ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8395/20 Справа № 216/828/19 Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р. О. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 216/828/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.

секретар судового засідання - Євтодій К.С.

сторони:

позивач Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року, яке ухвалене суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 06 травня 2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2019 року Комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (надалі КПТМ «Криворіжтепломережа») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення.

Позовна заява обґрунтована тим, що відповідача ОСОБА_1 зареєстрвоана та проживає у квартирі АДРЕСА_1 та отримує послуги у вигляді централізованого опалення. Відповідачка оплату за надані послуги не здійснював у повному обсязі, у зв`язку із чим утворилася заборгованість за період з 01.06.2006 року по 01.10.2018 року в сумі 5 312,04 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача на свою користь. Крім того, позивач зазначив про переривання строку позовної давності зверненням до суду у 2018 року.

У вересні 2019 року КПТМ «Криворіжтепломережа» звернулося до суду з клопотанням про залучення до участі у справі у якості співвідповідача ОСОБА_2 , посилаючись на те, що саме він є власником квартири АДРЕСА_1 .

Ухвалою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 вересня 2019 року ОСОБА_2 залучено до участі у справі у якості співвідповідача.

Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 14 січня 2014 року до 01 жовтня 2018 року в сумі 2646,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року до 14 січня 2014 року в сумі 2666,04 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі 478,44 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» судовий збір в сумі 1442,56 грн.

У задоволенні решти вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 просять скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи та порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом не було враховано того, що фактично позовна заява містить три самостійні вимоги: щодо стягнення боргів спадкодавця та стягнення боргів із ОСОБА_2 і ОСОБА_1 , як із споживачів, що не було враховано судом першої інстанції та розглянуто справу у спрощеному провадженні без повідомлення сторін, чим порушено право відповідачів на доступ до правосуддя. При цьому, справа була розглянута з порушенням строків, встановлених ЦПК України, та без надання відповідачам всіх документів по справі.

Також, зазначають, що судом взагалі не було перевірено чи заявляв позивач претензію кредитора та чи є взагалі спадкове майно за рахунок якого можуть бути погашені борги спадкодавця.

Крім того, на думку відповідачів, суд першої інстанції самостійно розширив позовні вимоги та стягнув заборгованість за період з 01.01.2006 року, тоді як такі позовні вимоги не заявлялися.

На переконання відповідачів, позивачем пропущено позовну давність, а висновки суду першої інстанції щодо переривання позовної давності шляхом сплати заборгованості за комунальні послуги, є помилковим, адже відповідачем ОСОБА_1 сплачувалися виключно щомісячні нарахування, а не погашалася заборгованість за минулі періоди. До того ж в спірний період відповідачам призначалася субсидія, а тому вони не погоджуються із розміром нарахованої заборгованості.

У відзиві на апеляційну скаргу, до якого додано докази надсилання копій відзиву та доданих до нього документів іншим учасникам справи, позивач КПТМ «Криворіжтепломережа» зазначає, що оскаржуване судове рішення є законним та обґрунтованим, в процесі розгляду справи суд не порушив норм ні матеріального, ні процесуального права, а тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , які, кожен окремо, підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити, представника позивача КПТМ «Криворіжтепломережа» - Костікову Є.В., яка заперечувала проти доводів апеляційної скарги та просила залишити її без задоволення, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснює постачання теплової енергії у вигляді централізованого опалення до будинку АДРЕСА_2 .

З 14.01.2014 року відповідачка ОСОБА_1 є споживачкою послуг, що надаються КПТМ «Криворіжтепломережа», як постачальником та виробником теплової енергії для потреб опалення, за адресою: АДРЕСА_3 , оскільки вона рахується зареєстрованою за вказаною адресою. Вказані обставини підтверджуються довідкою КПТМ «Криворіжтепломережа» (а.с. 4).

Особовий рахунок № НОМЕР_1 відкритий на ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 424 (а.с. 53), з яким КПТМ «Криворіжтепломережа» укладено договір про надання населенню послуг із централізованого теплопостачання та централізованого гарячого водопостачання №1508, строком дії 1 рік, з можливістю пролонгації умов даного договору на той самий строк щороку, у разі відсутності наміру внести зміни або доповнення у договір з боку однієї із сторін договору (а.с. 74-75).

Згідно матеріалів спадкової справи №648-2008 (а.с. 86-142) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 77), спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, є відповідач ОСОБА_2 , тобто саме він є власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 ,

Листом від 29.11.2017 року №1057/02/06 (а.с. 57) підтверджено, що відповідачка ОСОБА_1 14.11.2017 року повідомила кредитора КПТМ «Криворіжтепломережа» про смерть боржника ОСОБА_3 .

