Провадження №2/523/1368/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" січня 2020 р. Суворовський районний суд міста Одеси в складі

головуючого судді Сувертак І.В.

за участю секретаря Круглікова О.О.

розглянув в відкритому судовому засіданні , в порядку загального позовного провадження, в залі суду №5 в місті Одесі , справу за позовом -

ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 ) про стягнення матеріальних коштів , третя особа ОСОБА_3 ,

За участю : позивачки ОСОБА_1 і її представника ОСОБА_4 , предстанвика третьої особи адвоката Дмітрієва Р.Б., раніше представника відповідачки ОСОБА_2 - адвоката Жекова І.В.

Установив:

Позивачі ОСОБА_5 і ОСОБА_1 звернулись з позовними вимогами до відповідачки про стягнення грошових коштів з відповідачки 07 липня 2015 року. Ухвалою суду від 09 липня 2015 р. відкрито провадження по даній справі л.с.13 т.1.

Ухвалою суду від 29 липня 2015 року позов забезпечено шляхом арешту квартири АДРЕСА_5 л.с.21.

06 серпня 2015р. позовні вимоги уточнено л.с.28. 14 серпня 2015р. ухвалою суду заява задоволена.л.с.36.

20 жовтня 2015р. ухвалено заочне рішення л.с.58,59-60 т.1.

05 листопада 2015р. подана заява про видачу виконавчого листа л.с.64-65 т.1. 10 листопада 2015р. видано виконавчий лист л.с.64.

28 грудня 2015 року відкрито виконавче провадження №ВП №49723664 заступником начальника другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (л.с.195 т.1)

Відповідно до ухвали суду від 09 листопада 2016р.(л.с.154-155 т.1) державне підприємство «СЕТАМ» повідомило наступне по виконанню рішення від 20 жовтня 2015р. по даній справі, та надало згадані документи (л.с. 189-212 т.1) :

« 14.03.2016 в Системі електронних торгів було опубліковано формаційне повідомлення за лотом № 134404 щодо реалізації майна, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_5 на підставі заявки на реалізацію арештованого іайна від 10.03.2016 №7572 Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області (копія заявки з додатками додається).

Електронні торги за лотом № 134404 проводились відповідно до вимог Порядку реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №2710/5 від 22.12.2015(далі - Порядок) та відбувалися з 04.04.2016 по 06.04.2016.

За результатом проведення, електронні торги за лотом №134404 визнані такими, до не відбулися на підставі відсутності допущених учасників, про що Системою формовано протокол проведення електронних торгів №154790 від 06.04.2016, який юзміщено на Веб-сайті (далі-Протокол,додається) .

18.04.2016 відповідно до вимог Порядку, вищезазначене майно було виставлене на ювторні електронні торги за лотом №141819 за вартістю переоцінки на 1%, відповідно до акту переоцінки майна Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 14.04.2016 (копія акту додається).

Другі електронні торги за лотом №141819 відбувалися з 10.05.2016 по 12.05.2016.

За результатом проведення, електронні торги за лотом № 141819 визнані такими, що не відбулися на підставі відсутності допущених учасників, про що Системою сформовано Протокол №164660 від 12.05.2016 який розміщено на Веб-сайті (Протокол додається).

20.05.2016 відповідно до вимог Порядку, вищезазначене майно було виставлене на треті електронні торги за лотом №149177 за вартістю переоцінки на 2%, відповідно до акту переоцінки Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 20.05.2016 (копія акту додається) .

Треті електронні торги за лотом №149177 відбувалися з 09.06.2016 по 11.06.2016. За результатом проведення, електронні торги за лотом №149177 визнані такими, що відбулися про що Системою сформовано Протокол №174376 від 11.06.2016 який розміщено на Веб-сайті (Протокол додається).

На підставі листа Суворовського відділу державної виконавчої служби міста Одеса Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 29 червня 2016 №27926 визнано переможцем учасника №4, який придбав майно за стартовою ціною (копія листа додається). »

Тобто , виходячи з вищенаведеного, рішення Суворовського районного суду міста Одеса від 20 жовтня 2015 р. є виконаним.

