Номер провадження: 22-ц/813/8743/20
Номер справи місцевого суду: 497/402/19
Головуючий у першій інстанції Гончарова-Парфьонова О.О.
Доповідач Заїкін А. П.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 497/402/19

Номер провадження: 22-ц/813/8743/20

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

- головуючого судді Заїкіна А.П. (суддя-доповідач),

- суддів: - Князюка О.В., Погорєлової С.О.,

учасники справи:

- позивач ОСОБА_1 ,

- відповідач ОСОБА_2 ,

розглянувши у передбаченому ст. 369 ЦПК України порядку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 , на рішення Ренійського районного суду Одеської області, ухвалене у складі судді Гончарової-Парфьонової О.О. о 18 годині 20 хвилині 02 вересня 2020 року, повний текст рішення складено 10 вересня 2020 року,

встановив:

У березні 2019 року ОСОБА_5 представник ОСОБА_4 , який на підставі довіреності керував належним ОСОБА_6 автомобілем, звернувся до суду з вищезазначеним уточненим у жовтні місяці позовом, в якому остаточно просить стягнути з відповідача завдану майнову шкоду в розмірі - 50 862,90 грн..

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 30.08.2018 року в с. Кубей, по вул. Шкільна, Болградського районного суду Одеської області відповідач, керуючи транспортним засобом «Форд Транзит», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , навмисно в`їхав в належний на праві власності ОСОБА_7 транспортний засіб «Ауді-Q7», чим завдав останній матеріальну шкоду.

У день скоєння ДТП відповідач свою вину визнав та пообіцяв відшкодувати нанесену ним шкоду. Але у подальшому цього не зробив. Позивачка з цього приводу зверталася із заявою до Болградського ВП ГНУНП в Одеській області, але згідно відповіді від 13.09.2018 року за вих. № 441/1-5734 їй було повідомлено, що відповідач відмовився надати належний йому автомобіль для огляду.

Позивачка з метою встановлення розміру відшкодування шкоди подала заяву до Моторного (транспортного) страхового бюро України (далі МТСБУ), але разом з тим вважає, що відповідальність за завдану шкоду повинна нести особа, яка на законній підставі використовувала транспортний засіб (Т. 1, а. с. 2 4, 135 - 137).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 19.03.2019 року було відкрито загальне позовне провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (Т. 1, а. с. 22 22 зворотна сторона).

У травні 2019 року до суду надійшов відзив ОСОБА_2 на позов, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що позовні вимоги є безпідставними. ОСОБА_4 надав йому розписку про те, що він не має до нього претензій. Відсутні докази про те, які пошкодження були завдані, не має Акту огляду автомобіля «Ауді-Q7» (Т. 1, а. с. 42 -7 48).

Ухвалою Болградського районного суду Одеської області від 12.06.2019 року було задоволено заяву ОСОБА_2 про відвід судді. Справу передано до канцелярії суду для визначення іншого судді (Т. 1, а. с. 69 70 зворотна сторона).

У зв`язку з тим, що для повторного розподілу справи не вистачало необхідної кількості суддів (Т. 1, а. с. 74), справу було передано з Болградського районного суду Одеської області до Ренійського районного суду Одеської області (Т. 1, а. с. 76 77 зворотна сторона).

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 26.06.2019 року було відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання (Т. 1, а. с. 80 80 зворотна сторона).

Ухвалою Ренійського районного суду Одеської області від 27.11.2019 року було закрито підготовче провадження у справі. Призначено справу до судового розгляду (Т. 1, а. с. 192).

ОСОБА_8 до судового засідання не з`явилась. Причини неявки не повідомила.

Представник позивачки - ОСОБА_5 у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі з урахуванням його заяви про уточнення позовних.

Представник позивачки - ОСОБА_4 у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Пояснив, що згідно законодавства України усі транспортні засоби повинні бути застраховані. Згідно інформації наявної в МТСБУ автомобіль «Ауді-Q7» був належним чином застрахований в Україні, а у автомобіля «Форд Транзит» була відсутня страховка з 2016 року. Також пояснив, що співробітниками поліції протокол про ДТП не складався, тому що коли вони прибули на виклик про скоєння ДТП, ОСОБА_2 поїхав з місця ДТП, а коли побачив поліцейську машину, розгорнувся і повернувся до будинку ОСОБА_4 та припарковав свій автомобіль за поліцейською машиною. Потім вже у дворі вони поспілкувались та ОСОБА_2 повідомив що зранку відшкодує витрати.

