Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 лютого 2020р. Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Мурашової Н.А.

за участю секретаря Бойко Л.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», місце знаходження: м. Київ, вул.Грушевського, буд.1-д, до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

23.12.2019р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, який мотивує тим, що 19.11.2010р. між ним та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав, а ОСОБА_3 отримав в кредит грошові кошти в сумі 6000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом. Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Станом на день смерті позичальника його заборгованість перед Банком за зазначеним кредитним договором становила 6031,02грн., яка складається з заборгованості за тілом кредиту 6031,02грн. Спадкоємцями після смерті позичальника ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які проживали разом зі спадкодавцем на день його смерті та з заявами про прийняття чи відмову від спадщини в установлений 6-місячний строк не звертались. Заборгованість за кредитним договором входить до складу спадщину і відповідно до ст.1281 ЦК України Банк 27.02.2019р. направив претензію кредитора до нотаріальної контори, була відкрита спадкова справа. Таким чином, відповідачі прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , до якої входить і заборгованість за кредитним договором. 30.08.2019р. Банк направив відповідачам як спадкоємцям лист-претензію щодо сплати заборгованості, але останні залишили її без задоволення.

Просить стягнути з відповідачів заборгованість за кредитним договором б/н від 19.11.2011р. в сумі 6031,02грн. та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2102,00грн.

Ухвалою суду від 09.01.2020р. відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено розгляд справи у відкритому судовому засіданні з викликом сторін.

20.01.2020р. від відповідачів до суду надійшов відзив на позов, в якому вони просять в позові відмовити повністю, посилаючись на те, що Банк пропустив строк для пред`явлення претензії до спадкоємців та не надав жодного доказу на підтвердження, коли фактично дізнався про смерть позичальника. Банк не визначив загальну вартість успадкованого майна та не підтвердив цю вартість відповідними доказами. Крім цього, відповідно до розрахунку заборгованості, Банк припинив нарахування відсотків та штрафних санкцій після смерті ОСОБА_3 , тим самим підтвердив, що про смерть позичальника він дізнався у липні 2016р., а вимога про сплату боргу їм була надіслана лише у 2019р. Крім цього, померлий ОСОБА_3 на час смерті свого майна не мав, тому після його смерті в нотаріальну контору з заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, а ОСОБА_2 як рідна сестра померлого взагалі не є спадкоємицею першою черги, таким чином Банк невірно визначив коло спадкоємців.

30.01.2020р. до суду надійшло клопотання представника позивача про витребування додаткових доказів.

Ухвалою суду від 31.01.2020р. вказане клопотання задоволено частково, витребувано з Восьмої запорізької державної нотаріальної контори інформацію із Спадкового реєстру та копію спадкової справи №316/2016, заведеної після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформацію щодо місця реєстрації ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , станом на день його смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та осіб, які на день його смерті були з ним зареєстровані за однією адресою, з ГУ Держгеокадастру в Запорізькій області інформацію щодо належності ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , земельних ділянок.

10.02.2020р. до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив відповідачів, в якому він наполягає на задоволенні позовних вимог і зазначив, що відповідачі є спадкоємцями після смерті ОСОБА_3 в силу вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на час його смерті проживали з ним разом за однією адресою, що підтверджується копіями їх паспортів. Заяв про відмову від спадщини вони не подали. Про смерть боржника Банк дізнався не відразу, тому продовжував нараховувати заборгованість за відсотками та пенею. Після отримання інформації про смерть він зупинив будь-які нарахування. 10.09.2016р. Банк здійснив перерахунок заборгованості та повернув на рахунок позичальника 252,04грн. Про смерть боржника Банку стало відомо 04.08.2016р., 20.12.2016р., як тільки Банк дізнався про смерть боржника, він направив претензію-кредитора до нотаріальної контори, що відповідає вимогам ст.1281 ЦК України, тому строк пред`явлення вимоги до спадкоємців ним не пропущений. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, за рахунок якої кредитор має право вимагати виконання зобов`язань за кредитним договором.

Представник позивача в судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не прибули, подали заяву про розгляд у їх відсутність, в задоволені позову просять відмовити з підстав, викладених у своєму відзиві на позов.

Суд вважає можливим розглянути справи у відсутність сторін за наявними в справі доказів.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню за такими підставами.

Відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За змістом ст.3,6,627 ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно з ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Суд встановив, що 19.11.2010р. між позивачем та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір б/н, відповідно до якого Банк надав, а ОСОБА_4 отримав в кредит грошові кошти в сумі 6000,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом, з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки.

Вказаний договір є договором приєднання та укладени й шляхом підписання позичальником Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів банку.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_3 помер.

На момент смерті позичальника його заборгованість перед Банком становила 6031,02грн.

Відповідно до ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ст.1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до ч.1,3,5 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Згідно з ч.1 ст.1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу.

Згідно з ст.1281 ЦК України (в редакції, чинній на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Згідно з ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено.

