Справа № 307/2611/20
Провадження № 2/307/1366/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

04 листопада 2020 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в складі головуючого - судді Ніточко В.В., з участю секретаря судового засідання Мочан Н.І., позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тячів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька,-

ВСТАНОВИВ:

І. Виклад позиції сторін.

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання батька.

Позовні вимоги мотивує тим, що у шлюбі з ОСОБА_2 , який було розірвано 14 травня 1987 року, у нього народилися сини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . На даний час він є особою пенсійного віку, тобто непрацездатним, однак не отримує жодних видів пенсії та соціальної допомоги, оскільки не має стажу роботи. Зазначає, що відповідач має дохід, розмір якого дозволяє йому надавати матеріальну допомогу, однак він жодним чином не турбується про його матеріальне становище.

Просить стягнути з ОСОБА_1 аліменти на його утримання в розмірі 4 000 грн. 00 коп.

Відповідач ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, оскільки його батько ОСОБА_1 ніколи не займався його вихованням та не надавав йому жодної матеріальної допомоги, коли він був неповнолітнім. Крім цього зазначив, що в нього на утриманні є троє неповнолітніх дітей та дружина, яка хворіє.

ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був належно повідомлений.

ІІІ. Інші процесуальні дії у справі.

Ухвалою судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2020 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі.

ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , ОСОБА_3 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 . і його батьком є ОСОБА_1 , а мамою ОСОБА_2 (а.с.47).

Із паспорта громадянина України вбачається, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с. 3).

Згідно довідки Тячівського відділу обслуговування громадян головного управління Пенсійного фонду України № 192 від 14 липня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жодного виду пенсії не отримує, і на обліку в головному управління Пенсійного фонду України не перебуває (а.с.6).

Із довідки Тячівського управління соціального захисту населення № 294 від 06 липня 2020 року вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жодного виду державних допомог не отримує (а.с.7).

Згідно довідки Бедевлянської сільської ради № 439 від 09 липня 2020 року, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , проживає один в АДРЕСА_1 (а.с. 9).

Із акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , вбачається, що він проживає один в АДРЕСА_1 , часто хворіє та потребує матеріальної допомоги на лікування, його сім`я є малозабезпеченою (а.с.10).

Згідно свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 , ОСОБА_1 29 березня 2010 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (а.с.37).

Із свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 , серії НОМЕР_4 та серії НОМЕР_5 , ОСОБА_1 є батьком неповнолітніх дітей: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_8 (а.с. 39, 40, 41).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ОСОБА_1 від 21 жовтня 2020 року, він проживає з сім`єю в АДРЕСА_2 , і його сім`я є малозабезпеченою (а.с. 45).

V. Оцінка Суду.

Згідно ст. ст. 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 2 ст. 77 ЦПК України).

Правовідносини між сторонами по даній справі випливають із норм Сімейного Кодексу України.

Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Ця моральна норма була спочатку зафіксована на конституційному рівні, а потім знайшла своє відображення в Сімейному кодексу України.

Безсумнівно, неможливо змусити дорослих повнолітніх дітей любити і поважати своїх батьків. Доброта, порядність, чесність є етичними поняттями, а не юридичними. Тим не менш потрібно пам`ятати, що однією з основних цілей регулювання сімейних відносин відповідно до частини другої статті 1 Сімейного кодексу України є утвердження почуття обов`язку перед батьками.

Відповідно до частини першої, третьої статті 172 СК України, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування.

Відповідно до статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов`язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Вирішуючи питання щодо встановлення факту потреби у утриманні позивача, суд керується роз`ясненнями, викладеними у п. 21 Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", в якому зазначено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги, не є абсолютним. У зв`язку з цим, суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК).

За змістом ст. 201 СК України визначено обов`язкові умови та підстави покладення на дітей обов`язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров`я; батьки потребують матеріальної допомоги; відсутні обставини для звільнення дітей від обов`язку утримувати своїх батьків.

Отже, сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Аналіз наведеного положення закону дає підстави для висновку, що умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є одночасна наявність двох обов`язкових підстав: непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи.

Згадувана стаття Сімейного кодексу України не містить визначення, за яких обставин особа може вважатися такою, що потребує матеріальної допомоги.

При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин.

Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька.

З матеріалів справи не вбачається підстав передбачених статтею 204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача.

Відповідно до статті 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Верховний Суд у постанові від 10 жовтня 2018 року у справі № 301/160/17 (провадження № 61-28415св18) виходив з того, що необхідність стягнення аліментів на утримання непрацездатних батьків має визначатися залежно від їх матеріального становища. При цьому до уваги має братися отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам по собі факт непрацездатності батьків не породжує виникнення у дітей обов`язку їх утримання, та не свідчить про наявність потреби у наданні матеріальної допомоги.

Позивач обґрунтовував позовні вимоги посиланням на те, що він є непрацездатним, не отримує жодної пенсії чи державної допомоги. Коштів, необхідних для забезпечення його життєдіяльності не вистачає, а тому, зважаючи на скрутне матеріальне становище, він потребує матеріальної допомоги, яку має можливість надавати його повнолітній син.

Відповідно до статті 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позовної заяви.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності.

З урахуванням всіх обставин справи, враховуючи вимоги ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, беручи до уваги те, що на утриманні відповідача знаходяться троє неповнолітніх дітей, суд приходить до переконання, що позовні вимоги ОСОБА_1 є обґрунтованими, підтвердженими належними та допустимими доказами, які в своїй сукупності є достатніми, а тому позовні вимоги слід задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь непрацездатного батька аліменти у твердій грошовій сумі на його утримання в розмірі 1 300 гривень щомісячно, починаючи з 11 вересня 2020 року і довічно.

Відповідно до рішення "Проніна проти України " № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840 гривень 80 копійок судового збору.

З урахуванням вищевикладеного, керуючись статтями 1, 172, 201, 202, 204, 205Сімейного кодексу України, статтями 2, 5, 10-13, 18, 133, 141, 142, 206, 258-259, 263-265 Цивільного процесуального кодексу, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь непрацездатного батька ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , аліменти у твердій грошовій сумі на його утримання в розмірі 1300 (одна тисяча триста) гривень 00 копійок щомісячно, починаючи з 11 вересня 2020 року і довічно.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на користь держави на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

В інших позовних вимогах - відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Тячівський районний суд Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Закарпатського апеляційного суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_6 .

Відповідач: ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_7 .

Суддя В.В. Ніточко