Стосовно ДТП пояснив, що ОСОБА_2 пошкодив його машину коли проїжджав поруч з його автомобілем. Коли він, після того як проїхав ОСОБА_2 , сів у автомобіль «Аudi» двері важко відкривались. Після того як він доїхав додому, то залишив автомобіль біля воріт і почав телефонувати на 102. З місця ДТП зателефонувати не зміг, так як в нього вимкнувся телефон. Пошкодження на автомобілі побачив коли він вже знаходився у дворі його будинку.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився. Причини неявки не повідомив.

Представник відповідача - ОСОБА_9 у судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Посилалася на те, що до позовної заяви про відшкодування матеріальної шкоди завданої ДТП доданий лист-відповідь начальника Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Зайкова С.В., з якого вбачається, що ОСОБА_2 відмовився надати автомобіль для огляду. Проте, у зазначеному листі відсутня інформація: про дату ДТП, складення протоколу, чи притягнуто особу до відповідальності. З обставин ДТП викладених представником позивачки - ОСОБА_4 у повідомленні про дорожньо-транспортну пригоду не вбачається, яке саме ДТП було скоєно та при яких обставинах, який автомобіль або автомобілі було пошкоджено та характер пошкоджень не зазначено. Пояснила, що в матеріалах справи відсутні докази того, що саме відповідач скоїв ДТП, наслідком якої завдано матеріальну шкоду. Зазначила, що авто-товарознавча експертиза по справі не проводилась. В матеріалах справи наявна лише оцінка транспортного засобу, яка не є експертизою, а отже не є належним доказом по справі. Огляд транспортного засобу оцінювачем проводився після спливу значного часу та проведений 14.09.2018 року. Звернула увагу на встановлені оцінювачем при огляді транспортного засобу значні пошкодження «Ауді-Q7» як з правого, так і лівого боку автомобіля, які взагалі викликають сумніви.

Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 02.09.2020 року у задоволенні вищевказаного позовуОСОБА_5 , діючого в інтересах ОСОБА_10 , відмовлено в повному обсязі.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що водії транспортних засобів як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_2 покинули місце ДТП. На автомобілі «Audi», який був оглянутий 30.08.2018 року у дворі будинку ОСОБА_4 , було виявлено пошкодження лівої сторони вказаного автомобілю. Наявність механічних пошкоджень автомобілю, на якому приїхав ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_4 , встановлена поясненнями свідка ОСОБА_11 .. З пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається, що вони не бачили момент скоєння ДТП, огляд місця ДТП ними не здійснювався.

З відповіді начальника Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Зайкова С.В. від 13.09.2018 року № 441/1-5734 вбачається, що за фактом ДТП (ЖЄО № 2587 від 30.08.2018 року) була проведена перевірка, за якою встановлено матеріальні і майнові претензії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , однак матеріали перевірки суду не надані.

Оцінювачем ОСОБА_13 наданий звіт № 14-09/18 про оцінку автомобіля «Audi Q7», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , за висновками якого вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена рівною - 50 862,90 грн.. У звіті зазначено, що огляд пошкодженого автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводився 14.09.2018 року, за адресою - м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 4, у світлий час доби, в присутності представника власника транспортного засобу - ОСОБА_4 .. Учасник ДТП ОСОБА_2 запрошувався на огляд телеграмою, однак в призначений час не з`явився, огляд проводився без його участі.

Однак, у додатках до вищезазначеного звіту відсутні підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про проведення огляду вищевказаного транспортного засобу з метою встановлення вартості відновлюваного ремонту, не зазначено яким саме способом здійснювалось транспортування пошкодженого транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 до місця його огляду та оцінки. Позивачем та її представниками також не надані докази підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про проведення 14.09.2018 року огляду вищевказаного транспортного засобу з метою встановлення вартості відновлюваного ремонту.

Відповідно до Звіту встановлені наступні пошкодження транспортного засобу, а саме: передні праві двері деформація більше 50 відсотків з численними складками металу; накладка передньої правої двері порушення структурного покриття; задні ліві двері деформація більше 50 відсотків з утворенням складок металу; накладка задньої лівої двері порушення структурного покриття; ліве переднє крило деформація більше 50 відсотків з утворенням складок металу; диск переднього лівого колеса порушення ЛФП; передній бампер порушення ЛФП; спойлер переднього бамперу порушення структурного покриття.