04 липня 2016 року подана заява про скасування заходів забезпечення позову л.с.69-70. Ухвалою суду від 18 липня 2016р. призначено судовий розгляд за заявою про скасування заходів забезпечення позову.

Ухвалою суду від 05 серпня 2016р. заяву ОСОБА_1 про скасування арешту квартири залишено без задоволення.л.с.86.

10 серпня 2016 р. ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на ухвалу суду

про відмову у скасуванні арешту квартири ( листи виділених матеріалів 10-11), ухвалою апеляційного суду Одеської області від 17 жовтня 2016 року апеляційна скарга відхилена, ухвала залишена без змін( листи виділених матеріалів 40-41, провадження №22-ц/785/6894/16).

05 серпня 2016 р. подано заяву про перегляд заочного рішення л.с.90-94 т.1. 09 серпня 2016р. ухвалою суду дану заяву залишено без руху. Л.с.95 т.1. Ухвалою суду від 11 серпня 2016р. призначено розгляд заяви про перегляд заочного рішення л.с.100 т.1.

30 серпня 2016 р. ухвалою суду рішення від 20 жовтня 2015р. скасовано , справу призначено до розгляду по суті позовних вимог л.с.114 т.1.

12 грудня 2016 року ухвалою суду, за заявою адвоката Жекова І.В., провадження по справі закрито в частині позовних вимог померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 л.с.171 т1. Актовий запис про смерть від 24 червня 2016р. №6549 л.с.179-181 том 1.

29 травня 2017р. судом отримано заяву від ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи л.с.10-12 т.2.

30 травня 2017р. ухвалою суду ОСОБА_3 залучено в якості третьої особи на стороні позивача без самостійних вимог л.с.24 т.2.

28 січня 2019р. ухвалою суду доручено Болградському районному суду Одеської області допитати в якості свідків ОСОБА_7 , за клопотанням адвоката Жекова І.В. (л.с. 247-248 т.2).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 21 лютого 2019 р. , доручення виконано л.с.2 т.3. До суду надійшов протокол судового засідання щодо допиту свідка ОСОБА_7 л.с.3-5 т.3, власноручно написані пояснення свідком ОСОБА_7 л.с.4-10 т.3 , диск на л.с.14 т.3(2-14 т.3).

Позивач ОСОБА_1 , яка є рідною племінницею померлої ОСОБА_5 і двоюрідною сестрою відповідачки, заявлений раніше позов в 2015 році повністю підтримує.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що ОСОБА_5 , 1936 року народження, була літньою людиною , яка потребувала постійного догляду , матеріального забезпечення для життєдіяльності , постійного медичного догляду у зв,язку з різними тяжкими хворобами. ОСОБА_5 була онкохворою людиною, отримувала пенсію за інвалідністю в сумі 1200 грн., потребувала значних грошових коштів у зв,язку з хворобою, належне добре харчування, підтримку квартири в належному технічно-санітарному стані. Відповідачка ОСОБА_2 - донька померлої позивачки ОСОБА_5 , виїхала на постійне місце проживання до США у 2000-2001 роках. З моменту свого від,їзду до США, відповідачка ОСОБА_2 жодного разу не приїжджала до України до своєї матері ОСОБА_5 , тільки декілька разів передавала гроші в сумі приблизно 200 доларів США для своєї матері через подругу.

Позивачка зазначає, що перед від,їздом ОСОБА_2 , до США, її мати ОСОБА_5 під тиском доньки ОСОБА_2 продала свою квартиру АДРЕСА_7 , а грошові кошти віддала ОСОБА_2 для облаштування в США. Після, чого донька перевезла мати до своєї квартири АДРЕСА_5 , де ОСОБА_5 і проживала постійно до дня смерті. ОСОБА_5 і ОСОБА_2 були зареєстровані в кв АДРЕСА_5 , але в цій квартирі проживає тільки позивачка, відповідачка самостійно виїхала з України, проживає в США, матеріально не допомагала мати, не проявляла зацікавленості в покращенні умов життя і полегшення стану здоров,я. З часу виїзду до США ОСОБА_2 взагалі не цікавилась станом квартири, де жила її мати, ні сплатою комунальних послуг, ні яким чином інші люди допомагають її матері і житті, задовольняють її потреби, прохання.

