№ 201/3104/17
провадження 4-с/201/9/2020
УХВАЛА

12 лютого 2020 року Жовтневий районний суд

м. Дніпропетровська

у складі: головуючого

судді Антонюка О.А.

з секретарем Плевако О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Кравчук Алла Сергіївна, начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції і місті Києві Ярушевська Ірина Ігорівна і відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби на протиправні дії та бездіяльність державного виконавця, зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови і скасування постанови державного виконавця,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 в 2017 році звернулася до суду з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу. Справа була розглянута по суті, винесене рішення суду від 02 липня 2018 року про задоволення позову. Вказане рішення набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які були направлені для виконання за місцем знаходження боржника, було відкрито виконавче провадження, яке почало виконуватися.

ОСОБА_1 09 серпня 2019 року звернулася до суду зі скаргою на протиправні дії і бездіяльність державного виконавця Печерського ВДВС та постанов державного виконавця у вказаному виконавчому провадженні про несвоєчасне відкриття виконавчого провадження, не вчинення належних дій з виконання вказаного рішення суду, а потім і взагалі передачу виконавчого провадження до іншого відділу без повідомлення стягувача. В обґрунтування вимог скарги заявник посилається на те, що державний виконавець Печерського ВДВС не виконав вимог Закону України «Про виконавче провадження» та не виконав належним чином рішення суду, що вказує на неправомірність дій виконавця.

Керівник вказаного Печерського ВДВС не прослідкував за вказаним і незаконно затвердив вказані постанови державного виконавця. Державний виконавець також не повідомив заявника своєчасно про виконавчі дії навіть після звернення до них адвоката заявника, не роз`яснив йому його права, вважає вказані і інші дії та бездіяльність державного виконавця неправомірними, протиправним та просили визнати неправомірними дії державного виконавця вказаного ВДВС, який не виконав вищезазначених вимог Закону України «Про виконавче провадження», ставить питання про визнання вказаних дій та бездіяльності протиправними, скасування вказаної постанови про передачу провадження до іншого відділу, задовольнивши скаргу в повному обсязі.

Державний виконавець Печерського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Кравчук А.С., начальник Печерського районного ВДВС м. Києва Головного територіального управління юстиції і місті Києві Ярушевська І.І. і представник ВПВР департаменту державної виконавчої служби в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Вказаним, на думку суду, фактично не заперечували проти розгляду скарги за їх відсутності. Їх заперечення проти скарги свідчать про те, що порушень закону з їх боку не було та винесені ними постанови про відкриття провадження, закриття провадження і інш. є правомірними. На письмові звернення заявника вони відповідали в передбаченому законом порядку і терміни. Все ним зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов`язань відносно скаржника на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували, матеріальної чи моральної шкоди не завдавали. Вимоги скарги не доведені. Суд вважає можливим розгляд справи без вказаних осіб згідно ст. 450 ЦПК України.

Представник АТ КБ «ПриватБанк» фактично не заперечували проти розгляду скарги за їх відсутності. Все ним зроблено згідно вимог закону. Ніяких інших зобов`язань відносно скаржника та інших заінтересованих осіб на себе не брали і не беруть, нічиїх прав не порушували, матеріальної чи моральної шкоди не завдавали.

З`ясувавши думку сторін та учасників спору, перевіривши матеріали скарги і справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає скаргу обгрунтованою та підлягаючою частковому задоволенню.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Відповідно з вимогами ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Примусове виконання рішень в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Відповідно до п. 1 положення про Міністерство юстиції України, затвердженого Указом Президента України від 30 грудня 1997 року № 1396/97, Міністерство юстиції України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міністерство юстиції України є головним (провідним) органом у системі центральних органів виконавчої влади щодо забезпечення реалізації державної правової політики. Таким чином, при прийнятті до примусового виконання виконавчих документів, державний виконавець має діяти на підставах, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

В судовому засіданні встановлено, що дійсно ОСОБА_1 в 2017 році звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу. Справа була розглянута по суті, винесене рішення суду від 02 липня 2018 року про задоволення позову. Вказане рішення набрало законної сили, по справі були видані виконавчі листи, які були направлені для виконання за місцем знаходження боржника, було відкрито виконавче провадження, яке почало виконуватися.

