Постанова

Іменем України

13 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 337/4898/18

провадження № 61-49020св18

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Кузнєцова В. О. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Ігнатенка В. М.

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - головний державний виконавець Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білецька Крістіна Олександрівна,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку письмового провадження касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2018 року у складі судді Маловічко С. В.,

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У жовтні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білецької К. О., просив визнати дії державного виконавця неправомірними та скасувати постанову про накладення штрафу на боржника.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року у складі головуючого судді Кучерук І. Г. скаргу ОСОБА_1 залишено без розгляду.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що заявником без поважних причин пропущено строк на оскарження дій державного виконавця.

Короткий зміст ухвали суду апеляційної інстанції

Не погоджуючись з ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року залишено без руху з наданням заявнику десятиденного строку з дня отримання вказаної ухвали для сплати судового збору.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Ухвала апеляційного суду мотивована тим, що згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»заявник повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги на будь-яку ухвалу суду першої інстанції, проте ОСОБА_1 у наданий строк не виконав вимоги ухвали суду від 19 листопада 2018 року, недоліки апеляційної скарги шляхом сплати судового збору не усунув, що в силу вимог статті 185, частини шостої статті 357 ЦПК України є підставою для визнання апеляційної скарги неподаної та повернення її заявнику.

Короткий зміст вимог касаційної скарги та узагальнення її доводів

У грудні 2018 року ОСОБА_1 подав до Верховного Суду касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, просив ухвалу апеляційного суду скасувати й повернути справу на новий апеляційний розгляд.

Касаційна скарга мотивована тим, що ухвала апеляційного суду про визнання апеляційної скарги неподаною та повернення її заявнику винесена передчасно, оскільки заявник не знав і не міг знати про чергову зміну тенденцій у тлумаченні норм процесуального права судами вищих інстанцій, апеляційний суд мав можливість продовжити строк для усунення недоліків, повідомивши заявника про зміну судової практики, проте з формальних міркувань повернув скаргу, фактично порушивши право заявника на доступ до правосуддя.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2018 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Станом на час розгляду справи Верховним Судом відзив на касаційну скаргу не надходив.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду.

Згідно з положенням частини другої статті 389 ЦПК України в редакції, яка діяла на час подання касаційної скарги, підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За правилом статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Верховний Суд перевірив правильність застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, за наслідками чого зробив висновок, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Встановлено, що ухвалою Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Хортицького відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області Білецької К. О. залишено без розгляду.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 оскаржив її в апеляційному порядку.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року залишено без руху з наданням заявнику десятиденного строку з дня отримання вказаної ухвали для сплати судового збору.

29 листопада 2018 року ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Запорізького апеляційного суду від 19 листопада 2018 року направив пояснення щодо відсутності, на його думку, недоліків апеляційної скарги, й зазначив, що Законом України «Про судовий збір» не передбачено обов`язку сплати судового збору за подання скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 05 листопада 2018 року визнано неподаною та повернуто заявнику.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Пунктом 3 частини четвертої статті 356 ЦПК України передбачено, що до апеляційної скарги додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Порядок сплати судового збору визначено статтею 6 Закону України «Про судовий збір».

Згідно з підпунктом 9 пункту 1 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір»за подання до суду апеляційної і касаційної скарги на ухвалу суду фізичною особою сплачується судовий збір за ставкою 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Положення зазначеної норми застосовуються при поданні апеляційних і касаційних скарг на всі без винятку ухвали суду, які підлягають оскарженню, незалежно від того, чи передбачено Законом України «Про судовий збір» справляння судового збору за подання таких заяв, за результатами розгляду яких виносяться відповідні ухвали.

Викладене узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленим у постанові від 29 травня 2018 року у справі № 915/955/15 (провадження № 12-66гс18) та Об`єднаної палати Верховного Суду у постанові від 20 червня 2018 року у справі 752/7347/16-ц (провадження № 61-10168сво18).

До апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 356 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу (частина друга статті 357 ЦПК України).

Про повернення апеляційної скарги постановляється ухвала, яка може бути оскаржена в касаційному порядку (частина сьому статті 357 ЦПК України).

Згідно з частиною третьою статті 185 ЦПК України, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України передбачено, що основними засадами судочинства є забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

З огляду на викладене, апеляційний суд, дійшов правильного висновку про те, що заявник ОСОБА_1 повинен сплатити судовий збір за подання апеляційної скарги, у зв`язку з чим йому було надано строк для усунення недоліків апеляційної скарги. Проте вимоги ухвали суду від 19 листопада 2018 року ним виконані не були, тому суд апеляційної інстанції обґрунтовано визнав апеляційну скаргу неподаною та повернув її заявнику.

Таких висновків суд апеляційної інстанції дійшов із дотриманням вимог процесуального закону.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_1 про передчасність ухвали суду апеляційної інстанції та порушення права заявника на доступ до правосуддя є безпідставними, оскільки спростовуються вищенаведеними обставинами справи і положеннями законодавства.

Повернення апеляційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Оскаржене рішення апеляційного суду відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду касаційної скарги

Частиною третьою статті 406 ЦПК України визначено, що касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанцій розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції.

Відповідно до частини третьої статті 401 ЦПК України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції без змін, оскільки доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Щодо розподілу судових витрат

Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 416 ЦПК України суд касаційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції.

Оскільки касаційну скаргу залишено без задоволення, підстав для розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді касаційної інстанції, немає.

Керуючись статтями 400, 401, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

П О С Т А Н О В И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Запорізького апеляційного суду від 03 грудня 2018 року залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді: В. О. Кузнєцов
В. С. Жданова
В. М. Ігнатенко