Справа № 188/1527/19
Провадження № 2/188/63/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 лютого 2020 року Петропавлівський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Бурди П.О.,

при секретарі судового засідання Фесик Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Петропавлівка Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права на земельну частку (пай),

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивачка) звернулася до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області (далі відповідач) про визнання права на земельну частку (пай).

Позивачка в обґрунтування позову вказує, що вона була членом колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП) «40 Років Жовтня», розташованого на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району у період з 30.03.1989 по 09.04.1996. Під час розпайовки КСП працівники КСП «40 Років Жовтня» повідомили позивачку про те, що її не було включено до списку громадян-членів КСП, що мають право на земельну частку (пай), оскільки такого права вона не має. Позивачка вважала, що права на частку (пай) в КСП вона не має. У 2019 році на заяву сина позивача Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області надало відповідь про те, що позивачка значиться у списках громадян-членів КСП «40 Років Жовтня», що мають право на розпаювання землі, за номером 123. Позивачка звернулася з проханням виготовити та видати сертифікат про право на земельну частку (пай) до Петропавлівської районної державної адміністрацїї, але отримала відповідь, що райдержадміністрація не володіє таким сертифікатом і видати його оригінал не може, оскільки оформлення таких документів здійснюється відповідними комісіями при КСП. Однак КСП «40 Років Жовтня» було реформоване у ВСК «Миколаївський», яке на цей час ліквідоване, тому вирішити питання виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) комісією при підприємстві, землі якого розпайовуються, неможливо.

Позивачка, посилаючись на норми Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 5 червня 2003 року N 899-ІУ, Указ Президента України від 8 серпня 1995 року 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», ст.328 ЦК України, ст. 25 та п. 21 Розділу X «Перехідні положення» Земельного кодексу (далі ЗК) України просить визнати за нею право на земельну частку (пай) в земельному масиві Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 6,9 умовних кадастрових гектари.

Ухвалою від 14 листопада 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче засідання (а.с. 55).

Відповідач відзив на позов не надав.

Ухвалою від 14 лютого 2020 року закрито підготовче провадження і призначено розгляд справи по суті.

В судове засідання представник позивачки не з`явився, надав письмову заяву з проханням розглядати цивільну справу без його участі і участі позивачки, підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити в повному обсязі (а.с.61).

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідач надав письмову заяву з проханням розглядати цивільну справу без участі його представника, надати копію рішення суду, заперечень проти позову не мав за умови, що витрати позивачки по сплаті судового збору залишаться за нею (а.с.62).

Вивчивши наявні у матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що позивачка, 1962 року народження (а.с.32),

була членом КСП «40 Років Жовтня», розташованого на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області у період з 30.03.1989 по 09.04.1996.

30.03.1989 позивачку було прийнято до складу членів КСП «40 Років Жовтня» та направлено на роботу в городню бригаду. Вказана обставина підтверджується записом №1у трудовій книжці колгоспника серії НОМЕР_1 , належній позивачці ( а.с. 43 ).

09.04.1996 позивачку було звільнено зі складу членів КСП «40 Років Жовтня», про що свідчить запис №2 від 09.04.1996 у трудовій книжці колгоспника (а.с.43).

Відповідно до ч.1 ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Згідно з рішенням Миколаївської сільської Ради народних депутатів від 17.05.1995 №41/XXII було виготовлено та видано колективному сільськогосподарському підприємству «40 Років Жовтня» державний акт на право колективної власності на землю серії ДП №000019, який посвідчував, що вказаному власнику передається у колективну власність 5002,5 га в межах згідно з планом. Зазначений державний акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю за №5 (а.с. 39-40).

Працівники КСП «40 Років Жовтня» повідомили позивачку про те, що її не було включено до списку громадян-членів КСП, що мають право на земельну частку (пай), оскільки такого права вона не має. Саме у зв`язку з цим весь цей час позивачка вважала, що права на частку (пай) в КСП вона не має. У 2019 році син позивачки як її представник за довіреністю вирішив перевірити вказану інформацію та 26.02.2019 подав до відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області відповідну заяву (а.с.33 ).

26.02.2019 позивачкою отримано відповідь про те, що вона значиться у списках громадян-членів КСП «40 Років Жовтня», що мають право на розпаювання землі за номером 123 (а.с.34).