Відповідно до ст. 82 ЦПК України: 1. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. 2. Відмова від визнання обставин приймається судом, якщо сторона, яка відмовляється, доведе, що вона визнала ці обставини внаслідок помилки, що має істотне значення, обману, насильства, погрози чи тяжкої обставини, або що обставини визнано у результаті зловмисної домовленості її представника з другою стороною. Про прийняття відмови сторони від визнання обставин суд постановляє ухвалу. У разі прийняття судом відмови сторони від визнання обставин вони доводяться в загальному порядку. 3. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. 6. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. 7. Правова оцінка, надана судом певному факту при розгляді іншої справи, не є обов`язковою для суду. 8. Обставини, встановлені рішенням третейського суду або міжнародного комерційного арбітражу, підлягають доказуванню в загальному порядку при розгляді справи судом.

Відповідно до ч. 2 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» боржник має право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби виключно в судовому порядку.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася про порушення її прав чи свобод.

Згідно ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Відповідно до ст. 25 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження. якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчі документи, зокрема виконавчі листи з виконання судових рішень, можуть бути пред`явлені до виконання протягом року, з наступного дня після набрання рішенням законної сили.

Судом з`ясовано, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 липня 2018 року страві № 201/3104/17 було задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 , стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 суми банківських вкладів і грошові кошти.

14 травня 2019 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист №201/3104/17 по справі № 201/3104/17 за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» про стягнення грошових коштів за договорами банківського вкладу, відсотків та 3% річних.

Згідно з частиною 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Оскільки виконавчий лист був виданий Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська, скарга на дії та бездіяльність державного виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби подається до вказаного суду.

У відповідності до виконавчого листа із АТ КБ «ПриватБанк» на користь заявника ОСОБА_1 за договором №SAMDN3611 від 02 липня 2012 року (Вклад «Депозит //ІР») підлягає стягненню сума вкладу в розмірі 400 000 доларів США, відсотки за період з 02 липня 2012 року по 16 лютого 2017 року в сумі 162 926.03 доларів США, 3% річних в розмірі 20 357.87 доларів США, а всього 583 283 (п`ятсот вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят три) долари США 90 центів.

24 травня 2019 року представник заявника звернувся до Печерського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві із заявою про відкриття виконавчого провадження, разом з якою подав оригінал виконавчого листа та копію довіреності на представника заявника. 24 липня 2019 року представником заявника була підготовлена та направлена на адресу Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська скарга (перша редакція) на бездіяльність державного виконавця в межах виконавчого провадження № 59309372. Потім на виконання ухвали суду представником заявника подана скарга (в редакції від 22 серпня 2019 року) разом з додатками на виправлення недоліків первинної скарги на бездіяльність державного виконавця з уточненнями та_доповненнями, у зв`язку з отриманням нової інформації щодо порушення державним виконавцем Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук Аллою Сергіївною та начальником Печерського районного відділу ДВС міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Ярушевською Іриною Ігорівною положень законодавства про виконавче провадження.

Під новою інформацією заявник розуміє те, що під час розгляду судової справи № 757/54396/18-ц, яка перебуває в провадженні Печерського районного суду міста Києва (суддя Соколов О.М.) за позовом заявника до АТ КБ «ПрватБанк» про стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми (копія ухвали суду про відкриття провадження додана) з відзиву вказаного банку стало відомо наступне:

заінтересована особа банк - отримала 17 188 793 (сімнадцять мільйонів сто вісімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто три) грн. 00 коп. для сплати боргу в розмірі 583 283 (п`ятсот вісімдесят три тисячі двісті вісімдесят три) доларів СІІІА 90 центів, що за офіційним курсом НБУ становило 15 626 175 (п`ятнадцять мільйонів шістсот двадцять шість тисяч сто сімдесят п`ять) грн. 68 коп. та сплати виконавчого збору в розмірі 58 328 (п`ятдесят вісім тисяч триста двадцять вісім) доларів СІІІА 39 центів, що за офіційним курсом НБУ становило 1 562 617 (один мільйон п`ятсот шістдесят дві тисячі шістсот сімнадцять) грн. 57 коп. від Національного банку України для сплати заборгованості за виконавчим провадженням № 59309372 (копія платіжного доручення додано, оригінал платіжного доручення відсутній у заявника та його представника, а наявний у вказаного банку).

АТ КБ «ПриватБанк» повідомила суд, що сума коштів у розмірі 17 188 793 (сімнадцять мільйонів сто вісімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто три) грн. 00 коп. була списана з їх рахунку ще 07 червня 2019 року на підставі Постанови про відкриття виконавчого провадження.