Однак, зазначені пошкодження правої двері та накладки передньої правої двері не узгоджуються з обставинами викладеними у позовній заяві та поясненнями представників сторін та свідків.

На підставі повного і всебічного з`ясування обставин справи, аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність наданих доказів, суд першої інстанції дійшов до висновку, що позивачем та її представниками не доведено безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наявними збитками, тому позовну заяву необхідно залишити без задоволення (Т.2, а.с.5 8 зворотна сторона).

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 представник ОСОБА_10 просить рішення суду першої інстанції скасувати. Ухвалити нове судове рішення про задоволення позову в повному обсязі.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що оскаржуване ухвалено судом першої інстанції при невідповідності висновків, викладених у рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.

Апелянт посилається на те, що: 1) відповідач не спростував доводи позивача, не довів, що шкоди завдано не з його вини; 2) обставини, на які представник відповідача посилався у судових дебатах, необхідно було викласти у заявах по суті справи і повинні бути досліджені судом під час розгляду справи по суті; 3) чинне законодавство не визначає підтвердження вини заподіювача шкоди виключно з наявністю доказів притягнення особи до адміністративної відповідальності; 4) уточнені позовні вимоги відповідають як оцінці, так і фактичним обставина справи. Пошкодження з правого боку належного позивачці автомобіля змістом позовних вимог не охоплюються.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 03.11.2020 року відкрито апеляційне провадження у справі. Роз`яснено учасникам справи їх право подання відзиву на апеляційну скаргу протягом семи днів з дня отримання ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі, з пропозицією надати відзив протягом встановленого строку, та копія апеляційної скарги була направлена сторонам.

Матеріали справи містять відомості щодо отримання копії ухвали про відкриття апеляційного провадження у справі ОСОБА_14 , що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

ОСОБА_2 правом надання відзиву не скористався. Відзив на апеляційну скаргу не надійшов.

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.12.2020 року закінчено підготовку справи до розгляду. Визначено провести розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) її учасників.

Згідно із ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи (їх виклик). У такому випадку судове засідання не проводиться.

Пунктом 1 ч. 4, п. 1 ч. 6 ст. 19 ЦПК України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ.

Малозначними справами є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Відповідно п. 1 ч. 1, ч. ч. 2, 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднанні з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1 5 цієї частини.

Дана справа за ціною позову (50 862,90 грн.) є малозначною, тому вона підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.

Згідно зі ст. 369 ЦПК України справу розглянуто апеляційним судом без виклику її учасників.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 3 ст. 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.

Згідно з положеннямич. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтями 5, 12, 13, 81, 83 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Колегія суддів погоджується з вищезазначеними висновками суду першої інстанції щодо необхідності відмови у задоволенні вимог позову. Вважає, що на підставі наявних у справі, наданих її учасниками і досліджених судом доказів суд вірно встановив вищевказані обставини по справі, дійшов правильного вищевказаного висновку про відмову в задоволенні позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, вимогам норм матеріального (ст. ст. 22, 386, 1166 ЦК України, ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів») та процесуального (ст. ст. 81, 263, 264 ЦПК України) права.

На підставі наявних у справі, наданих її учасниками та досліджених судом доказів встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

30.08.2018 року в с. Кубей, по вул. Шкільна, Болградського районного суду Одеської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Форд Транзит», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 і належного на праві власності ОСОБА_7 , та автомобіля «Ауді-Q7»,державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 .. Внаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди вказані транспортні засоби отримали механічні ушкодження. Водії транспортних засобів як ОСОБА_4 , так і ОСОБА_2 покинули місце ДТП.

На автомобілі «Audi», який був оглянутий 30.08.2018 року у дворі будинку ОСОБА_4 , було виявлено пошкодження лівої сторони вказаного автомобілю. Наявність механічних пошкоджень автомобілю, на якому приїхав ОСОБА_2 до будинку ОСОБА_4 , встановлена поясненнями свідка ОСОБА_11 .. З пояснень свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 вбачається, що вони не бачили момент скоєння ДТП, огляд місця ДТП ними не здійснювався.

З відповіді начальника Болградського ВП Ізмаїльського ВП ГУНП в Одеській області Зайкова С.В. від 13.09.2018 року № 441/1-5734 вбачається, що за фактом ДТП (ЖЄО № 2587 від 30.08.2018 року) була проведена перевірка, за якою встановлено матеріальні і майнові претензії ОСОБА_4 та ОСОБА_2 , однак матеріали перевірки суду не надані.