28.02.2019 позивачкою подана заява до відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з проханням повідомити, чи виготовлено на її ім`я сертифікат про право на земельну частку (пай), а в разі виготовлення прохала надати їй оригінал цього документа (а.с. 35).

Листом від 12.03.2019 відділ у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомив, що вказаний сертифікат про право на земельну частку (пай) не виготовлявся і не видавався(а.с.36).

Листом від 22.03.2019 відділ у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області повідомив, що видача вказаних сертифікатів здійснюється відповідною райдержадміністрацією (а.с.41).

За заявою позивачки від 28.02.2019 (а.с.37) відділом у Петропавлівському районі Головного управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області 12.03.2019 було надано їй копію державного акта на право колективної власності на землю КСП «40 Років Жовтня» та відомості про вартість частки (паю) та її середньої площі в умовних кадастрових гектарах (а.с. 39-40, 38).

З проханням виготовити та видати сертифікат про право на земельну частку (пай) позивачка звернулася до Петропавлівської районної державної адміністрацїї, але листом від 10.05.2019 отримала відповідь, що райдержадміністрація не володіє таким сертифікатом і видати його оригінал не може, оскільки оформлення таких документів здійснюється відповідними комісіями при КСП (а.с. 42).

Згідно з архівним витягом з протоколу №1 від 20.01.1995 звітних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «40 Років Жовтня» Петропавлівського району Дніпропетровської області рішенням загальних зборів №1 від 11.02.2000 року КСП «40 Років Жовтня» реформовано у виробничий сільськогосподарський кооператив «Миколаївський» (а.с.44 ).

З витягу з державного реєстру юридичних осіб від 29.07.2019 вбачається, що за кодом , який був присвоєний КСП «40 Років Жовтня», записів про вказану юридичну особу в реєстрі не знайдено (а.с.47).

Відповідно до листа Петропавлівської райдержадміністрацїї від 18.09.2019 за вихідним №1440.0.349-19 ВСК «Миколаївський», , є правонаступником боргів КСП «40 Років Жовтня» (а.с.45).

Ухвалою Господарського суду Дніпропетровської області від 08.02.2005 у справі №Б 15/77/03 ВСК «Миколаївський», , ліквідований (а.с.46 ).

Згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб ВСК «Миколаївський» 19.05.2006 припинено як юридичну особу (а.с. 48-49).

Отже, КСП «40 Років Жовтня» та його правонаступник ВСК «Миколаївський» як юридичні особи відсутні (а.с.50-51), тому вирішити питання виготовлення сертифікату на право на земельну частку (пай) комісією при підприємстві, землі якого розпайовуються, позивачка не може.

Відповідно до пунктів 1 і 2 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» паюванню підлягали сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам.

Паювання земель передбачало визначення розміру земельної частки (паю) у колективній власності на землю кожного члена колективного сільськогосподарського підприємства без виділення земельних ділянок в натурі (на місцевості).

Право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю.

З копії державного акта на право колективної власності на землю КСП «40 Років Жовтня» та відповіді від 26.02.2019, наданих позивачці відділом у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, вбачається, що позивачка у списках-додатках громадян-членів КСП «40 Років Жовтня», що мають право на розпаювання землі, до державного акту на право колективної власності на землю сільськогосподарського призначення, виданого КСП «40 Років Жовтня» Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, значиться за №123 (а.с.34, 39-40).

Враховуючи, що на час отримання КСП «40 Років Жовтня» державного акту на право колективної власності на землю позивачка була членом цього колективного підприємства, її безпідставно і незаконно позбавили права на земельну частку (пай) в землях цього КСП.

Відповідно до пункту 7 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» створюваний під час передачі земель у колективну власність резервний фонд використовується для передачі у приватну власність або надання у користування земельних ділянок переважно громадянам, зайнятим у соціальній сфері на селі, а також іншим особам, яких приймають у члени сільськогосподарських підприємств або які переселяються у сільську місцевість для постійного проживання.

Згідно з ст.1 Закону України від 05.06.2003 № 899-IV «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств.