Для отримання підтвердження або спростування інформації отриманої від вказаного банку про погашення заборгованості по виконавчому провадженню № 59309372 представник заявника здійснив наступні дії: 16 липня 2019 року особисто подав адвокатський запит № 423 від 16 липня 2019 року до Печерського районного ВДВС міста Київ, в якому просив надати інформацію про стан виконавчого провадження; 18 липня 2019 року цей представник заявника отримав лист від начальника Печерського ВДВС з відмовою надавити відповідь на адвокатський запит, посилаючись на частину 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження», де йде мова, що на підтвердження повноважень адвоката як представника у виконавчому провадженні має бути додатково посвідчений витяг з договору, незважаючи на те, що порядок подання адвокатських запитів врегульовано спеціальним Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (стаття 24) і не підпадає під регулювання частини 4 статті 16 Закону України «Про виконавче провадження» (підтверджується позицією суду у Постанові Сумського окружного адміністративного суду №818/888/13-а від 25 лютого 2013 року). На підставі зазначеного заявник не має можливості надати підтвердження того, що «ПриваьБанком» було перераховано зазначену суму коштів.

08 серпня 2019 року представник заявника направив на адресу цього банку адвокатський запит № 472 від 07 серпня 2019 року, в якому просив надати інформацію про розмір суми заборгованості, яка ще не виплачена банком як боржником за рішенням суду по справі 201/3104/17. АТ КБ «ПриватБанк» відмовилось надавати відповідь на адвокатський запит № 472 від 07 серпня 2019 року з посиланням на банківську таємницю незважаючи на те, що мова йшла про надання інформації по заборгованості цього банку в межах рішення суду по справі 201/3104/17. На підставі зазначеного заявник не має можливості надати підтвердження того, що цим банком було перераховано зазначену суму коштів.

15 серпня 2019 року представник заявника надіслав до Головного управління Державної казначейської служби України у м. Києві адвокатський запит № 490 від 15 серпня 2019 року з вимогою про надання інформації про надходження від «ПриватБанку» на рахунок для обліку депозитних сум (депозитний рахунок) Печерського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ зазначених вище сум коштів для погашення заборгованості за рішенням № 201/3104/17, оскільки Головне управління Державної казначейської служби України у м. Києві є установою, що обслуговує відповідні рахунки вказаного органу у відповідності до абзацу 1 пункту 1 розділу VII Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5.

Представник заявника на момент направлення цієї скарги не отримав відповідь на зазначений адвокатський запит, у зв`язку з чим повідомляє суд про об`єктивні причини неможливості її подання одночасно зі скаргою.

Отже, незаконні дії та бездіяльність державного виконавця Печерського ВДВС міста Києва та начальника цього відділу полягають в наступному: згідно з частиною 5 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Проте, виконавче провадження № 59309372 було відкрите 07 червня 2019 року (виконавчий лист був поданий 24 травня 2019 року, що підтверджується відповідною заявою про відкриття виконавчого провадження). Зазначене є порушенням встановленого законом строку. Порушення строку підтверджується витягом по результатам пошуку виконавчих проваджень в АСВП (паперова копія додана згідно частини 3 статті 100 ЦПК України, оригінал відсутній у заявника).

У відповідності до частини 1 статті 28 Закону України «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця про відкриття виконавчого провадження надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Документи виконавчого провадження доводяться до відома або надсилаються адресатам не пізніше наступного робочого дня з дня їх винесення.

Як на момент подання первинної редакції скарги, так і після уточнення скарги, ні заявник, ні його представник не отримали постанову про відкриття виконавчого провадження № 59309372. В матеріалах виконавчого провадження відсутні докази направлення постанови про відкриття провадження заявнику або представнику заявника (копії матеріалів виконавчого провадження додано).

Згідно з пунктом 2 Постанови про відкриття виконавчого провадження № 59309372, яку представник заявника сфотографував під час ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження № 59309372 АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано подати декларацію про доходи та майно, а також попереджено про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з пунктом 3 частини 5 статті 19 Закону України «Про виконавче провадження» за рішеннями майнового характеру боржник зобов`язаний подати виконавцю протягом 5 робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника за формою, встановленою Міністерством юстиції України.

