Справа № 645/7543/20
Провадження № 2-н/645/2355/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року суддя Фрунзенського районного суду м. Харкова Мартинова О.М., розглянувши заяву Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 13 418,40 грн.,

ВСТАНОВИВ:

Заявник Приватне акціонерне товариство «Харківенергозбут» звернулося до суду з заявою про стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 13 418,40 грн. з ОСОБА_1 .

Розглядаючи дану заяву, суд виходить з наступного.

Визначений процесуальним законом. у тому числі приписами ч. 5 ст. 165 ГПК України, порядок розгляду заяви про видачу судового наказу, покладає на суд обов`язок встановлення зареєстрованого місця проживання фізичної особи - боржника.

Так, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України, у разі якщо боржником у заяві про видачу судового наказу вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суддя не пізніше двох днів з дня надходження такої заяви, крім випадків подання заяви про видачу судового наказу в електронній формі до боржника, який має офіційну електронну адресу, звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи - боржника.

У відповідності до ст. 162 ЦПК України, заява про видачу судового наказу подається до суду першої інстанції за загальними правилами підсудності, встановленими цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 27ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом.

Заявником при зверненні до суду з заявою про видачу судового наказу було вказано адресу місця проживання боржника ОСОБА_1 : АДРЕСА_1 .

Суд, на виконання вимог ч. 5 ст. 165 ЦПК України звернувся до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання фізичної особи-боржника.

Разом з тим, відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 18.12.2020 року, громадянин ОСОБА_2 , за адресою АДРЕСА_1 , зареєстрованим не значиться.

Відповідно до ч. 9 ст. 165 ЦПК України, у разі, якщо отримана судом інформація не дає можливості встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи - боржника, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Положення даної норми не є диспозитивними та передбачають обов`язок судді відмовити у видачі судового наказу з означених у ній підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 167 ЦПК України, за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу суд видає судовий наказ або постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу.

Враховуючи вищевикладене, неможливість встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи боржника ОСОБА_1 , вважаю за необхідне відмовити у видачі судового наказу.

Разом з тим, зважаючи на положення п. 9 ч. 1 ст. 165 та ч. 1 ст. 166 ЦПК України, суд, з огляду на встановлений п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України обов`язок, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, вважає необхідним і доцільним посприяти заявнику в реалізації ним прав, передбачених цим Кодексом, та повідомити про можливість повторного звернення з такою самою заявою в порядку, встановленому цим розділом, до суду за встановленою процесуальним законом підсудністю за зареєстрованим місцем проживання ОСОБА_1 .

При цьому, якщо зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ОСОБА_1 заявнику невідоме, то у цьому випадку він має право звернутися з тими самими вимогами виключно у позовному порядку (ч. 2 ст. 166 ЦПК України).

У свою чергу, суд також вважає за необхідне зазначити про наступне.

Згідно зі ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

В рішеннях Європейського суду з прав людини від 20.05.2010 року у справі "Пелевін проти України" та від 30.05.2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема щодо умов прийнятності скарг; оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою, регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

У даному випадку, відмова у видачі судового наказу у зв`язку з неможливістю встановити зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування) фізичної особи ОСОБА_1 є певним законодавчо встановленим обмеженням при зверненні до суду, проте, таке обмеження є загальним для всіх суб`єктів, яке визначено ЦПК України і не може бути визнане обмеженням права доступу до суду розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст.ст. 160,165 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

У видачі судового наказу за заявою Приватного акціонерного товариства «Харківенергозбут» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за електричну енергію у розмірі 13 418,40 грн. відмовити на підставі ч. 9 ст. 165 Цивільного процесуального кодексу України.

Довести до відома заявника, що відповідно до ч. 2 ст. 164 Цивільного процесуального кодексу України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

Ухвала суду набрала законної сили з моменту її підписання суддею 28.12.2020 року.

Дана ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду або через Фрунзенський районний суд м. Харкова протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя О.М. Мартинова