Єдиний унікальний номер справи 235/6364/19
Номер провадження 2-о/235/6/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 січня 2020 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Клікунової А.С.,

присяжних: Паначевної Т.В., Шилової О.В.,

за участю секретаря судового засідання: Ліскіс О.О.,

заявника: ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання особи безвісно відсутньою, -

В С Т А Н О В И В :

На розгляд суду пред`явлено вказану заяву, в якій ОСОБА_1 просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 безвісно відсутнім з квітня 2017 року.

Заявлені вимоги обґрунтовані наступним. Заявник ОСОБА_1 з 30 серпня 2014 року перебував в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 , 1985 року народження. В шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 донька ОСОБА_3 . В квітні 2017 року чоловік заявника безвісти зник, за місцем реєстрації не проживає, на зв`язок (телефонні дзвінки, Інтернет-мережа) ні з ким із рідних та близьких не виходить, місце його знаходження не відоме. За таких обставин, ОСОБА_1 в судовому порядку порушила питання про визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім, що необхідно заявнику для можливості отримання пенсії по втраті годувальника.

Розгляд справи проведено в порядку ст. 308 ЦПК України.

Заявник ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, надала пояснення аналогічно письмово викладеним, зокрема зазначила наступне. В серпні 2014 року було укладено шлюб з ОСОБА_4 , після одруження спільно проживали в орендованій квартирі, ІНФОРМАЦІЯ_3 донька ОСОБА_5 . Спільне проживання припинено в серпні 2016 року, заявник з дитиною змушена була переїхати до матері за адресою: АДРЕСА_1 . З чоловіком спілкування майже припинилося, з донькою він зустрічався крайньо рідко. В квітні 2017 року чоловік начебто поїхав за кордон на заробітки, до якої країни заявнику не відомо, та з того часу зв`язок повністю втрачено.

Заінтересованою особою Покровським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України Донецької області на заяву ОСОБА_1 подано відзив з зазначенням заперечень по суті вимог визнання ОСОБА_2 безвісно відсутнім. За позицією ПФ, заявником в достатньому обсязі належно допустимими доказами не доведено безвісну відсутність ОСОБА_2 .

Суд, повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які посилались сторони, як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, - приходить до наступних висновків.

Матеріалами справи підтверджено такі факти та відповідні правовідносини.

Заявник ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка м. Покровська (до перейменування м. Красноармійськ) Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1 (відомості підтверджено копією паспорта, копією витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання (а.с. 6, 7).

30 серпня 2014 року укладено шлюб між ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище Роздорська) та ОСОБА_4 (копія свідоцтва а.с. 8).

ІНФОРМАЦІЯ_5 народжена ОСОБА_3 , батьками якої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (копія свідоцтва а.с. 5).

Згідно довідки комунальної установи «Покровський координаційний комітет самоорганізації населення» № 6613 № 09.09.2019 року ОСОБА_2 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , однак фактично не проживає з 2011 року, місце його перебування невідомо (а.с. 4).

В судовому засіданні допитані свідки ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , з послідовних, чітких, взаємоузгоджених показів яких встановлено, що навесні 2017 року ОСОБА_2 зник, та до теперішнього часу вдома за місцем реєстрації не з"являється, зв`язок із ним обірвався, пошуки були безрезультатними.

Свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що є матір`ю заявника ОСОБА_8 . ОСОБА_9 життя ОСОБА_10 з чоловіком ОСОБА_4 не склалося, та в серпні 2016 року донька з дитиною ОСОБА_11 , 2015 року приїхали мешкати до свідка ( АДРЕСА_1 ). ОСОБА_12 не намагався досягти примирення з дружиною з метою збереження сім`ї, та більш того фактично самоусунувся від виховання доньки ОСОБА_13 . Свідок зазначила, що самостійно утримувати дитину Яні досить важно, матеріальної допомоги ОСОБА_14 не надавав, в навесні 2017 року взагалі зник.

Свідок ОСОБА_7 суду повідомила, що заміжня за братом ОСОБА_2 , дружиною якого є ОСОБА_1 , отже з заявником вони невістки. Свідок зазначила, що подружнє життя ОСОБА_10 та ОСОБА_14 не вдалося, після одруження вони мешкали на знімному житлі, в них народжена дитина та в родині сталися певні матеріалі складнощі ( ОСОБА_14 втратив роботу). За таких обставин вони змушені були перевезти речі (меблі, побутову техніку) до батьківського будинку ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_2 . Однак можливості мешкати за вказаною адресою не було, оскільки в житловому будинку мешкає сім`я свідка, а в літній кухні (приміщення на дві маленькі кімнати) пристарілий батько. За таких обставин, Яна зібрала власні речі та з дитиною поїхали мешкати до матері ( АДРЕСА_1 ). Дмитро проживав за адресою: АДРЕСА_2 взагалі незначний час, зійшовся з якоюсь дівчиною та переїхав до с. Очеретино Донецької області. Спілкування з ОСОБА_14 підтримувалося, та навесні останній повідомив, що збирається поїхати на заробітки або до Росії або в Білорусію. Навесні 2017 року орієнтовано квітень, зв`язок з ОСОБА_14 повністю втрачено, його місцезнаходження невідомо.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи безвісно відсутньою.

Згідно ч. 1 ст. 43 ЦК України фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. Відповідно до ч. 3 ст. 43 ЦК України порядок визнання фізичної особи безвісно відсутньою встановлюється ЦПК України.

У відповідності до ст. 306 ЦПК України у заяві про визнання фізичної особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою повинно бути зазначено: для якої мети необхідно заявникові визнати фізичну особу безвісно відсутньою або оголосити її померлою; обставини, що підтверджують безвісну відсутність фізичної особи, або обставини, що загрожували смертю фізичній особі, яка пропала безвісти, або обставини, що дають підставу припускати її загибель від певного нещасного випадку.

Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року.

Згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосувані норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так, у постанові Верховного Суду від 07.05.2018 року у справі № 225/1297/17 зроблено висновок, що безвісна відсутність - це посвідчення в судовому порядку тривалої відсутності фізичної особи в місці її постійного проживання за умов, що не вдалося встановити місця її знаходження (перебування). Підставами для визнання фізичної особи безвісно відсутньою є сукупність юридичних фактів, тобто юридичний склад, до якого включаються: а) відсутність відомостей про перебування фізичної особи у місці її постійного проживання; б) відсутність відомостей про дійсне перебування особи і неможливість отримати такі відомості; в) сплив річного строку з дня одержання останніх відомостей про місце перебування фізичної або з дня, визначеного відповідно до частини другої статті 43 ЦК України; г) наявність у заявника правової зацікавленості у вирішенні питання про визнання особи безвісно відсутньою. При визнанні особи безвісно відсутньою застосовується презумпція, що особа є живою, однак встановити її місце знаходження у цей час неможливо, причому вказана презумпція має спростовний характер.

Також належить враховувати, що визнання судом у встановленому законом порядку фізичної особи безвісно відсутньою (стаття 43 ЦК України) жодним чином не свідчить про смерть такої особи, так і не виключає самої можливості смерті. Зазначене зумовлює одночасну наявність двох припущень щодо двох взаємовиключних життєвих станів безвісно відсутньої фізичної особи (особа жива, особа померла) (Постанова Верховного Суду від 28.02.2018 року у справі № 317/3139/15-ц).

Приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ст. 13 Конвенції кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі.

Виходячи з принципу процесуальної рівності сторін і враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, в судовому засіданні досліджено кожний доказ, наданий стороною на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (п.27 Постанови ПВС України від 12.06.2009 року № 2 "Про практику застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Згідно висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом». Таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (рішення у справі «Салман проти Туреччини»)».

Суд, з урахуванням вищевказаного при вирішенні цивільно-правового спору приходить до переконання, що в судовому засіданні «поза розумним сумнівом» знайшло своє підтвердження сукупність таких умов:

- відсутність ОСОБА_2 у місці свого постійного проживання протягом року;

- протягом одного року в місці, де ОСОБА_2 переважно проживає немає відомостей про його місцеперебування;

- встановити місце перебування ОСОБА_2 неможливо;

- причин, через які заявник просить визнати фізичну особу безвісно відсутньою є юридично поважними (згідно ст. 37 Закону України «Про пенсійне забезпечення» право на пенсію в разі втрати годувальника мають непрацездатні члени сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, при цьому дітям пенсії призначаються незалежно від того чи були вони на утриманні годувальника; відповідно до пп. 4 п. 2.3 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України Донецької області від 25.11.2005 року № 22-1 до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника надається, в тому числі, рішення суду про визнання його безвісно відсутнім).

Таким чином, суд, розглянувши справу, вирішивши питання, які відповідно до статті 264 ЦПК України підлягають врахуванню під час ухвалення рішення, - приходить до висновку про задоволення заявлених вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 , 1985 року народження безвісно відсутнім з квітня 2017 року, оскільки факт зникнення останнього підтверджується доказами, що не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності, які суд приймає до уваги, так як вони зібрані із дотриманням вимог закону, не суперечать один одному та ніким не спростовуються.

Керуючись ст. ст. 12, 80, 81, 263-265, 294, 306, 309 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_8 , заінтересована особа Покровське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання особи безвісно відсутньою задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Покровська (до перейменування м. Красноармійськ) Донецької області, адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_2 - безвісно відсутнім.

Початком безвісної відсутності ОСОБА_2 вважати квітень 2017 року.

Роз`яснити, що у разі появи фізичної особи, яку було визнано безвісно відсутньою, або відомостей про місцеперебування цієї особи, особою, яку було визнано безвісно відсутньою, або іншою заінтересованою особою може бути подано заяву до суду за місцеперебуванням особи або до суду, який ухвалив рішення про визнання особи безвісно відсутньою, про скасування рішення про визнання фізичної особи безвісно відсутньою в порядку, передбаченому ст. 309 ЦПК України.

Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення за розглядом справи в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 273 ЦПК України після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів за правилами, встановленими ст. ст. 354, 355 ЦПК України та, відповідно п. п. 15.5 п. 15 ч. 1 Перехідних положень ЦПК України, - до Донецького апеляційного суду через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області або безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Вступна та резолютивна частини рішення суду надруковано в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні.

Дата складання повного тексту рішення суду - 05.02.2020 року (з урахуванням положення ч. 6 ст. 259 ЦПК України).

Відомості про учасників справи згідно п. 4 ч. 5 ст. 265 ЦПК України:

- заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , адреса реєстрації місця проживання: АДРЕСА_1

- заінтересована особа: Покровське обєднане Пенсійного фонду України Донецької області, , юридична адреса: Донецька область, м. Мирноград, вул. Центральна, 13

Головуючий суддя ______________________ А.С. Клікунова

Присяжні _______________________ О.В. Шилова

______________________ Т. В. Паначевна