РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 564/3368/19

04 листопада 2020 року м. Костопіль

Костопільський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя Олійник П.В.

з участю секретаря Рубельського О.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення з неї в його користь суму боргу у розмірі 517873,15 грн. та судові витрати по справі.

В обгрунтування позовних вимог зазначає, що 05.08.2019 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 позику у розмірі 516000 грн. та зобов`язалась повернути вищевказані кошти до 15.11.2019 року, про що власноручно написала розписку.

Враховуючи, що відповідачем не було виконано взяті на себе зобов`язання та не було своєчасно повернуто суми позики позивач, керуючись ст. 625, 629, 1046, 1047, 1048, 1049 ЦК України просить суд задоволити заявлені ним позовні вимоги.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. Позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку. Від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого просить відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування посилається на те, що відповідач ОСОБА_2 зареєстрована як фізична особа-підприємець. Упродовж липня 2019 року між відповідачам та позивачем було укладено усний договір поставки. За умовами договору позивач мав купити у відповідача паливні гранули на загальну суму 675000 грн. У рахунок оплати позивач передав відповідачу кошти в сумі 516000 грн. Оскільки, позивач, не сплатив усю суму коштів, відповідач не здійснювала поставку гранул.

Всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, суд приходить висновку про задоволення позовних вимог.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Судом встановлено із розписки, оригінал якої було досліджено судом, що 05.08.2019 року ОСОБА_2 отримала від ОСОБА_1 грошові кошти у сумі 516000 грн. і зобов`язалась повернути вказані кошти до 15.11.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми.

На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст. 1047 ЦК України).

Верховним Судом України у справі № 6-79 цс 14 висловлено правову позицію від 02 липня 2014 року, за якою, відповідно до норм ст. 1047, 1047 ЦК України, договір позики (на відміну від договору кредиту) за своєю юридичною природою є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання.

Так, судом встановлено, що 05.08.2019 року відповідач ОСОБА_2 надала позивачу ОСОБА_1 розписку, з якої вбачається, що відповідач дійсно отримала у позику 516000 грн. та зобов`язалась віддати зазначені кошти до 15.11.2019 року.

Відповідно ч.1 ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Також, згідно частини першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Судом встановлено, що у строки зазначені в розписці ОСОБА_2 не повернула позичені кошти у ОСОБА_1 .

Такими своїми діями ОСОБА_2 не виконала взяті на себе зобов`язання, не повернула грошові кошти позивачу, що призвело до простроченої заборгованості, а тому позовні вимоги ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за договорам позики від 05.08.2019 року на суму 516000 грн. є обгрунтованими та підлягають до задоволення.

Також, згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов`язання згідно з договорами позики, суд вважає за правильне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача інфляційні витрати та 3 % річних.

Суд погоджується з розрахунками наведеними позивачем у позовній заяві, щодо нарахування інфляційних витрат, які становлять 516 грн. та 3 % річних, які становлять 1357,15 грн.

Таким чином, до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 підлягає сума у розмірі 517873 грн. 15 коп.

Окрім того, на підставі п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення судові витрати по справі понесені останнім на оплату судового збору в розмірі 5178,73 грн. 80 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст. 12, 81, 89, 141, 259, 260 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за борговою розпискою - задоволити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 заборгованість в розмірі 517873 (п`ятсот сімнадцять тисяч вісімсот сімдесят три) гривні, з яких 516000 гривень - сума боргу, 516 гривень - інфляційні витрати, 1357 гривень 15 коп. три відсотки річних.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати понесені останнім на оплату судового збору в сумі 5178 (п`ять тисяч сто сімдесят вісім) гривень 73 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Костопільський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ; ІПН: НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , АДРЕСА_2 .

Текст рішення складено 05.11.2020 року.

СуддяП. В. Олійник