Громадянам, зазначеним в абзаці п`ятому частини першої цієї

статті, земельні ділянки в натурі (на місцевості) виділяються із земель запасу чи резервного фонду в розмірі земельної частки (паю) члена сільськогосподарського підприємства, розташованого на території відповідної ради. У разі відсутності на території відповідної ради необхідних площ земель запасу чи резервного фонду земельна ділянка за їх згодою може бути виділена в натурі (на місцевості) меншого розміру або за рахунок земель запасу чи резервного фонду, розташованих на території іншої ради в межах області.

Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) (ст.2 вказаного Закону).

Стаття 5 цього Закону відносить виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв) до повноважень сільських, селищних, міських рад та районних державних адміністрацій.

У Постанові Пленуму Верховного Суду України від 16.04.2004 р. №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз`яснюється, що судам потрібно мати на увазі, що згідно зі статтею 25 Земельного кодексу України (далі ЗК) при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, а також пенсіонерам з числа працівників з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості) (п.23).

Член колективного сільськогосподарського підприємства (далі КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай).

При неможливості надати такій особі земельну частку (пай) з колективної власності через відсутність необхідної для цього землі остання відповідно до пункту 7 Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» має бути надана із земель запасу, створеного місцевою радою під час передачі землі у колективну власність.

Позови громадян, пов`язані з паюванням земель (зокрема, про визнання права на земельну частку (пай), її розмір, незаконність відмови у видачі сертифіката, виділення паю в натурі), можуть бути предметом розгляду судів. Відповідачами в таких справах є КСП, сільськогосподарські кооперативи, районна державна адміністрація, яка затверджувала розмір паю, вирішувала питання про видачу сертифіката, а також виконавчий орган чи орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі, тощо.

Статтею 25 ЗК України передбачено, що при приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій земельні ділянки передаються працівникам цих підприємств, установ та організацій, працівникам державних та комунальних закладів освіти, культури, охорони здоров`я, розташованих на території відповідної ради, а також пенсіонерам з їх числа з визначенням кожному з них земельної частки (паю) (ч.1).

Органи виконавчої влади або органи місцевого самоврядування у процесі приватизації створюють резервний фонд земель за погодженням його місця розташування з особами, зазначеними в частині першій цієї статті у розмірі до 15 відсотків площі усіх сільськогосподарських угідь, які були у постійному користуванні відповідних підприємств, установ та організацій (ч.10).

Резервний фонд земель перебуває у державній або комунальній власності і призначається для подальшого перерозподілу та використання за цільовим призначенням (ч.11).

Суд вважає, що в даному випадку позивачка правильно визначила в якості відповідача орган місцевого самоврядування, що має вирішувати питання про виділення земельної частки (паю) в натурі з земель резервного фонду.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідач письмового відзиву на позов із зазначенням заперечень проти позову і доказів на їх підтвердження суду в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України, не надав, навпаки в письмовій заяві до суду позов визнав (а.с.22).

Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, обставини, на які послалася позивачка у позові, підтверджені належними та допустими доказами, які у їх сукупності є достатніми для задоволення позовних вимог.

Згідно з листом відділу у Петропавлівському районі Головного управління Держгеокадастру в Дніпропетровській області від 11.11.2019 середня вартість частки (паю) на території Миколаївської сільської ради Петропавлівського району по колишньому КСП «40 Років Жовтня» складає 193270,61 грн (а.с.52) .

Ціна позову відповідає вказаній вартості земельної частки (паю), судовий збір позивачкою сплачено, виходячи з ціни позову, в розмірі 768гривень 40 копійок (а.с.53).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу (далі ЦПК) України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

На підставі викладеного, ст.7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство», ст.25 ЗК України, ст.ст.1, 2, 5 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)», пунктів 1, 2, 7 Указу Президента України № 720 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих в колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», керуючись ст.ст. 4, 13, 76-81, 141, 263-265, 273, 352, 354 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , до Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, код ЄДРЮО 04339066, місце знаходження: 52744, вул. Першотравнева, №182, с. Миколаївка Петропавлівського району Дніпропетровської області, про визнання права на земельну частку (пай) задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право на земельну частку (пай) в земельному масиві Миколаївської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області розміром 6,9 умовних кадастрових гектар.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення до Дніпропетровського апеляційного суду через Петропавлівський районний суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя П. О. Бурда