Згідно звіту № 14-09/18 про оцінку автомобіля «Audi Q7», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , вартість відновлюваного ремонту автомобіля з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу визначена рівною - 50 862,90 грн.. У звіті зазначено, що огляд пошкодженого автомобіля «Audi Q7», реєстраційний номер НОМЕР_2 , проводився - 14.09.2018 року, за адресою - м. Одеса, пр-т Небесної Сотні, 4, у світлий час доби, в присутності представника власника транспортного засобу - ОСОБА_4 .. Учасник ДТП ОСОБА_2 запрошувався на огляд телеграмою, однак в призначений час не з`явився, огляд проводився без його участі.

Однак, у додатках до вищезазначеного звіту відсутні підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про проведення огляду вищевказаного транспортного засобу з метою встановлення вартості відновлюваного ремонту, не зазначено яким саме способом здійснювалось транспортування пошкодженого транспортного засобу, а саме автомобіля «Audi Q7», державний реєстраційний номер - НОМЕР_2 , до місця його огляду та оцінки. Відсутні докази підтвердження повідомлення ОСОБА_2 про проведення 14.09.2018 року огляду вищевказаного транспортного засобу з метою встановлення вартості відновлюваного ремонту.

Відповідно до вищевказаного Звіту оцінки встановлені наступні пошкодження транспортного засобу, а саме: - передні праві двері деформація більше 50%, з численними складками металу; - накладка передньої правої двері порушення структурного покриття; - задні ліві двері деформація більше 50% з утворенням складок металу; - накладка задньої лівої двері порушення структурного покриття; - ліве переднє крило деформація більше 50% з утворенням складок металу; - диск переднього лівого колеса порушення ЛФП; - передній бампер порушення ЛФП; - спойлер переднього бамперу порушення структурного покриття.

Зазначені пошкодження правої двері та накладки передньої правої двері не узгоджуються з обставинами викладеними у позовній заяві та поясненнями представників сторін та свідків.

Між учасниками справи склалися правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України, ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

З огляду на це та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Згідно з правовим висновком Верховного Суду викладеним у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 727/6631/17: «За змістом ч. 2 ст. 1166 ЦК України у справах про завдання шкоди діє презумпція вини відповідача, тобто позивач має надати суду лише докази наявності шкоди, а докази спростування своєї вини має надати відповідач».

Частиною 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Встановлено, що ОСОБА_2 заперечує свою вину в завданні майнової шкоди. Встановлено, що сторони по справі після скоєння дорожньо-транспортної пригоди обидва покинули місце ДТП.

Пунктом 2.10 Правил дорожнього руху, затверджений постановою КМ України від 10.10.2001 року, в редакції станом на час скоєння дорожньо-транспортної пригоди, встановлено, що у разі причетності до дорожньо-транспортної пригоди водій зобов`язаний негайно зупинити транспортний засіб і залишатися на місці пригоди. Не переміщати транспортний засіб і предмети, що мають причетність до пригоди. Вжити всіх можливих заходів для збереження слідів пригоди, огородження їх та організувати об`їзд місця пригоди.

Враховуючи, що потерпіла сторона покинула місце ДТП, проведення огляду пошкодженого автомобіля через значний час після скоєння ДТП, правильним є висновок суду пронедоведеність безпосереднього причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та наявними збитками.

Доводи апеляційної скарги щодо порушення судом норм матеріального та процесуального права зводяться до незгоди з висновками суду, особистого тлумачення норм матеріального і процесуального права та не впливають на фактичні обставини справи, які встановлені судом відповідно до законодавства, та на законність судового рішення.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги є безпідставними, всі доводи були розглянуті судом першої інстанції при розгляді справи, їм була надана відповідна правова оцінка, жодних нових доказів на підтвердження заперечень проти позову апелянтам надано не було, а тому суд апеляційної інстанції прийшов до висновку про те, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burgandothers v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги, що відповідно до ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння, зокрема, транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.

За вищевикладених обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_4 представника ОСОБА_10 у суду апеляційної інстанції відсутні.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 19, 268, 274, 367, 368, 369, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389 ЦПК України, Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 представника ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення Ренійського районного суду Одеської області від 02 вересня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному не підлягає за винятками, передбаченими частиною 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: О.В. Князюк

С. О. Погорєлова