справа № 489/2114/19 провадження №2-др/489/9/20
РІШЕННЯ

Іменем України

28 грудня 2020 року м. Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Коваленка І.В.,

секретаря судового засідання Долгорученко Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Баранова В.Л. про ухвалення додаткового рішення по цивільній справі за позовною заявою позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними,

встановив:

У листопаді 2020 року представник позивача звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення про скасування державної реєстрації нерухомого майна, що була проведена на підставі правочинів, які визнано недійсними відповідно до заочного рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.08.2020.

Вказано, що рішенням суду про визнання недійсними договорів дарування нерухомого майна позивача ОСОБА_1 поновлено лише частково і опосередковано, оскільки без вказання у судовому рішенні конкретної дії, яка має бути виконана після визнання договорів дарування недійсними, а саме перереєстрація зазначеного нерухомого майна на ОСОБА_1 , неможливо поновити права власності ОСОБА_1 на належне їй нерухоме майно, яке в такому випадку у державних реєстрах буде обліковуватися, як таке, що є власністю відповідача ОСОБА_2 .

У судове засідання, призначене на 14.12.2020, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили.

Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання.

Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, встанови наступне.

28.08.2020 Ленінським районним судом міста Миколаєва прийнято заочне рішення по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання договорів недійсними, яким позовні вимоги задоволено. Визнано недійсним договір дарування квартири АДРЕСА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. 19.05.2017 та зареєстрованого за №1323. Визнано недійсним договір дарування житлового будинку та земельної ділянки, площею 768 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. 19.05.2017 та зареєстрованого за №1324.

Таким чином, вказаним рішенням поновлено право позивача на спірне нерухоме майно. Водночас, як слідує із заяви про ухвалення додаткового рішення, незважаючи на визнання правочинів відчуження нерухомого майна недійсними, право позивача поновлено не повністю, оскільки в державному реєстрі існують записи про реєстрацію права власності на вказане майно за відповідачем.

При вирішенні спору, які слідує з матеріалів цивільної справи, судом не було вирішено питання щодо скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно за відповідачем, яку проведено на правочинах, які визнанні судом недійними.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

За частинами першою, другою статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

З аналізу наведених норм слідує, що захист порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду має бути ефективним.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно частини третьої статті 26 наведеного Закону, у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення.

З метою ефективного захисту порушеного права позивача, яке включає в себе як відновлення права на нерухоме майно через визнання правочинів з відчуження такого майна недійсними, а також поновлення державної реєстрації права власності позивача на таке майно, суд вважає заяву про ухвалення додаткового рішення в частині скасування державної реєстрації за ОСОБА_2 на спірне нерухоме майно такою, що підлягає задоволенню.

Щодо вимоги передбачити ухвалою механізм реєстрації повернення зазначеного нерухомого майна у власність ОСОБА_1 в цій частині заява задоволенню не підлягає, оскільки порядок державної реєстрації прав на нерухоме майно врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», а тому виходить за межі повноважень суду.

Керуючись статтями 270, 273, 354 ЦПК України, суд

вирішив:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 адвоката Баранова В.Л. задовольнити частково.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 20498436, на квартиру АДРЕСА_1 , проведену на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. 19.05.2017 та зареєстрованого за №1323.

Скасувати державну реєстрацію права власності ОСОБА_2 , номер запису про право власності: 20498914, на житловий будинок та земельну ділянку, площею 768 кв.м., які розташовані за адресою: АДРЕСА_2 , проведену на підставі договору дарування посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Ягужинською К.Т. 19.05.2017 та зареєстрованого за №1324.

У іншій частині заяви відмовити.

Апеляційна скарга на судове рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено скорочене судове рішення, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 28.12.2019

Суддя І.В. Коваленко