За життя позивачки ОСОБА_5 , вона своєю пенсією та позивачка ОСОБА_1 несли всі витрати щодо утриманню квартири в жилому належному стані, по сплаті за отриманні комунальні послуги, витрати на харчування, побутовий догляд, медичні потреби. Оскільки ОСОБА_5 мала тільки маленькій дохід у вигляді пенсії в сумі 1200 грн., то всі матеріальні зобов,язання по утриманню квартири і догляду за престарілою онкохворою людиною здійснювала другий позивач ОСОБА_1 на протязі цих 15 років, за проханням ОСОБА_5 , що зовсім не заперечувала її донька ОСОБА_2 В догляді за ОСОБА_5 також допомагали її рідна сестра і її батьки.

Позивач ОСОБА_1 зазначає, що при отриманні довідки про склад сім,ї від 04 червня 2015 р. №581 , ОСОБА_5 дізналась, що в квартирі крім неї з відповідачкою, зареєстровані ще інші особи - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які там ніколи не проживали, комунальні платежі не сплачували, і тільки при матеріальній допомозі позивачки ОСОБА_1 вона сплачувала необхідні платежі по квартирі на протязі 15 років.

Померла ОСОБА_5 , за життя мала інвалідність першої групи через тяжку хворобу, потребувала постійного медичного догляду, лікування та придбання різних ліків високої вартості. ОСОБА_5 своїм позовом підтвердила, що за 15 років , ОСОБА_1 витратила своїх особистих грошових коштів на всебічний догляд за ОСОБА_5 , на сплату комунальних послуг за квартиру, на підтримування належного стану квартири, на загальну суму 300 000,00 грн., що і в даному судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 просить стягнути, разом з моральною шкодою в сумі 100 000,00грн., мотивуючи тим, що відповідачка фактично всі турботи за своєю матір,ю ОСОБА_5 поклала на своїх родичів - на двоюрідних сестер ОСОБА_1 , ОСОБА_11 , на дядька ОСОБА_12 .

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 , її представник ОСОБА_4 , повністю підтримала позовні вимоги, просив задовольнити їх. При цьому, пояснила, що інший позивач ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . ОСОБА_2 вона і родичі сповістили про смерть її матері, але ОСОБА_2 не приїхала , а ні на поховання, а ні впродовж цих років, матеріальних витрат на поховання своєї матері не понесла. Організацією поховання і всі витрати пов,язані з цим понесла ОСОБА_1 , на протязі цих років доглядає за могилою тітки ОСОБА_1 . Відповідачка ОСОБА_2 так і не приїхала до країни відвідати могилу матері. Позивачка ОСОБА_1 підтвердила , що рішення від 20 жовтня 2015р. виконано, але вона не відмовляється від позову і продовжує підтримувати позовні обставини і вимоги.

Представник відповідачки ОСОБА_2 - адвокат Жеков І. В. повністю заперечував проти позову, просив відмовити в задоволенні. Представник відповідачки пояснив, що донька кожного місяця передавала через свою подругу ОСОБА_13 грошові кошти до 200 доларів США на повне утримання своєї матері ОСОБА_5 , що всі обставини є вигаданими її родичкою ОСОБА_1

Адвокат Жеков І.В. 08 грудня 2017р. подав приєднати до справи завірені ним, письмові пояснення відповідачки ОСОБА_2 л.с.96-102 т.2.

11 червня 2018 р. на електрону пошту Суворовського районного суду міста Одеса за № 2165 надійшли письмові пояснення відповідачки ОСОБА_2 (ОСОБА_2) (л.с.140-143 т.2,144 - це копія посвідчення відповідачки), в яких вона заперечує щодо позовної заяви.

21 січня 2019 р. на електрону пошту Суворовського районного суду міста Одеса за № 185 надійшли письмові пояснення відповідачки ОСОБА_2 (ОСОБА_2) (л.с.236-239 т.2,240 - це копія посвідчення відповідачки), в яких вона заперечує щодо позовної заяви.

З.ясував обставини справи, заслухав пояснення з,явившихся сторін, заслухав покази свідків з боку позивача: ОСОБА_14 і ОСОБА_11 , журнал судового засідання від 06 вересня 2017 року (л.с. 69 -77 т.2) та журнал судового засідання від 20 лютого 2018 року (повторний допит) (л.с.106-120 т.2) ; заслухав покази свідків з боку відповідачки : ОСОБА_13 , журнал судового засідання від 20 лютого 2018 року ( л.с.106-120 т.2), ознайомившись з показами свідка ОСОБА_7 (л.с.2-14 т.3); дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, з огляду на повне і всебічне з,ясування обставин та доказів, суд приходить щодо обґрунтованості позову.

Судом встановлено :

В липні 2015 року за своє життя позивачка ОСОБА_5 , 1936 року народження, з інвалідністю 1-ої групи, звернулась з позовом до своєї доньки ОСОБА_2 щодо стягнення грошових коштів на її утримання, другим позивачем виступає ОСОБА_1 людиною яка страждає на онкозахворювання, потребує постійного медичного нагляду, придбання різних ліків високої вартості, приймання ліків, стороннього нагляду і допомоги у побуті. (л.с.8) У ОСОБА_5 є тільки один вид доходу - це пенсія в маленькому розмірі , згідно довідки Суворовського ОУ ПФУ від 21 вересня 2016 року (л.с.130-135 т.1) розмір пенсії на 01 липня 2002р. склав- 117,90грн., на 01 січня 2003р. - 117,90грн., на 01 січня 2004р. - 139,59 грн., на 01 січня 2005р. - 323,57 грн., на 01 січня 2006р. - 362,96 грн., на 01 січня 2007р. - 392,96грн., на 01 січня 2008р. - 564,12 грн., на 01 січня 2009 р. - 696,82 грн., на 01 січня 2010 р. - 847,82 грн., на 01 січня 2011р. - 902,82 грн., на 01 січня 2012р. - 982,56 грн., на 01 січня 2013р. - 1159,60 грн., на 01 січня 2014р. - 1218,45 грн., на січня 2015р. - 1218,45 грн., на 01 січня 2016р. - 1343,45 грн. Розмір пенсії ніяк не задовольняв всі необхідні потреби літньої тяжко хворої людини. ОСОБА_5 як літня людина , потребувала постійного стороннього догляду , додаткового матеріального забезпечення для підтримки своєї життєдіяльності, постійного медичного догляду та належного доброго харчування, у зв,язку з різними тяжкими хворобами, у т.ч. онкозахворюванням, копія амбулаторної медичної картки КУ «ЦПМСД №5» (л.с.34-62 т.2). Також, необхідно було підтримувати квартиру, в якій жила ОСОБА_5 в належному технічно-санітарному стані. Відповідачка ОСОБА_2 - донька померлої позивачки ОСОБА_5 , виїхала на постійне місце проживання до США у 2000 році. З моменту свого від,їзду до США, відповідачка ОСОБА_2 жодного разу не приїжджала до України до своєї матері ОСОБА_5 , тільки декілька разів передавала гроші в сумі приблизно 200 доларів США для своєї матері через подругу ОСОБА_13 , яка віддавала їх ОСОБА_14 , а зі ОСОБА_1 свідок взагалі не знайома. Мати відповідачки проживала постійно до своєї смерті в квартирі доньки АДРЕСА_5 , оскільки квартира ОСОБА_5 за АДРЕСА_7 була продана перед виїздом ОСОБА_2 до США, а грошові кошти отримані від продажу квартири позивачки віддано доньці для облаштування в свого життя у США.

З моменту виїзду відповідачки на постійне проживання до США, в квартирі залишилась проживати тільки її мати - ОСОБА_5 , яка залишилась без підтримки від відповідачки, яка жодного разу не приїхала відвідати свою матір, матеріально не допомагала у зв,язку з тяжким матеріальним становищем через низьку хвороб і похилим віком. Відповідачка нічого не зробила за для покращенням умов життя матері, полегшення стану здоров,я, станом квартири, де жила її мати не цікавилась, ні сплатою комунальних послуг, ні яким чином інші люди допомагають її матері житті, задовольняють її потреби, прохання. Довідка про начислення та сплату за квартиру, де проживала ОСОБА_5 з 01 січня 2012р. по грудень 2015р. на л.с. 240-241 т.1., бухгалтерські документи за оплату комунальних послуг за 2000-2012 роки не зберігаються , згідно листа КП «ЖКС`Північний» від 09 .02.2017р. (л.с.238 т.1)