Так, 5-денний строк з моменту відкриття виконавчого провадження для подання вказаних документів сплив 12 червня 2019 року. 17 липня 2019 року представник заявника ознайомився з матеріалами виконавчого провадження № 59309372 на підставі відповідної заяви, в результаті чого виявив, що вказаний банк не виконав вимоги державного виконавця. Тобто, цим банком порушено вимоги чинного законодавства, зокрема частини 1 статті 76 Закону України «Про виконавче провадження» стосовно невиконання законних вимог державного виконавця.

У відповідності до статті 244 21 Кодексу України про адміністративні правопорушення органи державної виконавчої служби розглядають справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з невиконанням законних вимог державного виконавця (стаття 188-13). Від імені органів державної виконавчої служби такі справи розглядають начальники органів державної виконавчої служби.

Стаття 188-13 Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачає накладення штрафу у розмірі від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за невиконання законних вимог державного виконавця, неподання або подання недостовірних відомостей про доходи і майновий стан боржника, ненадання на вимогу державного виконавця, приватного виконавця декларації про доходи та майно, що подається відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Матеріали виконавчого провадження № 59309372 не містять будь-яких документів, що підтверджували б притягнення вказаного банку та/або її посадових осіб до відповідальності, зокрема протоколів, постанов про розгляд справ про адміністративне правопорушення або накладення штрафу. Таким чином, державним виконавцем і начальником вказаного ВДВС не вчинено жодних дій для притягнення боржника, банку та/або її посадових осіб до відповідальності.

Згідно з абзацом 3 частини 2 статті 19 Закону України «Про виконавче провадженням постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Відповідно до частини 8 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець проводить перевірку майнового стану боржника у 10 -денний строк з дня відкриття виконавчого провадження. У подальшому така перевірка проводиться виконавцем не рідше ніж один раз на два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, не рідше ніж один раз на три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Для виконання покладеного обов`язку виконавець, згідно з пунктом 3 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» уповноважений безоплатно одержувати від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Відповідно до частини 4 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Як і в попередніх випадках, матеріали виконавчого провадження № 59309372 не містять будь-яких документів, що могли б підтвердити здійснення державник виконавцем вказаного ВДВС перевірки майнового стану цього банку. У зв`язку з не проведенням зазначеної перевірки державним виконавцем, опис майна вказаного банку та накладення арешту на майно цього банку здійснено не було, в результаті чого «ПриватБанк» має можливість вільно розпоряджатись таким майном, в тому числі відчужувати його, що дозволяє боржнику не виконувати рішення суду і не нести жодної відповідальності за порушення прямої норми Конституції України, а саме статті 129-1.

Державний виконавець з метою виконання рішення, у відповідності до: пункту 5 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» може безперешкодно входити на земельні ділянки, до приміщень, сховищ, іншого володіння боржника - юридичної особи, проводити їх огляд, примусово відкривати та опечатувати їх; пункту 14 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» може викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що перебувають у виконавчому провадженні. У разі якщо боржник без поважних причин не з`явився за викликом виконавця, виконавець має право звернутися до суду щодо застосування до нього приводу; пункту 18 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» може вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; пункту 19 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» може звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Жодних з описаних вище виконавчих дій державним виконавцем здійснено не було. Зазначене підтверджується витягом з Автоматизованої системи виконавчого провадження станом на 24 липня 2019 року (паперова копія додана згідно частини 3 статті 100 ЦПК України) та копіями матеріалів виконавчого провадження отриманих під час ознайомлення.

Як вже зазначалось вище, АТ КБ «ПриватБанк» повідомило суд та представника заявника шляхом направлення відзиву на заяву про збільшення позовних вимог від 22 липня 2019 року про часткове погашення заборгованості по справі 201/3104/17 ще 07 червня 2019 року. З метою підтвердження або спростування вказаної інформації представник заявника здійснив всі необхідні дії направлені на це - звернувся з адвокатськими запитами до Державної виконавчої служби, Державної казначейської служби, вказаного банку з вимогами надання інформації про надходження коштів по виконавчому провадженню № 59309372, проте жоден із суб`єктів не надав належної відповіді, на підставі якої можливо було б зробити відповідні висновки (підтвердити або спростувати повідомлену вказаним банком інформацію).

На момент подання даної скарги з моменту стягнення із банку суми коштів у розмірі 17 188 793 (сімнадцять мільйонів сто вісімдесят вісім тисяч сімсот дев`яносто три) грн. 00 коп. минуло більше двох місяців, що вказує на бездіяльність державного виконавця і начальника Печерського ВДВС м. Києва. Хоча зазначені суми коштів мали бути перераховані не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів - тобто не пізніше 10 червня 2019 року.