Задовольняючи позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 14 січня 2014 року до 01 жовтня 2018 року в сумі 2646,00 грн., суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі, як споживачі послуг з теплопостачання, перебувають у фактичних договірних правовідносинах з КПТМ «Криворіжтепломережа», але взяті на себе зобов`язання по оплаті послуг з централізованого опалення належним чином не виконують, а тому нарахована позивачем, і не спростована відповідачами, заборгованість підлягає відшкодуванню. Доводи відповідачки ОСОБА_1 щодо відсутності підстав для стягнення заборгованості у період поза межами позовної давності не прийнято, оскільки позовна давність переривалася зверненням позивача до суду із заявою про видачу судового наказу та здійсненням відповідачкою ОСОБА_1 часткової оплати за надані послуги у спірний період.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені судом.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживачем комунальних послуг є фізична особа, яка отримує житлово-комунальну послугу.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно ст.13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на:

1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо);

2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо).

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Статтею 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Згідно п.п.3 п.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотриманням умов його виконання.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до повноважень органів місцевого самоврядування у сфері житлово-комунальних послуг належить встановлення цін/тарифів на житлово-комунальні послуги відповідно до закону.

Отже, у спорі, пов`язаному із стягнення заборгованості по оплаті за спожиті житлово-комунальні послуги підлягають встановленню обставини щодо підстав, кількості, якості надання комунальних послуг, а також щодо розміру фактичної заборгованості споживача.

Як вбачається з матеріалів справи, КПТМ «Криворіжтепломережа» здійснюється постачання теплової енергії до будинку АДРЕСА_2 , власником квартири АДРЕСА_4 в якому є відповідач ОСОБА_2 .

Таким чином, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що відповідач ОСОБА_2 має зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних послуг, як власник вищезазначеної квартири, й доводи апеляційної скарги правильність таких висновків суду не спростовують.

Згідно ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Оскільки, з 14.01.2014 року відповідачка ОСОБА_1 , 1977 року народження, рахується зареєстрованою та проживає у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 , власником якої є відповідач ОСОБА_4 , то вона, будучи повнолітньою дієздатною особою, має нести з ним солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що між позивачем та відповідачами виникли правовідносини по наданню, з одного боку, та споживанню, з іншого боку, комунальних послуг по центральному опаленню, які врегульовано Законом України „Про житлово-комунальні послуги, Законом України „Про теплопостачання, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені Постановою КМУ України №630 від 21.07.2005 року.

Пунктом 1 частини 1 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а пунктом 5 частини 3 тієї ж статі Закону передбачений обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України Про теплопостачання.

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Правильність нарахування суми боргу, у період з 14 січня 2014 року до 01 жовтня 2018 року, підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_3 , яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення у повному обсязі за спірний період оплати за централізоване опалення (а.с. 5-7). При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачами ОСОБА_5 та ОСОБА_2 не спростована.

Погоджується колегія суддів й з висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

При цьому, якщо виконання зобов`язання передбачалося частинами або у вигляді періодичних платежів і боржник вчинив дії, що свідчать про визнання лише певної частини (чи періодичного платежу), то такі дії не можуть бути підставою для переривання перебігу позовної давності стосовно інших (невизнаних) частин платежу.

Враховуючи, що оплата коштів за житлово-комунальні послуги здійснювалася відповідачами у липні 2014 року, травні-вересні 2016 року, квітні-вересні 2017 року та травні-серпні 2018 року (а.с. 5-7), тобто у місяці, коли КПТМ «Криворіжтепломережа» не здійснювало централізоване опалення, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про вчинення відповідачами дій, які свідчать про визнання н свого боргу, а доводи апеляційної скарги в цій частині зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, в частині задоволення позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 14 січня 2014 року до 01 жовтня 2018 року в сумі 2646,00 грн., яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а стосуються переоцінки доказів. Проте, відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України, оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів учасниками справи діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Отже, вирішуючи спір КПТМ «Криворіжтепломережа» в частині солідарного стягнення з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 14 січня 2014 року до 01 жовтня 2018 року в сумі 2646,00 грн. в частині позовних вимог, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Частково задовольняючи позовні вимоги КПТМ «Криворіжтепломережа» щодо стягнення з ОСОБА_2 заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року по 14 січня 2014 року в сумі 2 666,04 грн., суд виходив з того, що прийнявши спадщину, відповідач ОСОБА_2 набув право власності на квартиру, успадкувавши також права та обов`язки спадкодавця, тому незалежно від того чи отримав відповідач свідоцтво про право на спадщину, чи здійснив реєстрацію права власника на успадковане нерухоме майно, він має належним чином утримувати майно, що йому належить.

Колегія суддів не може погодитись з такими висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд.

Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня

2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону судове рішення, у вказаній частині, не відповідає з огляду на наступне.

Так, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Відповідно до правовій позиції, висловленій Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12, у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга статті 1299 ЦК України).

Тобто, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку.

При цьому, часом відкриття спадщини є день смерті особи (ч. 2 ст. 1220 ЦК України).