За життя ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , позивачка ОСОБА_1 несла всі витрати щодо утриманню квартири в жилому належному стані, по сплаті за отриманні комунальні послуги, витрати на харчування, побутовий догляд, медичні потреб, тому що ОСОБА_5 мала тільки маленькій дохід у вигляді маленького розміру пенсії (на 01 січня 2010 р. - 847,82 грн., на 01 січня 2011р. - 902,82 грн., на 01 січня 2012р. - 982,56 грн., на 01 січня 2013р. - 1159,60 грн., на 01 січня 2014р. - 1218,45 грн., на січня 2015р. - 1218,45 грн., на 01 січня 2016р. - 1343,45 грн. л.с. 130-135 т.1 ).

Згідно актового запису про смерть №6549 від 24 червня 2016 р. (л.с.179-181 т.1), ОСОБА_5 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що також відображено в документах представлених Суворовським ВП м.Одеси ГУНП в Одеській області л.с.232,235-236 т.1).

Крім того, за ОСОБА_5 здійснювався фізичний догляд як позивачкою, так і її рідною сестрою ОСОБА_11 - свідком по справі, оскільки тяжкохвора ОСОБА_5 могла тільки пересуватись по квартирі, не мала змогу обслуговувати себе без сторонньої допомоги. Всебічний догляд та матеріальне забезпечення здійснювалось за проханням ОСОБА_5 та і самої ОСОБА_2 , що вона ніколи не заперечувала. Фактично всі турботи за своєю матір,ю ОСОБА_5 , залишені ОСОБА_2 , на своїх родичів в особі позивачки - двоюрідної сестри ОСОБА_1 , якої допомагали сестра ОСОБА_11 , рідний брат померлої ОСОБА_14 . Позивачка ОСОБА_1 надала суду квитанції про сплату за комунальні послуги за 2010р., 2015-2016р.р., оскільки інших квитанцій не зберіглося л.с.187-216 т.2.

З 25.10.1998р. по 21.08.2012р. ОСОБА_5 знаходилась на обліку відділені соціальної допомоги вдома з закріпленим за нею соціальним робітником. Л.с.237

За життя в 2015 р., ОСОБА_5 своїм позовом підтвердила, що на протязі всіх років з моменту від,їзду відповідачки до США , повний догляд та її матеріальне забезпечення , її племінниця ОСОБА_1 витратила своїх особистих грошових коштів щодо до догляду за хворою літньою ОСОБА_5 , на сплату комунальних послуг за квартиру, на підтримування належного стану квартири, на загальну суму 300 000,00 грн., моральну шкоду в сумі 100 000,00грн.

Крім того, з довідки про склад сім,ї від 04 червня 2015 р. №581 позивачу стало відомо , що в квартирі крім ОСОБА_5 з відповідачкою, зареєстровані ще інші особи - ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які там ніколи не проживали, комунальні платежі не сплачували. Тільки при матеріальній допомозі позивачки ОСОБА_1 , довідка про доходи ОСОБА_1 на л.с.228-230 т.1, можливо було сплачувати необхідні платежі за квартиру на протязі всіх років життя ОСОБА_5 , з моменту від,їзду доньки до США і до смерті ОСОБА_5 .

Сторони по справі є близькими родичами, померла ОСОБА_5 є рідною сестрою батька позивачки - ОСОБА_14 , тому ОСОБА_1 і ОСОБА_2 двоюрідні сестри, що не заперечувалось відповідачкою ОСОБА_2 .