14 серпня 2019 року представник ВПВР департаменту ДВС зв`язався за допомогою засобів телефонного зв`язку з представником заявника та повідомив про передачу виконавчого провадження № 59309372 до них на виконання на підставі постанови державного виконавця Печерського ВДВС м. Києва про передачу виконавчого провадження від 05 серпня 2018 року.

Підтвердження надходження коштів від банку, боржника до Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ, вказуватиме на порушення частини 2 статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», яка передбачає, що стягувачу - фізичній особі стягнуті з боржника кошти перераховуються виконавцем на зазначений стягувачем рахунок у банку або іншій фінансовій установі чи надсилаються на адресу стягувача поштовим переказом не пізніше наступного робочого дня з дня надходження таких коштів на депозитний рахунок органу державної виконавчої служби.

А також порушення порядку перерахування стягнутих коштів, який передбачений абзацом 2, 4 пункту 13 розділу VII Інструкції у разі достатності суми для покриття всіх вимог стягувача та наявності відомостей від стягувача про шляхи отримання ним коштів державний виконавець невідкладно після ознайомлення з інформацією про надходження коштів готує одне розпорядження, жим визначає належність указаних коштів та спосіб перерахування стягувачу, яке затверджується начальником органу державної виконавчої служби із зазначенням дати та скріплюється печаткою органу державної виконавчої служби. Розпорядження готується в двох примірниках, оригінал надається відповідальній особі, копія залишається у виконавчому провадженні. Підготовка розрахункових документів про перерахування коштів здійснюється відповідальною особою органу державної виконавчої служби невідкладно після отримання розпорядження державного виконавця.

У відповідності до пункту 9 частини 1 статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному Обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

У зв`язку з вищезазначеним, банк у разі надходження коштів для погашення заборгованості мав підготувати розпорядження, яким мав визначити належність коштів та спосіб їх перерахування, а державний виконавець затвердити вказане розпорядження із зазначенням дати та скріпити розпорядження печаткою органу, потім передати відповідальній особі органу для перерахування стягнутих сум коштів. Після цього державний виконавець мав винести постанову про закінчення виконавчого провадження. Отже, повноважень передавати виконавче провадження до ВПВР департаменту ДВС державний виконавець не мав і мав діяти в порядку передбаченому чинним Законом України «Про виконавче провадження» (стаття 39, 47).

У відповідності до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 39 та статтею 47 Закону України «Про виконавче провадження» було передбачено, що у випадках стягнення коштів, державний виконавець зобов`язаний їх перерахувати не пізніше наступного робочого дня та закінчити виконавче провадження. Інший порядок дій державного виконавця при стягненні всієї суми заборгованості не передбачено.

Статтею 74 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Статтею 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

З приписів ст. 448 ЦПК України вбачається, що скарга подається до суду, який розглянув справу як суд першої інстанції. Про подання скарги суд повідомляє відповідний орган державної виконавчої служби, приватного виконавця не пізніше наступного дня після її надходження до суду.

Згідно ст. 449 ЦПК України, скаргу може бути подано до суду: а) у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права або свободи; б) у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій. Пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

У зв`язку з тим, що заявником (скаржником) спочатку відповідно до ч. 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» адміністративний позов було подано з дотриманням строку на оскарження, а по незалежним від скаржника обставинам адміністративним судом було відмовлено у відкритті адміністративної справи, та рекомендовано звернутися до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська, вважаю, що строк на оскарження бездіяльності Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області пропущено з поважних причин.

Згідно ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404 виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

Згідно з пунктом 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону №1404 виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Відповідності до ст. 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» та ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень судів та інших органів і (посадових осіб) в Україні покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства Юстиції України.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно п. 1, 2, 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом. Державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження, зокрема, має право: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; здійснювати перевірку виконання юридичними особами всіх форм власності, фізичними особами, фізичними особами - підприємцями рішень стосовно працюючих у них боржників; накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають на рахунках і вкладах у банках, інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; викликати фізичних осіб, посадових осіб з приводу виконавчих документів, що знаходяться у виконавчому провадженні, а в разі неявки боржника без поважних причин виносити постанову про його привід через органи внутрішніх справ; вимагати від матеріально відповідальних і посадових осіб боржників - юридичних осіб або від боржників - фізичних осіб надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог державного виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження; у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов`язань за рішенням.

