Справа № 603/552/20
Провадження №2/603/245/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2020 р. м. Монастириська

Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді : Іванчука В.М.

при секретарі: Швець Н.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Монастириська матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 29.08.2002 року сторони уклали шлюб, який зареєстрували у Лазарівській сільській раді Монастириського району Тернопільській області. На даний час шлюб між сторонами не розірвано, при цьому відповідачем ОСОБА_2 подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . За час перебування у шлюбі позивач захворіла та тривалий час перебувала на стаціонарному лікуванні, в результаті чого їй встановлено ІІІ групу інвалідності довічно. На даний час позивач не працює, перебуває на обліку в Бучацькому об`єднаному управлінні ПФУ в Тернопільській області та отримує пенсію у зв`язку з втратою працездатності в розмірі 2000 грн. Діти на даний час проживають з позивачем та перебувають на її утриманні. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто, при цьому відповідач добровільно аліменти не сплачує, у зв`язку з чим позивач змушена звертатись до суду. У зв`язку з наведеним, просить ухвалити рішення яким стягувати з відповідача аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі розмірі 3000 грн. на кожну дитину щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, хоча належним чином повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи. Від позивача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи. Від представника відповідача адвоката Андрусенка І.Я. до суду надійшов відзив на позов, згідно якого останній позовні вимоги визнає частково на суму 2000 грн. на кожну дитину, щомісяця. В обгрунтування своїх заперечень посилається на те, що відповідач має на утриманні двох батьків пенсійного віку. Також вказує, що відповідач не зареєстрований як приватний підприємець, не має додаткових доходів, не є власником рухомого чи рухомого майна. Крім того, відповідач працює майстром у ВАТ «тернопільобленерго». Середня нарахована місячна заробітна плата за останні шість місяців становить 16705, 83 грн. Середня сума заробітної плати становить 13448,19 грн. Також вказує, що відповідач на даний час щомісячно оплачує кредит по рахунку НОМЕР_1 у Державному Ощадному Банку України. Станом на 28.10.2020 року борг відповідача становить 17459,29 грн. Щомісячно відповідач сплачує кредит у розмірі 900 грн. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що матеіральне становище відповідача дає йому можливість сплачувати аліменти в розмірі, в якому просить позивач. У звязку з наведеним, позов визнає частково на суму 2000 грн на кожну дитину щомісяця, просить справу розглядати за його відсутності та відсутності відповідача.

Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до часткового задоволення виходячи із наступного.

Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 29.08.2002 року Лазарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2.

За час шлюбу у сторін народилось двоє дітей: син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 18.04.2006 року Лазарівською сільською радою Монастириського району Тернопільської області, актовий запис №2); дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3 , видане 12.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Монастириського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис №22).

Позивач зазначає, що діти на даний час проживають з нею та перебувають на її утриманні. Угоди про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто, при цьому відповідач добровільно аліменти не сплачує.

Так, згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1886 від 26.08.2020 року, позивач ОСОБА_1 зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , та до складу її сім`ї/зареєстрованих входять, зокрема, син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Стаття 200 Сімейного кодексу України визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

В силу вимог ст. 182 СК суд при визначенні розміру аліментів враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до частини третьої ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Судом встановлено, що способу виконання обов`язку щодо утримання дитини позивач та відповідач не визначили, батько в добровільному порядку коштів на утримання дитини не надає. Діти на даний час проживають із позивачем та перебувають на її утриманні.

Згідно довідки №657 від 26.08.2020 року, виданої Монастириським відділом обслуговування громадян Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку та одержує пенсію за віком (по інвалідності) з 06.07.2017 року.

Згідно довідки про доходи №6931 9294 9257 1919, сума отриманої позивачем ОСОБА_1 пенсії за період з 01.01.2019 року по 31.12.2019 року становить 23.392, 17 грн.

Відповідно до довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0815107 від 11.07.2017 року, ОСОБА_1 встановлено третю групу інвалідності. Згідно вищевказаної довідки, позивачу ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця.

Обгрунтовуючи свої заперечення щодо позову, сторона відповідача посилається на те, що відповідач має на утриманні двох батьків пенсійного віку. Також вказує, що відповідач не зареєстрований як приватний підприємець, не має додаткових доходів, не є власником рухомого чи рухомого майна.

При цьому, доводи представника відповідача про те, що на утриманні відповідача ОСОБА_4 , перебувають батьки: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , а також про те, що відповідач не є власником будь-якого рухомого і нерухомого майна суд оцінює критично, оскільки згідно довідки №256/10-06 від 19.11.2020 року, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , однак за вказаною адресою не проживають.

Крім того, вищевказані доводи спростовуються витягом з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів.

Також представник відповідача посилається на те, що відповідач на даний час щомісячно оплачує кредит по рахунку НОМЕР_1 у Державному Ощадному Банку України. Станом на 28.10.2020 року борг відповідача становить 17459,29 грн. На підтвердження зазначених доводів представником відповідача надано копію виписки по картковому рахунку № НОМЕР_1 від 28.10.2020 року.

Інших доводів та доказів на підтвердження своїх заперечень, відповідачем суду надано не було.

Таким чином, суд приходить до переконання, що заперечення відповідача є безпідставними, в більшій мірі не грунтуються на вимогах чинного законодавства та не спростовують висновків суду про те, що відповідач має можливість та зобов`язаний надавати допомогу на утримання дітей, оскільки за станом здоров`я не позбавлена можливості працювати та утримувати їх.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд виходить з розумності та достатності розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивача на утримання неповнолітньої дитини, встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, та інші обставини визначені ст.182 СК України.

Таким чином, оцінюючи перевірені в судовому засіданні докази, виходячи із позовних вимог позивача, рівності обов`язку батьків щодо утримання дітей, матеріального становища відповідача, його стану здоров`я та стану здоров`я дитини, беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково та стягувати із відповідача аліменти на утримання дітей ОСОБА_1 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно, що буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дітей.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат по справі, суд враховує те, що позивач звільнений від сплати судового збору, на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому відповідно до ст. 141 ЦПК України його слід стягнути з відповідача.

Таким чином, із відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 840,80 грн.

Керуючись ст.ст.4, 10, 81, 259, 263-268, 272, 273, 352, 354, 355, Цивільного процесуального кодексу України, ст. ст. 180,182,192 Сімейного кодексу України, суд,-

УХВАЛИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити частково.

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , аліменти на утримання дітей: сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 та дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2500 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, починаючи з 11 вересня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в дохід держави 840,80 грн. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Тернопільського апеляційного суду через Монастириський районний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 від 07.09.2004 року.

Відповідач: ОСОБА_2 : с.Лазарівка, Монастириський район, Тернопільська область.

Суддя В. М. Іванчук