Сторонами не заперечується, що відповідачка поїхала з України до США на постійне проживання приблизно у 2000р-2001р., з того часу не поверталась до країни, лише один раз приїхала на декілька днів до країни в середині 2000 років, як зазначили свідки, що не заперечувала ОСОБА_1 . Весь період з вид,їзду до США, мати відповідачки ОСОБА_5 залишилась в місті Одеса на самоті, під піклуванням близьких родичів - це родини її рідного брата ОСОБА_14 , в особі рідної племінниці ОСОБА_1 , якої допомагала також і її рідна сестра ОСОБА_11 (свідок по справі) . Як зазначено в довідки МСЕК, інвалід Першої групи ОСОБА_5 потребує стороннього догляду л.с.8 т.1, але доглядала, опікувалась і матеріально забезпечувала необхідним ОСОБА_1 , якої допомагали сестра ОСОБА_11 і її батько ОСОБА_14 , рідний брат померлої ОСОБА_5 .

За всі роки проживання відповідачки в США, вона тільки два рази передавала грошові кошти в розмірі 200 доларів США через свою подругу ОСОБА_13 , надавши гроші брату матері ОСОБА_5 - ОСОБА_14 , який пояснив як свідок , що отримував два рази гроші в розмірі по 200 доларів США , коли сталися інсульти у ОСОБА_5 , та 300 доларів США один раз відповідачка надала для свого брата, від ОСОБА_13 , це також підтвердила ОСОБА_1 , але уся повнота турботи лягла на позивачку ОСОБА_1 Допомагала доглядати за ОСОБА_5 фізично, друга племінниця ОСОБА_11 , що вона пояснила при допиті в судовому засіданні від 06 вересня 2017р.(л.с. 69-77 т.2) та при повторному допиті від 20 лютого 2018 року (л.с.106-120 т.2).

В своїх поясненнях свідки ОСОБА_11 і ОСОБА_14 підтвердили обставини, на які посилається позивачка. Свідок ОСОБА_13 в своїх поясненнях не заперечувала, що повний догляд ОСОБА_5 , без якого вона не могла обійтись, здійснювали родичі відповідачки, декілька разів вона передавала гроші в сумі 200 доларів США ОСОБА_14 , а зі ОСОБА_1 не знайома. Як і пояснення свідка ОСОБА_7 ні яким чином не спростовують обставини заявленого позову.

Суд вважає необхідним задовольнити вимогу щодо моральної шкоди частково, стягнувши на корить ОСОБА_1 в сумі 5000,00 грн., яка здійснювала догляд і утримування матері відповідачки з 2000-2001років до дня смерті ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , займалась організацією поховання. Відповідачка до цього часу так і не приїхала до країни, на могилу матері не відвідала. Крім того, за життя ОСОБА_5 відчувала душевний біль як мати, що вона залишилась без піклування доньки, бажала щоб донька її забрала до себе, через це зазнавала моральну шкоду, вважаючи себе покинутою, що відображено в позові від липня 2015р.

29 травня 2017р. судом отримано заяву від ОСОБА_3 про вступ у справу в якості третьої особи л.с.10-12 т.2. ОСОБА_3 надав суду копію Свідоцтво від 02 липня 2016 року за № в реєстрі 465, посвідчену приватним нотаріусом Т.Є Харитоновою, про право власності на квартиру АДРЕСА_5 (л.с.15, 13-14. т.2, ) протокол №174376 проведення електронних торгів від 09 червня 2016 року л.с.16. т.2, Акт державного виконавця про реалізацію нерухомого майна боржника від 24 червня 2016 року л.с.17 т.2.

Державне підприємство «СЕТАМ» повідомило наступне по виконанню рішення від 20 жовтня 2015р. по даній справі, та надало відповідні документи на л.с. 189-212 т.1, згідно ухвали суду від 09 листопада 2016р.(л.с.154-155 т.1) .

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції " роз`яснено, що виходячи з принципу процесуальної рівноправності сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010).

Враховуючи вищезазначене , суд вважає, що пояснення відповідачки ОСОБА_2 і її адвоката Жекова І.В., спростовуються показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_14 , а з пояснень свідка ОСОБА_13 і ОСОБА_7 вбачається, що фактично піклуванням в повній мірі займались ОСОБА_1 , її сестра ОСОБА_11 і їх батько ОСОБА_14 . Судом не приймаються в обгрунтування її посилань в запереченнях

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України).