Як вірно встановлено судом першої інстанції та не оспорюється у суді апеляційної інстанції, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , актовий запис № 424 (а.с. 53), тобто часом відкриття спадщини після смерті останнього є ІНФОРМАЦІЯ_2 та саме з цього часу спадщина належить спадкоємцям.

Згідно матеріалів спадкової справи №648-2008 (а.с. 86-142) та інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 77), спадкоємцем померлого ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, є відповідач ОСОБА_2 ..

Згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом від 01 квітня 2009 року, виданого державним нотаріусом Першої криворізької державної нотаріальної контори Уколовою Н.М. та зареєстрваним у реїстрі за №1-1109, спадкоємцем майна ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є його син ОСОБА_2 , та спадкове майно складається із права на чотирикімнатну квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 130).

Отже, відповідач ОСОБА_2 має зобов`язання перед позивачем по оплаті комунальних послуг, як власник вищезазначеної квартири, з моменту набуття ним права власності на це майно, тобто з 18 березня 2008 року, з підстав наведених вище.

Правильність нарахування суми боргу, у період з 18 березня 2008 року по 14 січня 2014 року, підтверджується особовим рахунком № НОМЕР_3 , яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення у повному обсязі за спірний період оплати за централізоване опалення (а.с. 5-7). При цьому, правильність нарахування зазначених сум відповідачем ОСОБА_2 не спростована.

З висновком суду першої інстанції щодо відсутності правових підстав для застосування наслідків пропуску позивачем позовної давності у цій частині позовних вимог колегія суддів погоджується з підстав, наведених вище по тексту постанови.

За таких обставин, колегія суддів дійшла виснвоку про наявність правових підстав для стягнення із ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 18 березня 2008 року до 14 січня 2014 року в сумі 1 221. 71 грн.

При цьому, до 18 березня 2008 року власником квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , був ОСОБА_3 та саме на нього покладався обов`язок з оплати житлово-комунальних послуг.

Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу.

Зі смертю боржника зобов`язання з повернення боргів включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України.

Згідно із статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Таким чином, правовідносини, що виникли між КПТМ «Криворіжтепломережа» та боржником ОСОБА_3 (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцем (спадкоємцями) боржника і вирішуються у порядку положень статті 1282 ЦК України.

При вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених статтею 1281 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги.

Разом з тим, відповідно до ч. 1 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги.

Як вбачається з матеріалі справи, відповідачка ОСОБА_1 14 листопада 2017 року повідомила кредитора КПТМ «Криворіжтепломережа» про смерть боржника ОСОБА_3 (а.с. 57), а тому вимоги до спадкоємців щодо погашення заборгованості останнього по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року по 18 березня 2008 року КПТМ «Криворіжтепломережа» мав пред`явити по 14 травня 2018 року включно.

Натомість, вимогу до ОСОБА_2 , як до спадкоємця померлого ОСОБА_3 , було пред`явлено КПТМ «Криворіжтепломережа» до суду лише 19 вересня 2019 року, шляхом подання до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області заяви про залучення його у якості співвідповідача у цивільній справі за позовом КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за централізоване опалення, що свідчить про недотримання позивачем шестимісячного строку, визначеного ст. 1281 ЦК України, який є присічним та його пропуск є підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора спадкодавця.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, у зв`язку з чим скасовує рішення суду в частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року до 14 січня 2014 року в сумі 2666,04 грн., з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та невірного застосування норм матеріального права, згідно п.п. 3,4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, та приймає нове рішення про часткове задоволення цих позовних вимог, а саме: стягнення із ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 18 березня 2008 року до 14 січня 2014 року в сумі 1 221. 71 грн. та відмову в задоволенні позовних вимог КПТМ «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року до 18 березня 2008 року.

Відповідно до ч.13 ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

У зв`язку з чим, колегія суддів змінює рішення суду першої інстанції в частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» та зменшує цей розмір з 1 442,56 грн. до 1 383,35 грн., тобто пропорційно до задоволених позовних вимог.

В суді апеляційної інстанції відповідачем ОСОБА_2 судові витрати не понесено, а тому колегія суддів не вирішує питання щодо розподілу судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 3,4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 рокув частині задоволення позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року до 14 січня 2014 року в сумі 2666,04 грн. - скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року до 14 січня 2014 року в сумі 2666,04 грн. задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» заборгованість по оплаті за централізоване опалення за період з 18 березня 2008 року до 14 січня 2014 року в сумі 1 221 (одна тисяча двісті двадцять одна) гривня 71 (сімдесят одна) копійка.

В задоволенні позовних вимог Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті за централізоване опалення за період з 01 червня 2006 року до 18 березня 2008 року відмовити.

Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21 квітня 2020 рокув частині розміру судового збору, стягнутого з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» змінити, зменшивши цей розмір з 1 442,56 грн. до 1 383 (однієї тисячі триста вісімдесяти трьох) гривень 35 (тридцяти п`яти) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 06 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: