КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
справа №755/3698/17 головуючий у І інстанції: Виниченко Л.М.
провадження 22-ц/824/2853/2020 доповідач: Сліпченко О.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

11 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах: головуючого Сліпченка О.І., Сушко Л.П., Гуля В.В.

за участю секретаря: Пітенко І.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідь судді Апеляційного суду, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд,-

ВСТАНОВИВ:

В березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний Банк«ПриватБанк», правонаступником якого є Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі АТ КБ «ПриватБанк»та/або Банк) звернулося з вищевказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 18 квітня 2008 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір б/н., відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 15 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_1 взяті на себе зобов`язання за кредитним договором порушив, внаслідок чого у відповідача утворилася заборгованість

Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість перед банком, яка станом на 31 січня 2017 року становила 68 364,88 грн. та складалась із заборгованості за кредитом у розмірі 14 335,04 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом у розмірі 48 336,27 грн., заборгованості за пенею та комісією у розмірі 2 200,00 грн., а також штрафів відповідно до умов кредитного договору, що складаються із штрафу у фіксованій частині у розмірі 250,00 грн. та штрафу у процентній складовій у розмірі 3 243,57 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 19 червня 2017 року позов задоволено.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 09 листопада 2018 року задоволена заява представника відповідача ОСОБА_1 Пономарьова М.М. про перегляд заочного рішення, справа призначена до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання.

В січні 2019 року позивачем подана уточнена позовна заява зі збільшеним розміром позовних вимог, відповідно яких АТ КБ «ПриватБанк» просив стягнути з відповідача заборгованість станом на 31 грудня 2018 року у розмірі 229 059,40 грн., що включає: заборгованість за тілом кредиту у розмірі 14 335,04 грн., заборгованість по відсоткам за користування кредитом у розмірі 214 424,36 грн. та заборгованість за пенею і комісією у розмірі 300 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року позов задоволено частково, стягнено з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за тілом кредиту у розмірі 33,31 грн.

Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, представник АТ КБ«Приват Банк» подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовано тим, що місцевий суд неповно з`ясував обставини справи, неправильно застосував норми матеріального права та допустився порушення норм процесуального права.

Зазначає, що місцевий суд не врахував того, що матеріали справи містять докази наявної заборгованості у відповідності до наданого розрахунку, а тому підстав для відмови в задоволенні позову в повному обсязі не вбачає.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Пономарьов М.М. зауважує, що матеріали справи не містять підтверджень збільшення кредитного ліміту до 15 000 грн., крім того платіжна картка видана його довірителю на момент виникнення основної суми заборгованості вже була недійсною, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачає.

У судовому засіданні представники сторін підтримали свої позиції.

Апеляційна скарга не підлягає до задоволення з таких підстав.

Згідно вимог ст. 263 ЦПК України, - судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами;

1) письмовими, речовими і електронними доказами;

2) висновками експертів

3) показань свідків.

Згідно зі ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає в повній мірі.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідачу був відкритий рахунок 21 квітня 2008 року з лімітом кредитування у розмірі 5 000 грн. та видана кредитна картка «Універсальна» за № 4149 НОМЕР_1 , яку ОСОБА_1 отримав 05 травня 2008 року (т. 1 а.с. 11 зв).

Відповідно довідки та повідомлення АТ КБ «ПриватБанк», ОСОБА_1 за кредитним договором б/н від 18квітня 2008 року отримав картку № НОМЕР_2 зі строком дії до останнього дня квітня 2014 року (т. 1 а.с. 47, 134).

Відповідно до виписки по рахунку ОСОБА_1 та розрахунків заборгованості встановлено, що борг відповідача за тілом кредиту складає 14 335,04 грн. та виник з урахуванням збільшення кредитного ліміту до 15 000 грн., після чого 16.01.2015 р. здійснено операцію на суму 14 301,73 грн. (т. 1 а.с. 175-176).

Матеріали справи не містять доказів на підтвердження продовження відповідачу строку дії кредитної картки «Універсальна» № НОМЕР_2 та/або видачі останньому картки з новим строком дії, чи заяв ОСОБА_1 про переказ грошових коштів з вказаної кредитної картки на будь яку іншу, збільшення ліміту кредитування 16 січня 2015 р. до 15 000 грн.

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст. 1055 ЦК України).

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За змістом ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Умови таких договорів у сфері кредитних правовідносин розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам та доведені до їх відома, так як друга сторона (споживач послуг банку) лише приєднується до договору, з умовами якого він ознайомлений.

Частиною 4 ст. 55 Закону України «Про банки та банківську діяльність» передбачено, що банкам забороняється в односторонньому порядку змінювати умови укладених з клієнтами договорів, зокрема, збільшувати розмір процентної ставки за кредитними договорами або зменшувати її розмір за договорами банківського вкладу (крім вкладу на вимогу), за винятком випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст 367 ЦПК Укарїин суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів вказує, що обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом.

Місцевий судом було вірно зазначено, що з 01 травня 2014 року отримана відповідачем від ПАТ АТ «Приватбанк» за кредитним договором від 18 квітня 2008 року картка «Універсальна» була недійсною, а тому не вбачається підстав приймати до уваги нараховану з вказаного часу позивачем заборгованість по тілу кредиту.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування вищевказаного висновку, а доводи представника Банку, щодо продовження дії картки та її перевипуску не підтверджуються матеріалами справи, крім того не міститься і доказів на підтвердження виникнення зазначеної заборгованості за іншими рахунками відповідачами, як це було вказано представником Банку.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, щодо відсутності підстав вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Колегія суддів зауважує, що місцевий суд вірно послався на позицію висловлену ВеликоюПалатоюВерховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року винесеній по справі № 342/180/17, щодо відсутності підстав для стягнення процентів, пені та штрафів.

Встановлені обставини надають підстави для задоволення позовучастково, стягненнязаборгованість за кредитом у розмірі 33,31 грн. з відповідача на користь позивача.

Посилання апелянта на висновки Верховного Суду у справах №342/180/17, №356/1635/16-ц, №428/2873/17, колегією суддів відхиляються, оскільки правовідносини в них є не релевантні правовідносинам, які перебувають на розгляді апеляційного суду.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, розглядаючи спір повно та всебічно дослідив і оцінив обставини справи, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює, та прийшов до обґрунтованого висновку.

Апеляційна скарга переповнена оцінкою доказів апелянтом, при цьому не вказується, які з доказів неправомірно були судом першої інстанції не прийняті, чи досліджувались із порушенням установленого законом порядку.

Оскільки, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.367, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Київський апеляційний суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» залишити без задоволення.

Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 24 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено «12» лютого 2020 року.

Головуючий

Судді: