Справа № 827/966/2012
провадження № 6/336/13/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Дмитрюк О.В.,

за участю секретаря Петрова С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , зацікавлені особи Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м. Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

ВСТАНОВИВ:

12.09.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя з заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. В заяві зазначає, що в провадженні Шевченківського районного суду м. Запоріжжя знаходиться виконавче провадження № 58615433 про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 .

Постанову про відкриття даного виконавчого провадження вона не отримувала, проте їй було направлено повідомлення про реалізацію вказаної квартири шляхом проведення електронних торгів через ДП «СЕТАМ».

15.08.2019 р. їй було надано виконавче провадження для ознайомлення та зняття копій за допомогою фотографування, про що надано відповідну розписку.

Під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження нею було встановлено, що виконавчий документ виконавчий лист у справі № 0827/966/12, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04.04.2013 р., на підставі якого відкрито виконавче провадження, має суттєві недоліки, які унеможливлюють здійснювати на його підставі примусове виконання судового рішення, а саме:

по-перше, виконавчий документ не відповідає вимогам закону, а внесені до нього виправлення суперечать вимогам ЗУ «Про виконавче провадження». Так, всупереч вимогам п. 29.33 Інструкції з діловодства у місцевих загальних судах, апеляційних судах областей, апеляційних судах міст Києва та Севастополя, апеляційному суді АР Крим та вищому спеціалізованому суді України з розгляду цивільних і кримінальних справ, затвердженої Наказом ДСА України 17.12.2013 р. № 173, та ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий лист має підчистки та замазування рукописного тексту коректором в графі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення, або про повернення виконавчого листа стягувану із зазначенням причин повернення», що унеможливлює достеменно встановити звернення до виконання судового рішення, та як наслідок, пропущення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання;

з моменту набрання рішенням суду законної сили 21.12.2013 р., за відсутності відміток про повернення виконавчого документа, річний строк на пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання сплинув. Так, у вищезгаданій графі після підчистки та замазування рукописного тексту коректором мається рукописний напис про повернення виконавчого документа стягувачу 28.12.2017 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого листа № 0827/966/12, виданого 04.04.2013 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, в якому зазначений строк його пред`явлення до примусового виконання до 21.12.2013 р.. Згідно зі ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» 1999 року, що діяв на час видачі виконавчого документа, строк пред`явлення документа до примусового виконання становив один рік. Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються пред`явленням виконавчого документа до виконання; частковим виконанням рішення боржником; наданням судом, який видав виконавчий документ, відстрочки або розстрочки виконання рішення. У відповідності до ч. 2 ст. 30 цього Закону, державний виконавець зобов`язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, а з виконання рішення немайнового характеру у двомісячний строк.

Виконавчий документ не відповідає вимогам ЗУ «Про виконавче провадження» та сплинув строк пред`явлення його до виконання. Згідно до ч. 3 ст. 431 ЦПК України, виконавчий лист, судовий наказ, а у випадках, встановлених цих Кодексом, - ухвала суду є виконавчими документами та мають відповідати вимогам, встановленим ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до п. 29.1 Інструкції з діловодства, затвердженої Наказом ДСА України 17.12.2013 р. № 173, звернення до виконання судових рішень здійснюється з урахуванням положень ЗУ «Про виконавче провадження», а також інших актів законодавства. У виконавчому документі зазначений ідентифікаційний код стягувача НОМЕР_1 , при тому, що згідно витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № від 12.09.2019 р., суб`єкта господарювання з таким ідентифікаційним номером не існує.

За заявою заявник просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий лист, виданий Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 04.04.2013 року у справі № 0827/966/12 на примусове виконання рішення суду від 28.09.2012 р..

Ухвалою судді від 13.09.2019 р. заяву ОСОБА_1 прийнято до провадження та призначено до судового розгляду на 24.09.2019 р., виконання за виконавчим документом було зупинено.

24.09.2019 р. судове засідання було відкладено на 18.10.2019 р. на підставі п.1 ч.2 ст.223 ЦПК України.

18.10.2019 р. судове засідання відкладено на 06.11.2019 р. за клопотанням представника заявника для ознайомлення з запереченнями АТ «Райффайзен Банк Аваль».

06.11.2019 р. розгляд заяви відкладено на 21.11.2019 р. через зайнятість судді в іншому процесі.

21.11.2019 р. розгляд заяви відкладено на 12.12.2019 р. для витребування додаткових доказів на підставі п.4 ч.2 ст.223 ЦПК України.

12.12.2020 р. розгляд справи відкладено на 15.01.2020 р. за клопотанням представника заявника для ознайомлення з матеріалами наданими на запит суду.

15.01.2020 р. розгляд заяви відкладено на 06.02.2020 р. для направлення учасниками процесу додаткових пояснень представника заявника.

