ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/5012/19
Провадження № 2/210/363/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"29" січня 2020 р.
Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Сільченко В. Є., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики,
Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що зі слів відповідачів вони потребували певної суми коштів на сімейні потреби, а саме начебто отримання у власність земельної ділянки під забудову їх сім`єю домоволодіння. Позивач погодилася надати їм у позику запитувані кошти. 10 серпня 2016 року відповідач 1 отримала від позивача у позику готівкою грошову суму у розмірі 2 000 доларів США. На підтвердження факту отримання коштів (позики) відповідач 1 надала позивачеві власноручно написану розписку. Відповідно до даної розписки відповідач 1 отримала гроші на строк в один місяць і зобов`язалася повернути позивачеві вказану суму з відсотками в 200 доларів США по закінченню слідуючого місяця від дня отримання коштів, тобто 10 вересня 2016 року. 22 жовтня 2016 року чоловік відповідача 1, відповідач 2 отримав від позивача у позику готівкою грошову суму у розмірі 3000 доларів США. На підтвердження даного факту відповідач 2 також надав позивачеві розписку за власним підписом, згідно якої термін повернення вказаної суми визначено до березня 2017 року, тобто останнім днем повернення боргу є 28 лютого 2017 року. Вказаним договором позики передбачено сплату відсотків за користування отриманими коштами. Так відсотки в розмірі 200 доларів США відповідач 2 зобов`язався сплатити позивачеві до кінця листопада 2016 року та відсотки на суму в 300 доларів США до кінця січня 2017 року. На даний час відповідачі не повернули позивачці отримані упозику гроші, при цьому як стало відомо, в період дії вищевказаних боргових зобов`язань придбали у спільну власність подружжя коштовний автомобіль марки BMW д/№ НОМЕР_1 і зовсім не збираються виконувати свої боргові зобов`язання, обумовлений термін виконання яких давно збіг.
Згідно відкритої інформації НБУ, що до офіційного курсу гривні - 100 доларів США становить 2514, 4111 грн.
Позивачка просить суд стягнути з відповідачів вищевказану заборгованість.
В судове засідання сторони не викликались.
Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.
Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.
Клопотання учасників провадження до суду про розгляд справи з викликом сторін до судового засідання не надходило.
У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на поштову адресу за місцем реєстрації, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи.
Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.
Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.
Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України.
Судом встановлені наступні фактичні обставини.
10 серпня 2016 року відповідач-1 отримала від позивача у позику готівкою грошову суму у розмірі 2 000 доларів США на термін в 1 місяць з цінцевим строком повернення боргу до 10 вересня 2016 року. На підтвердження факту отримання коштів (позики) відповідач 1 надала позивачеві власноручно написану розписку (а.с. 21). 22 жовтня 2016 року відповідач-2 отримав від позивача у позику готівкою грошову суму у розмірі 3000 доларів США на визначений строк до березня 2017 року під відсоток у 200 доларів США, які зобов`язався виплатити до кінця листопада 2016 року, а також відсотки у розмірі 300 доларів США зобов`язався виплатити до кінця січня 2017 року. На підтвердження даного факту відповідач 2 також надав позивачеві розписку за власним підписом (а.с. 20).
Статтею 524 ЦК України визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті.
Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях.
Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.
Статтею 202 ЦК визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Відповідно до чч.1 та 2 ст.207 ЦК правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин уважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
За змістом ст. 1046 ЦК договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.
На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права.
Статтею 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Якщо інше не встановлено договором або законом.
За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи його укладення, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми.
Позивачем надано до суду оригінал розписки, наданої відповідачем-1 та оригінал розписки, наданої відповідачем-2.
Наявність оригіналів розписок у позивача, відсутність доказів неправомірного заволодіння позивачем розписками та фактичне визнання відповідачем суми боргу, свідчать, що відповідач зобов`язань щодо повернення грошових коштів до теперішнього часу є не виконала.
Суд зазначає, що згідно ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
При цьому, згідно із вимогами ч. 3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Разом із тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.
Згідно з частиною третьою статті 533 ЦК України використання іноземної валюти як засобу платежу при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається лише у випадку, передбаченому законом (частина друга статті 192 ЦК України).
Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що незалежно від валюти боргу (тобто грошової одиниці, в якій обчислена сума зобов`язання), валютою платежу, тобто засобом погашення грошового зобов`язання і фактичного його виконання є національна валюта України - гривня.
Оцінивши докази по даній справі в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню, ґрунтуються на нормах чинного законодавства і доведені письмовими доказами.
Крім того, матеріалами справи належним чином підтверджені понесені витрати позивачем на правовому допомогу (а.с. 11-13).
Крім того, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір, а також витрати на правову допомогу.
На підставі викладеного, ст.ст. 1046 -1050 ЦК України, керуючись ст. ст. 6-13, 81, 133, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про повернення боргу за договором позики задовольнити.
Стягнути з Мухіндо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , суму сплаченого судового збору у розмірі 628,60 грн. (шістсот двадцять вісім гривень шістдесят копійок).
Стягнути з ОСОБА_3 , 1989 р.н., АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , суму сплаченого судового збору у розмірі 628,60 грн. (шістсот двадцять вісім гривень шістдесят копійок).
Стягнути солідарно з Мухіндо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , ОСОБА_3 , 1989 р.н., АДРЕСА_3 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_2 , витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень (дві тисячі гривень).
Відповідачам, які не з`явилися в судове засідання, направляється копія заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України. Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів в порядку, передбаченому статтею 354 ЦПК України.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених законом строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: В. Є. Сільченко