РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

за участю секретаря судового засідання Горбатюк І.А.

позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

представника органу опіки і піклування Пелешок І. В.

(Справа № 285/3098/20, провадження у справі № 2/0285/995/20)

розглянув у судовому засіданні у загальному порядку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Новоград-Волинської міської ради, орган опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради про усунення перешкод в спілкування з дітьми

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2020 року до суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 в якому просить зобов`язати ОСОБА_2 не чинити йому перешкоди у спілкуванні з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також визначити способи його участі у вихованні дітей, а саме: два рази на місяць, а саме другу та четверту суботу кожногомісяця з 10.00 год. по 16.00 год. поза місцем проживання дітей; спільний відпочинок першу половину літніх канікул діти проводять з ним; необмежене спілкування з дітьми засобами зв`язку; у разі, якщо св`яткові дні припадають на день його побачення з дітьми або передує дню побачення або є наступним після нього то такі дні діти проводять з ним.

В обґрунтування позову зазначив, що вони з відповідачкою перебували в шлюбі, в якого мають дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . На сьогоднішній день діти проживають з відповідачкою. Наданий час відповідачка перешкоджає йому спілкуватися з дітьми, а всі намагання мирним шляхом визначити спосіб його спілкування з дітьми призводить до конфліктів з відповідачкою.

Позивач посилаючись на те, що оскільки він являється батьком дітей, а відповідачка своїми діями порушує його права на спілкування з дітьми, просить суд позов задовольнити.

Відповідачка своїм правом на подачу відзиву не скористалась.

В судовому засіданні позивач свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Відповідачка в судовому засіданні позов не визнала та просила у його задоволенні відмовити.

Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити.

Заслухавши пояснення сторін, та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Встановлена, що з 22 листопада 2008 року ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, якій рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 25 лютого 2015 року було розірвано /а. с. 9/.

Від шлюбу мають дітей: сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які після розірвання шлюбу залишилися проживати разом з матір`ю /а. с. 6, 7,9/.

Згідно висновку органу опіки та піклування Новоград-Волинської міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Новоград-Волинської міської ради від 21 жовтня 2020 року№ 1308, доцільним рекомендувати ОСОБА_1 здійснювати свою участь у вихованні дітей відповідно до графіку спілкування в такі дні: другу та четверту суботу кожного місяця з 10.00 год. по 16.00 год. поза місцем проживання дітей; першу половину літніх канікул діти проводять за місцем проживання батька; рекомендувати ОСОБА_5 поважати права ОСОБА_1 та не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми.

Частиною третьою статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно статті 9 Конвенції держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

У статті 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування.

Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Згідно із статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.

Статтею 157 СК України встановлено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.

Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини.

Встановлено, що між сторонами склались стосунки, які позбавляють позивача можливості регулярно спілкуватися з дітьми, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні батька з дітьми, які проживають з нею, чого в судовому засіданні сторони не заперечували. Доводи ОСОБА_2 , що діти не бажають спілкуватися з батьком, в судовому засіданні свого підтвердження не знайшли.

Відповідно до статті 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та її вихованні, зокрема він ухиляється від виконання рішення органу опіки і піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи.

Зважаючи на те, що відповідачка ОСОБА_2 чинить позивачеві перешкоди у спілкуванні з дітьми, чого сама в судовому засіданні не заперечувала, суд приходить до висновку висновку про необхідність усунення перешкод батьку малолітніх дітей у спілкуванні з ними шляхом зобов`язання відповідачку не чинити перешкоди позивачеві у спілкуванні з дітьми та визначить дні побачень.

Отже, виходячи з інтересів дітей, враховуючи обставини справи, а також вік дітей, стан їхнього здоров`я, психологічний стан дітей, відсутність спілкування з батьком тривалий час, наявні між сторонами неприязні відносини та з урахуванням висновку органу опіки і піклування, суд вважає необхідним визначити наступний спосіб участі позивача у вихованні дітей: у формі зустрічей два рази на місяць, а саме другу та четверту суботу кожного місяця з 10.00 год. по 16.00 год. поза місцем проживання дітей за умови дотримання позивачем режиму дня та харчування дітей та з обов`язковим поверненням дітей до місця їх проживання з матір`ю; у формі спільного відпочинку позивача з дітьми, під час літніх канікул, загальною тривалістю не більше 30 (тридцяти) календарних днів.

Визначення такого способу участі у спілкуванні та вихованні дітей є таким, що відповідає віковим потребам малолітніх дітей, та за сумлінного відношення батька до виконання свого обов`язку є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дітей.

Також суд звертає увагу ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що вони повинні знайти шлях порозуміння між собою в інтересах дітей ОСОБА_6 і ОСОБА_7 , при цьому керуючись почуттям любові до них.

Після того, як діти подорослішають, вказаний порядок спілкування батька з дітьми може бути зміненим за домовленістю батьків або за рішенням органу опіки та піклування чи суду.

Керуючись ч. 6 ст. 259, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи служба у справах дітей Новоград-Волинської міської ради, орган опіки і піклування Новоград-Волинської міської ради про усунення перешкод в спілкування з дітьми - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 не чинити перешкоди у спілкуванні ОСОБА_1 з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визначити спосіб участі батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 у вихованні та спілкування з сином ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 : у формі зустрічей два рази на місяць, а саме другу та четверту суботу кожного місяця з 10.00 год. по 16.00 год. поза місцем проживання дітей за умови дотримання ОСОБА_1 режиму дня та харчування дітей та з обов`язковим поверненням дітей до місця їх проживання з матір`ю; у формі спільного відпочинку ОСОБА_1 з дітьми ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донькою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , під час літніх канікул, загальною тривалістю не більше 30 (тридцяти) календарних днів.

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Згідно п.п. 15.5 п. 15 Перехідних положень ЦПК (від 03.10.2017 року) апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2020 року

Головуючий