У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Суд встановив, що 08.12.2016р. позивач звернувся до Восьмої запорізької державної нотаріальної контори із претензією кредитора, в якій просив включити кредиторські вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до спадкоємців померлого позичальника ОСОБА_3 до спадкової справи, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед Банком у розмірі 6031,02грн.

За претензією Банку нотаріусом було заведено Спадкову справу №316/2016, номер у Спадковому реєстрі 60026118, яка на даний час є чинною.

Згідно з копією спадкової справи, яка витребувана судом, спадкоємці померлого ОСОБА_3 за заповітом чи за законом із заявами про прийняття спадщини, відмову від прийняття спадщини до нотаріуса не звертались, свідоцтво про право на спадщину нікому не видавалось.

30.08.2019р. Банк надіслав на адресу відповідачів Лист-претензію від 23.08.2019р. про сплату ними як спадкоємцями за законом на користь Банку заборгованості позичальника ОСОБА_3 за кредитним договором б/н від 19.11.2010р., яка станом на дату його смерті становить 6031,02грн.

Вказана претензія добровільно відповідачами не задоволена, у зв`язку з чим Банк звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог Банку.

При цьому, суд виходить з того, що за змістом зазначених вище норм матеріального права при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника.

Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 21.08.2019 року у справі №320/6489/16-ц.

Так, обґрунтовуючи підстави звернення до суду з цим позовом, позивач у відповіді на відзив зазначає, що про смерть позичальника дізнався 04.08.2016р., після чого припинив нарахування відсотків та штрафних санкцій, здійснив перерахунок заборгованості, повернув суму переплати в розмірі 252,04грн. на рахунок позичальника і з вимогою до спадкоємців звернувся 20.12.2016р. шляхом направлення відповідної претензії до нотаріальної контори, за якою відкрита спадкова справа.

Вказані обставини підтверджуються наданим розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів на банківському рахунку та матеріалами спадкової справи.

Отже, за таких обставин позивачем як кредитором дотримані вимоги ч.2 ст.1281 ЦК України щодо строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника шість місяців від дня відкриття спадщини.

Однак, звертаючись до суду з цим позовом, позивач зазначив відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , обґрунтувавши це тим, що вони прийняли спадщину після смерті позичальника ОСОБА_3 за законом відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки на момент його смерті 23.07.2016р. постійно проживали разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 .

Дійсно з отриманої від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради інформації померлий ІНФОРМАЦІЯ_1 р. ОСОБА_3 був зареєстрований за зазначеною адресою. Разом з ним, на момент його смерті за зазначеною адресою були зареєстровані відповідачі ОСОБА_1 з 26.01.1987р. по т.ч., ОСОБА_2 з 30.09.2000р. по т.ч.

Згідно з відзивом відповідачів на позов відповідачка ОСОБА_5 є матір`ю, а відповідачка ОСОБА_2 - рідною сестрою померлого ОСОБА_3 , у зв`язку з чим, беручи до уваги відсутність заповіту та здійснення спадкування після смерті ОСОБА_3 за законом, остання не відноситься до кола спадкоємців першої черги і пред`явлення до неї позивачем як кредитором спадкодавця є безпідставним.

Факт родинних стосунків між померлим ОСОБА_3 та відповідачкою ОСОБА_1 , а саме те, що вони були сином та матір`ю, відповідачкою ОСОБА_1 не оспорюється, у зв`язку з чим вона є спадкоємицею першої черги, яка на момент смерті спадкодавця проживала з ним разом.

В той же час, ухвалюючи рішення суду виходить з того, що відповідно до ст.1282 ЦК України задоволення вимог кредитора спадкоємцями повинно відбуватись в межах вартості спадкового майна.

Судом встановлено, що позичальник ОСОБА_3 на день смерті не мав зареєстрованого у встановленому законом порядку права власності на будь-яке нерухоме майно (квартиру, житловий будинок, земельну ділянку), що підтверджено інформаційною довідкою з Державного реєстру прав на нерухоме майно та інформацією ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області.

Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 20.10.2008р. квартира АДРЕСА_2 , в якій був зареєстрований спадкодавець ОСОБА_3 та зареєстровані на даний час відповідачі, належить на праві власності відповідачці ОСОБА_6 .

Оскільки це майно не є спадковим, підстав для задоволення відповідачкою ОСОБА_1 вимог кредитора померлого сина за рахунок цього майна немає.

Наявність будь-якого спадкового майна після смерті позичальника ОСОБА_3 , за рахунок та в межах вартості якого можливо задовольнити вимоги позивача як кредитора померлого позичальника, жодними належними та допустимими доказами не підтверджена, у зв`язку з чим суд не знаходить підстав для покладання на відповідачку ОСОБА_1 зобов`язання задовольнити вимоги позивача як кредитора померлого позичальника.

На підставі вищевикладеного, суд вважає необхідним в задоволенні позову відмовити повністю.

Керуючись ст.15,16,627,629,1054,1216-1218,1223,1268,1269,1281,1282 ЦК України, ст.2,4,5,12,13,76-82,89,141,259,263-265,280,282 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Н.А.Мурашова

14.02.2020