Представник заявника в судовому засіданні підтримав заяву про визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню з підстав, викладених в заяві та додаткових поясненнях до неї.

Представник зацікавленої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» надав до суду заяву про розгляд заяви без його участі, просить відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_1 з підстав, викладених у письмових поясненнях, відповідно до яких 28.09.2012 р. рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя задоволено позов ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості по кредиту. На підставі рішення, 04.04.2013 р. судом видано виконавчий лист № 0827/966/12, який пред`явлено на виконання у встановлений законом строк. Даний виконавчий документ відповідає всім встановленим законодавством вимогам. В розділі «Відмітки державного виконавця про виконання рішення або про повернення виконавчого листа стягувачу із зазначенням причин повернення» міститься запис головного державного виконавця щодо дати та підстав повернення виконавчого листа, посада, прізвище та підпис посадової особи, печатка державної установи. Факт дотримання строків пред`явлення виконавчого листа № 0827/966/12 підтверджується листом Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя від 21.09.2016 р. за № 12898, за змістом якого, на виконанні у відділі перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 0827/966/12, виданого 04.04.2013 р. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя; з метою виконання вищевказаного виконавчого провадження 27.11.2014 р. державним виконавцем складено акт опису та арешту майна боржника, згідно якого описано та арештовано наступне майно боржника: 1/2 частина квартири АДРЕСА_1 .

Розгляд заяви за відсутності представника стягувача відповідає положенням ч.1 ст.211 ЦПК України.

Державний виконавець у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив. В процесі розгляду справи надав пояснення, відповідно до яких на примусовому виконанні у Шевченківському ВДВС м. Запоріжжя перебуває виконавче провадження № 58615433 з примусового виконання виконавчого листа № 0827/966/12, виданого 04.04.2013 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про звернення стягнення на квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на праві приватної власності по Ѕ частині кожному на підставі договору міни, зареєстрованого Запорізькою будівельною товарною біржею від 23.09.1998 року № 964, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, не нижчою за 167900,00 грн., в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014//17-02/3821-50 від 09.12.2005 року на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» у сумі 260760,59 грн.

Строки пред`явлення вищезазначеного виконавчого листа не були пропущені, оскільки, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 р., який діяв на момент первинного пред`явлення виконавчого листа, виконавчі листи можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом.

14.01.2014 р. головним державним виконавцем Іваницею Ю.О. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 41473452 з виконання вищезазначеного виконавчого листа. Виконавче провадження № 41473452 було завершено 28.12.2017 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, нереалізоване під час виконання рішення, за відсутності іншого майна, на яке можливо звернути стягнення.

Відповідно до п. 1 ст. 12 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 р. виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Відповідно до п. 5 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених ст. 37 цього Закону, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених ст. 12 цього Закону.

20.07.2018 р. виконавчий лист № 0827/966/12 від 04.04.2013 р. було повторно пред`явлено до виконання та 20.07.2018 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 56828292.

28.11.2018 р. вищезазначений виконавчий лист було повернуто стягувачу на підставі п. 1 ч. 1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», а саме стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа.

13.03.2019 р. вищезазначений виконавчий лист було повторно пред`явлено до виконання та 13.03.2019 р. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 58615433.

Таким чином, строк пред`явлення виконавчого листа № 0827/966/12 від 04.04.2013 р. пропущений не був. Державний виконавець просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні заяви.

Суд розглянув заяву за відсутності державного виконавця на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України.

Вивчивши заяву, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги позицію зацікавлених осіб, суд дійшов висновку, що заява ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відповідно до чинної редакції статті 432 ЦПК України, суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Аналогічні положення містила ст. 369 ЦПК України, в редакції, чинній на час видання судом виконавчого листа. Зокрема відповідно до ч. 4 ст. 369 ЦПК України, суд ухвалою вносить виправлення до виконавчого листа, а у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин, суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню повністю або частково. Якщо стягнення за таким виконавчим листом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим листом.

У листі від 25.09.2015 року «Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дав роз`яснення щодо застосування судами частини 4 статті 369 ЦПК, згідно яких словосполучення «або з інших причин» не стосується припинення обов`язку боржника, який підлягає виконанню, а є іншими причинами, наприклад, в апеляційному чи касаційному порядку скасовано чи змінено рішення суду, або ж у зв`язку з нововиявленими обставинами, а виконавчий лист ще не виконаний.