Отже, в силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

В свою чергу, у ході розгляду даної справи відповідачем, у порядку статті 81 ЦПК України, не було надано суду належних і допустимих доказів на спростування позовних вимог, а також не було обґрунтовано наявність передбачених статтею 82 ЦПК України обставин, які б зумовлювали звільнення від доказування наявності наведених ним обставин.

Відповідно до правил статті 206 Сімейного кодексу України , у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов,язаних з лікуванням та доглядом за ними. Норми статті 203 СК України вказують на те, що дочка, син крім сплати аліментів зобов,язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Отже, обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів:1) походження дитини від матері, батька 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних обставин.

З огляду на вищевикладене вбачається, що право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. А необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Також суд має враховувати, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом.

Зазначений правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15 та Верховним Судом у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17.

Разом з тим, вирішуючи справу по суті, суд зазначає, що утримання батьків дітьми є відповідною компенсацією за утримання і турботу, надану батьками дитині. В нормальних умовах діти добровільно допомагають своїм непрацездатним батькам і турбуються про них. Неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Любов , доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш суд враховує, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до частини 2 статті 1 СК України є утвердження почуття обов`язку перед батьками.

За змістом статті 7 СК України сімейні відносини регулюються Сімейним кодексом України.

Відповідно до частини 1 статті 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги

Так, згідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», а також Постановою Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України», непрацездатними визнаються особи, які досягли пенсійного віку або є інвалідами 1,2,3 груп, а пункт 21 даної Постанови Пленуму ВСУ зазначає, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК)

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1ст. 204 СК України. Моментом виникнення обов`язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Відповідно до ст. 206 СК України у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, інвалідами, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, повязаних з лікуванням та доглядом за ними.

Відповідно до частини 1 ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , була тяжко хворою людиною, з 1-ю групою інвалідністю, потребувала сторонньої матеріальної допомоги, яку надавала їй ОСОБА_1 з сестрою ОСОБА_11 і братом померлої ОСОБА_14 , без допомоги яких ОСОБА_5 не змогла б існувати, залишившись на межі бідності.

Стаття 3 ЦК України встановлює загальні засади цивільного законодавства , а саме : неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків встановлених Конституцією України та законом ; свобода договору; свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом ; судовий захист цивільного права та інтересу; справедливість, добросовісність та розумність.

Стаття 13 ЦК України передбачає , що цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства; при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині; не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах; при здійсненні цивільних прав особа повинна додержуватися моральних засад суспільства; не допускаються використання цивільних прав з метою неправомірного обмеження конкуренції, зловживання монопольним становищем на ринку, а також недобросовісна конкуренція ; у разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами 2-5 цієї статті, суд може зобов,язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки встановлені законом..

Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 51 Конституції України України закріплює обов`язок повнолітніх дітей піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

З урахуванням вище наведеного, суд задовольняє позов частково, стягує грошові кошти витрачені ОСОБА_1 на догляд і забезпечення життя ОСОБА_5 в сумі 150 000,00 грн., оскільки при розгляді справи в 2015р. ОСОБА_1 заявляла вимоги щодо стягнення на її корить 150 000,00 грн., а інша вимога щодо стягнення 150 000,00грн. стосувалась ОСОБА_5 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 , а ОСОБА_1 не є правонаступником померлої ОСОБА_5 . Суд частково задовольняє вимогу щодо моральної шкоди на користь ОСОБА_1 - в сумі 5000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 3, 4-7,11-13,17- 18,109,131,137, 141, 211, 223, 263-265, 268, 352,354 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (АДРЕСА_2 ) , третя особа, без самостійних вимог на, стороні позивача ОСОБА_3 ( АДРЕСА_10 ) про стягнення матеріальних коштів - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН № НОМЕР_1 , (АДРЕСА_2 ) , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН № НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_11 , матеріальні кошти в розмірі 150 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН № НОМЕР_1 , (АДРЕСА_2 ) , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ІПН № НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_11 , моральну шкоду в розмірі - 5 000,00 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Суворовський районний суд м. Одеси.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Складання повного рішення (постанови) суду відбувається згідно до ч.6ст259 ЦПК України.

Повний текст рішення складено 30 січня 2020 року.

Суддя