Відповідно до ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на і території України.

Скарга подається до суду, який видав виконавчий документ.

З аналізу вищезазначеного суд робить висновок про те, що на виконання вказаних рішень районного суду державний виконавець повинен дотримуватися вимог законодавства про виконавчу службу, виконавче провадження та інш., перевіряти правильність виконавчих документів межах своїх повноважень (описки та інш.), дотримуватися вимог про строки пред`явлення виконавчих документів до виконання і в цьому сенсі державним виконавцем зроблене не все, що потрібно робити згідно вказаної Інструкції та Закону, цей державний виконавець допустив неправомірні дії та бездіяльність, а начальник вказаного відділу не здійснював відповідний контроль за цим.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що скарга підлягає задоволенню частково.

Стосовно вимог про визнання постанови державного виконавця про направлення виконавчого провадження до ВПВР ДВС і її скасування, зобов`язання вчинити певні дії після цього, то суд вважає, що вказаний державний виконавець і його керівник не мають зараз ніякого відношення до вказаного тепер вже об`єднаного виконавчого провадження і здійснювати будь-які дії відносно нього не мають повноважень, вони позбавлені можливості зараз поновити права заявника або будь-яким чином вплинути на хід виконання вказаного рішення суду. Приймаючи до уваги вказане, суд вважає, що в задоволенні цих вимог слід відмовити.

Не може суд прийняти до уваги незгоду заінтересованих осіб (певних) зі скаргою, оскільки вони спростовуються вищенаведеним і нічим об`єктивно не підтверджуються.

При таких обставинах суд вважає можливим скаргу задовольнити частково та визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного ВДВС міста Київ ГТУЮ у місті Києві Кравчук А.С. в межах виконавчого провадження №59309372 щодо: не надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження; не винесення постанови про накладення штрафу на АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та його посадових осіб за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення; не проведення перевірки майнового стану АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; не проведення заходів з опису рухомого та нерухомого майна АТ КБ «ПРИВАТБАНК», арешту такого майна; не проведення виклику посадових осіб АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з приводу надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця; не звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду або в`їзду керівника АТ КБ «ПРИВАТБАНК» за межі України або на територію до виконання зобов`язань за рішенням в рамках виконавчого провадження № 59309372; не підготовки розпорядження про перерахування стягнутих сум коштів ОСОБА_1 ; в задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи АТ КБ «ПриватБанк», державний виконавець Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ в місті Києві Кравчук А.С., начальник Печерського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ в місті Києві Ярушевська І.І. і ВПВР департаменту державної виконавчої служби про зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови і скасування постанови державного виконавця слід відмовити.

Таким чином суд вважає, що обставини скарги знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, скарга підлягає частковому задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 8, 19, 55, 124 Конституції України, ст. 3 Закону України «Про виконавчу службу», ст. 3, 5, 6, 7, 11, 18, 19, 25, 26, 27, 31, 32, 45, 48, 52, 63, 82, 83 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 258-261, 352-354, 447-453 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Печерського районного відділу Державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві Кравчук Алли Сергіївни в межах виконавчого провадження №59309372 щодо: не надсилання копії постанови про відкриття виконавчого провадження; не винесення постанови про накладення штрафу на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ- 14360570, адреса: 01011, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) та його посадових осіб за невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення; не проведення перевірки майнового стану Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570, адреса: 01011, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д); не проведення заходів з опису рухомого та нерухомого майна Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570, адреса: 01011, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д), арешту такого майна; не проведення виклику посадових осіб Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570, адреса: 01011, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) з приводу надання пояснень за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця; не звернення до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду або в`їзду керівника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (код ЄДРПОУ - 14360570, адреса: 01011, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) за межі України або на територію до виконання зобов`язань за рішенням в рамках виконавчого провадження № 59309372; не підготовки розпорядження про перерахування стягнутих сум коштів ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 ).

В задоволенні решти вимог скарги ОСОБА_1 , заінтересовані особи Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Кравчук Алла Сергіївна, начальник Печерського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції в місті Києві Ярушевська Ірина Ігорівна і відділ примусового виконання рішень департаменту державної виконавчої служби про зобов`язання вчинити певні дії, визнання незаконною постанови і скасування постанови державного виконавця відмовити.

Ухвалу може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області шляхом подання апеляційної скарги протягом 15 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя -