазначених норм права розпорядження своїм правом на захист є приписом цивільного законодавства і полягає у наданні особі ,яка вважає свої права порушеними, невизнаними або оспорюваними, можливості застосувати способи захисту ,визначені законом або договором. Суд забезпечує захист осіб, права й охоронювані інтереси яких порушені або оспорюються, шляхом здійснення провадження у справах . При цьому, суд має встановити наявність в особи суб`єктивного права або охоронюваного законом інтересу, про захист яких особа звернулась до суду, адже на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення ,невизнання або оспорювання саме її прав ,свобод чи інтересів.

Гарантоване ст.55 Конституції України право на захист можливе лише у разі його порушення, тому логічною вимогою при захисті такого права має бути обгрунтування такого порушення. Отже, порушення має бути реальним, стосуватися індивідуально вираженого права або інтересів особи, яка стверджує про його порушення, а саме право - конкретизоване у законах України.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, є підставами для прийняття судом рішення про відмову в задоволенні позову.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимога позивачки про скасування Свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.08.2015 року, зареєстроване в реєстрі №1-832 та реєстрацію речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності в Державному реєстрі №42143509 від 12.08.2015 року, видане ОСОБА_2 на спадкове майно - земельну ділянку пл. 0,0581 га в КСТ «Жайворонок» на території Домажирської сільської ради Яворівського району Львівської області ,є безпідставним, оскільки позивачка не ставить питання та не наводить передбачених законом підстав про визнання такого свідоцтва недійсним. Окрім цього своєю заявою позивачка відмовилась від спадщини в цій частині, а отже її право видачею оспорюваного свідоцтва її братові ОСОБА_2 суд не вважає порушеним.

Із долученої та дослідженої у судовому засіданні належно завіреної копії спадкової справи, заведеної після смерті ОСОБА_4 ,яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , Третьою Львівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадковим майном після смерті ОСОБА_4 є:

-житловий будинок з приналежними господарськими будівлями на АДРЕСА_1 ,

-земельна ділянка пл. 0,016 га для обслуговування житлового будинку на АДРЕСА_1 ,

-земельна ділянка пл. 0,0581 га ,розташована на території Домажирської сільської Ради Яворівського району Львівської області у СТ «Жайворонок».

26.09.2013 р. державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори Черник Н.С. видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом - на житловий будинок з приналежними до нього господарськими будівлями на АДРЕСА_1 на ім`я ОСОБА_1 - позивачки по справі. Вказане свідоцтво ніким не оспорюється.

ОСОБА_1 також подала заяву про прийняття спадщини за законом на земельну ділянку пл. 0,0616 га на АДРЕСА_1 ,цільове призначення земельної ділянки обслуговування житлового будинку. У заяві зазначила, що спадкоємцем за законом є також син померлої ОСОБА_2 . Державним нотаріусом Тарганський В.В. закликаний до прийняття спадщини та його зобов`язано подати правовстановлюючі документи на спадкове майно. ОСОБА_2 заяви про відмову від прийняття спадщини - земельної ділянки на АДРЕСА_1 не подавав . Державним нотаріусом не приймалась постанова про відмову у оформленні спадкових прав та рішення державним нотаріусом з цього приводу не прийняте.

20.11.2012 р. до державного нотаріуса Тарганський В.В. подав заяву про прийняття спадщини за законом - земельної ділянки пл. 0,0581 га ,розташованої на території Домажирської сільської Ради Яворівського району Львівської області у СТ «Жайворонок». У заяві зазначив, що крім нього спадкоємцем за законом є ОСОБА_1 та ОСОБА_3 .

Третя особа ОСОБА_3 подав заяву про те, що він відмовляється від своєї частки у спадковому майні після смерті своєї матері ОСОБА_4

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 подали нотаріусу правовстановлюючі документи на спадкове майно.

Державним нотаріусом не приймалась постанова про відмову у оформленні спадкових прав та рішення державним нотаріусом з цього приводу не прийняте через подачу позову в суд.

Як у судовому засіданні пояснила позивачка, за попередніми домовленостями із батьками та братами, їй мав належати будинок на АДРЕСА_1 із земельною ділянкою для його обслуговування, а братові ОСОБА_2 - дачний будинок та земельна ділянка у кооперативі « Жайворонок ». Оскільки ОСОБА_2 став претендувати на частину земельної ділянки на АДРЕСА_1 , то і їй повинно належати право на частку у спадковому майні ,що знаходиться у СК «Жайворонок».

Згідно ч.1 ст.1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини.

Відповідно до положень ст.34 Закону України «Про нотаріат» видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється нотаріусами.

П.11 листа Верховного Суду від 28.10.2008 р. №19-3767/0/8-08 передбачено, що при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно врахувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування свідоцтво про право на спадщину на підставі ст.ст. 1296, 1297 ЦК України, ст.34 ЗУ «Про нотаріат» видається нотаріусами.

У відповідності до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину чи права власності на спадкове майно судовому розгляду не підлягають.

У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження.

Одним із обов`язків нотаріуса є сприяння суб`єктам цивільних правовідносин у здійсненні їх прав та захисті законних інтересів законодавством України поряд з вчиненням нотаріальних дій нотаріусам надано повноваження з державної реєстрації речових прав на нерухоме майно.

Окрім цього, згідно з вимогами ст.ст. 68, 69 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину серед іншого перевіряє склад спадкового майна та право кожного із спадкоємців на таке.

Виходячи із спадкової справи, відкритої після смерті матері позивача та відповідача, заяв, поданих ними на прийняття спадщини, наявності всіх правовстановлюючих документів на спадкове майно, вирішення питання оформлення спадщини належить до компетенції державного нотаріуса. Наявність незадоволення позивачки діями відповідача у реалізації свого права на оформлення таких прав не можна вважати наявністю реального спору між позивачем та відповідачем до отримання ними свідоцтв про право на спадщину у відповідності до чинного цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 5 ЦПК ,здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у випадку їх порушення чи оспорювання та у спосіб, визначений законом.

Згідно ст. 81 ЦПК кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу свої вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Суд вважає, що позивачкою не доведена наявність реального спору між сторонами, для вирішення якого необхідне рішення суду.

Відтак, позов суд вважає безпідставним в частині визнання права власності на спадкове майно та таким, що до задоволення не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10 ,82,263-265 ЦПК України, ст.ст. 1217, 1220, 1221, 1268 ЦК України, суд

у х в а л и в :

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третіх осіб ОСОБА_3 , державного нотаріуса Третьої Львівської державної нотаріальної контори Станкевича В.М., державного нотаріуса Другої Львівської державної нотаріальної контори Щебивовк О.О. про визнання права власності на спадкове майно,скасування Свідоцтва про право на спадщину та реєстрації речових права на нерухоме майно - відмовити.

Термін оскарження рішення 30 днів до Львівського апеляційного суду .

Повний текст рішення складено 30.10.2020р.

Суддя Г. Б. Білінська