ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8304/20 Справа № 204/1463/20 Суддя у 1-й інстанції - Черкез Д. Л. Суддя у 2-й інстанції - Куценко Т. Р.
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Дніпровського апеляційного суду в складі:

головуючого Куценко Т.Р.,

суддів: Демченко Е.Л., Каратаєвої Л.О.

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу

ОСОБА_1 ,

на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року про передачу справи за позовом ОСОБА_1 до житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання незаконним та скасування рішень, за підсудністю, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання незаконним та скасування рішень (а.с. 1-6), яку в подальшому уточнив (а.с. 40-41).
Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року цивільну справу за вищевказаним позовом направлено за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська для розгляду по суті (а.с. 114-115).
ОСОБА_1 не погодившись з вказаною ухвалою суду подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права ставить питання про скасування ухвали суду та направлення справи до суду першої інстанції для продовження розгляду по суті (а.с. 121-123).
Сторони по справі передбаченим ст. 360 ЦПК України правом на подання відзиву не скористалась.
Частиною 3 статті 3 ЦПК України встановлено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції розглядає апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними в ній матеріалами на підставі пункту 1 частини 4 статті 274 ЦПК України.
Перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.
Направляючи матеріали справи за територіальною юрисдикцією (підсудністю) до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спір виник з приводу права володіння та користування нерухомим майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського районну м. Кам`янське, тому вказаний позов у відповідності до правил виключної підсудності повинен розглядатись за місцезнаходження нерухомого майна.
Колегія суддів з таким висновком погоджується, оскільки він відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки, квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро про визнання незаконним та скасування рішень.
З урахуванням уточнень просив суд визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23 грудня 2019 року, оформлене протоколом № 10, в частині виключення його зі складом сім`ї 3 особи, з обліку осіб Дніпропетровського ОТЦК та СП та виключення зі списків осіб, які користуються правом першочергового отримання жилих приміщень у зв`язку з переміщенням по військовій службі до іншої військової частини; зобов`язати житлову комісію Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки поновити його зі складом сім`ї 3 особи на квартирному обліку військовослужбовців та осіб, які користуються правом першочергового отримання житла з 05.08.1999 року; визнати незаконним та скасувати рішення житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 23 грудня 2019 року, оформлене протоколом № 10, в частині відміни попереднього рішення житлової комісії від 07.11.2019 року п. 4.3 протоколу № 9 щодо надання 2-х кімнатної квартири у АДРЕСА_2 та визнати незаконним рішення Квартирно-експлуатаційного відділу м. Дніпро від 20 грудня 2019 року, оформлене листом вих. № 525/4098 щодо позивача, яким запропоновано об`єднаній військовій комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки передати особову справу позивача для постановки на квартирний облік в об`єднану житлову комісію військової частини НОМЕР_1 згідно керівних документів з новою датою реєстрації.
Таким чином, предметом позову по даній справі в тому числі є визнання незаконними та скасування рішення відповідача житлової комісії Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в особі Дніпропетровського обласного територіального центру комплектування та соціальної підтримки в частині відміни щодо надання позивачу квартири для проживання, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку стосовно того, що, спірні правовідносини, що склались між сторонами, випливають з наданого позивачу права володіння та користування нерухомим майном (квартирою), та прийнятого в подальшому відповідачем рішення про позбавлення такого права володіння та користування, що і оскаржується позивачем в межах позовних вимог.

Як вбачається, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що спір виник з приводу нерухомого майна, а саме квартири розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року, Законом України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 року № 3477-IV інститут підсудності безпосередньо пов`язаний із забезпеченням права на справедливий судовий розгляд, що закріплено у п.1 ст. 6 Конвенції, оскільки за його допомогою визначається належний суд, тобто суд, уповноважений розглядати конкретну справу.

Відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України позови, що виникають із приводу нерухомого майна, пред`являються за місцезнаходженням майна або основної його частини. Якщо пов`язані між собою позовні вимоги пред`явлені одночасно щодо декількох об`єктів нерухомого майна, спір розглядається за місцезнаходженням об`єкта, вартість якого є найвищою.

У пункті 42 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 "Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визнання підсудності цивільних справ" судам роз`яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

За змістом статті 27 і частини 15 статті 28 ЦПК такий вибір підсудності поширюється лише на позови, для яких встановлено загальну територіальну підсудність. Отже, правило частини 15 статті 28 ЦПК не змінює правила виключної підсудності. У зв`язку із цим якщо до кількох відповідачів пред`явлено позови, пов`язані між собою, на один з яких поширюється виключна підсудність, то щодо вимог, пов`язаних між собою, діють правила статті 30 ЦПК.

Дослідивши наведені обставини та враховуючи приведені норми процесуального закону колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції вірно дійшов до висновку про передачу справи за підсудністю до Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська, оскільки спір виник з приводу права володіння та користування нерухомим майном, а саме квартирою, розташованою за адресою: АДРЕСА_1 , що територіально відноситься до Дніпровського районну м. Кам`янське, тому вказаний позов у відповідності до правил виключної підсудності повинен розглядатись за місцезнаходження нерухомого майна.
Доводи заявника на які він посилається в своїй апеляційній скарзі зводяться до його незгоди з процесуальним рішенням суду першої інстанції та доводами суду щодо його обгрунтування та не є підставою для скасування ухвали про передачу справи за підсудністю.
Тому, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а ухвала Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року підлягає залишенню без змін.
Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 379, 381-383 ЦПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 13 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий: Т.Р. Куценко

Судді: Е.Л. Демченко

Л.О. Каратаєва