Також у листі роз`яснено, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема і пред`явлення виконавчого листа до виконання вже після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 0827/966/2012, пр. № 0827/2-888/2012 від 28.09.2012 р. задоволено позовні вимоги ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про звернення стягнення на майно в погашення заборгованості за кредитним договором. Зазначеним рішенням звернуто на квартиру АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , НОМЕР_2 , зареєстрована та працює ФОП у Шевченківському районі м. Запоріжжя, мешкає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , НОМЕР_3 , який мешкає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) на праві приватної власності по Ѕ частині кожному на підставі договору міни, зареєстрованого Запорізькою будівельною товарною біржею від 23.09.1998 року р. № 964, шляхом продажу зазначеного майна на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, яка встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, не нижчою за 167.900,0 грн. (сто шістдесят сім тисяч дев`ятсот гривень), в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 014/17-02/3821-50 від 09.12.2005 року на користь ПАТ Райфайзен Банк Аваль(69063 м. Запоріжжя вул. Тургенєва, 29, р/р № НОМЕР_4 в ЗОД Райффайзен Банк Аваль, МФО 313827, ) у сумі 260760,05 грн. (двісті шістдесят тисяч сімсот шістдесят гривень п`ять копійок), в тому числі 144599,59 грн. заборгованість по кредиту, 65013,93 грн. нараховані та несплачені відсотки за користування кредитом, 51146,53 грн. нарахована пеня за порушення умов кредитного договору. А також в відповідачів на користь позивача стягнуто солідарно судові витрати у сумі 2607,60 грн..

Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 20.12.2012 р. рішення шевченківського районного суду м. Запоріжжя № 0827/966/2012, пр. № 0827/2-888/2012 від 28.09.2012 р. залишено без змін.

На виконання рішення суду та на підставі заяви представника позивача, 04.04.2013 р. було видано виконавчі листи, які, у передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» пред`явлені для примусового виконання до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області.

Державним виконавцем суду надано обґрунтовані пояснення, з яких правових підстав він відкрив виконавче провадження.

Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України, статті 18 ЦПК України однією з основних засад судочинства є обов`язковість рішень суду.

За статтею 18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції на час набрання рішенням законної сили), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

У прецедентній практиці Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував на значенні своєчасного виконання рішень суду для захисту прав та свобод людини і громадянина, зауважуючи, що виконання судових рішень є невід`ємною частиною цивільного процесу, a несвоєчасне виконання судових рішень є таким, що суперечить пункту 1 статті 6 Конвенції, і є порушенням права на суд. Так, у справі Хорнсбі проти Греції ЄСПЛ зауважив, що право на суд стало б ілюзорним, якщо б правова система держави дозволяла, щоб кінцеве та обов`язкове рішення суду залишалося невиконаним, що завдавало б шкоду одній зі сторін. Виконання рішень, ухвалених будь-яким судом, необхідно розглядати як невід`ємну частину «судового розгляду» для цілей статті 6 Конвенції. Така позиція ЄСПЛ підтримувалася судом також і у рішеннях Савіцький проти України, Кайсина та інші проти України заява № 46144/99, Іммобільяре Саффі проти Італії заява № 22774/93, Ромашов проти України, Дубенко проти України, Вассерман проти Росії, Малиновський проти Росії, Гіззатова проти Росії та ін.

Частинами 1,2,4 ст. 432 ЦПК України (в редакції, чинній на час звернення ОСОБА_1 до суду із заявою) передбачено, що суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню.

Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Аналогічне положення містила стаття 360 ЦПК України, в редакції чинній на час видачі судом виконавчого листа по справі № 0827/966/2012 (04.04.2013 року).

Таким чином, законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд у постанові від 20.03.2019 №61-21359св18.

Відтак встановивши, що виконавчий лист, виданий на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 28.09.2012 року, яке набрало законної сили 20.12.2012 року, рішення підлягає примусовому виконанню, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для визнання виконавчого документу таким, що не підлягає виконанню відповідно до положень ст.. 432 ЦПК України.

Не є обґрунтованими доводи заявника про те, що процесуальними підставами для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є обставини, що свідчать про пред`явлення виконавчого листа до виконання після закінчення строку на пред`явлення цього листа до виконання, оскільки ст. 432 ЦПК України такі підстави не передбачені.

В даному випадку, як вбачається з витребуваної копії виконавчого провадження, - строк пред`явлення до виконання судом вказано вірно. Тому помилка суду в цій частині відсутня і з цих же підстав він не може бути визнаний таким, що не підлягає виконанню.

За даним виконавчим листом відкрито виконавче провадження, а тому вирішення питання щодо дотримання строку його пред`явлення підлягає на цій стадії. Відповідно і у боржника виникає право на оскарження дій державного виконавця за наявності порушень в цій частині ЗУ «Про виконавче провадження».

Керуючись ст.ст. 258-261, 353, 432 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 , зацікавлені особи Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», Шевченківський відділ державної виконавчої служби у м.Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали.

Суддя О.В. Дмитрюк