ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2020 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Полтавського апеляційного суду в складі:

Головуючого судді : Обідіної О.І.

Суддів : Кузнєцової О.Ю., Прядкіної О.В.

За участю секретаря Кальник А.М.

розглянула в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні в м. Полтава апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави в складі судді Чуванової А.М. від 04 серпня 2020 року, дата складення повного тексту рішення 04 серпня 2020 роrу, за заявою Управління майном комунальної власності міста про визнання спадщини відумерлою; заінтересовані особи : Територіальна громада м. Полтави в особі Полтавської міської ради, Перша полтавська державна нотаріальна контора, ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И Л А :

В листопаді 2019 року Управління майном комунальної власності міста Полтавської міської ради звернулося до суду з заявою в порядку окремого провадження, в якій просило визнати спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 - відумерлою та передати вказане майно у власність територіальної громади міста Полтави в особі Полтавської міської ради.

Вимоги обумовлені тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , якій на праві приватної власності належала квартира АДРЕСА_1 . Вказане нерухоме майно ніхто із спадкоємців по закону чи заповіту не прийняв, відповідні свідоцтва нотаріусом не видавались, що відповідно до положень ст. 1277 ЦК України свідчить про відумерлість спадщини.

Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 04 серпня 2020 року заяву задоволено.

Визнано спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Передано майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , у власність територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради.

Рішення суду обґрунтоване тим, що заявником доведено обставини, які свідчать про відумерлість спадщини, оскільки з часу її відкриття минуло більше 7 років, спадщину ніхто не прийняв, відповідних свідоцтв про право на спадщину не отримував, отже наявні достатні правові підстави для задоволення вимог.

Не погодившись з вказаним рішенням, заінтересована особа ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні заяви.

Зокрема вказує, що він є сином ОСОБА_3 , якому ОСОБА_2 заповіла спірну квартиру. За життя батько звертався до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, проте не отримав свідоцтво про спадщину. ІНФОРМАЦІЯ_2 батько помер і він як спадкоємець звернувся у встановлений строк до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Вказане свідчить про прийняття ним спадщини, проте, суд не взяв зазначені обставини до уваги.

Окрім того зазначає, що місцевий суд не повідомляв його про розгляд справи, в зв`язку з чим він був позбавлений прав, визначених ст. 43 ЦПК України, під час розгляду справи, що на його думку, є окремою процесуальною підставою для скасування судового рішення.

У відзиві на апеляційну скаргу Управління майном комунальної власності міста просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення без змін, зазначаючи, що апелянт був залучений до участі у розгляді справи в якості заінтересованої особи, натомість не з`являвся в судові засідання, про поважні причини неявки в суд не повідомляв. Окрім того, апелянт не надав доказів щодо прийняття спірного майна у спадщину ні його батьком, ні ним самим протягом 7 років після смерті спадкодавця.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, приходить до висновку про часткове задоволення останньої.

Згідно п.2 ч.1 ст. 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Як вбачається з матеріалів справи та вірно встановлено судом, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №188378202 від 12.11.2019 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності б/н від 09.07.1997 року.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За життя, 16.04.2008 року, ОСОБА_2 склала заповіт, яким заповіла квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_3 .

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, яку прийняла її племінниця ОСОБА_5 , подавши 01.02.2013 року заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В зв`язку з неприйняттям спадщини після смерті ОСОБА_6 , а з часу відкриття спадщини минуло більше року, Управління майном комунальної власності міста звернулося в порядку ст. 127 ЦК України до суду з заявою про визнання спадщини відумерлою та передання спірного майна у власність територіальної громади м. Полтави.

Задовольняючи заяву, місцевий суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог, з огляду на неприйняття у визначеному законом порядку спадщини протягом більше 7 років після смерті спадкодавця. Крім того суд зазначив, що залучений до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, до судових засідань жодного разу не з`являвся, про поважність причин своєї неявки суд не повідомляв, у зв`язку з чим розгляд справи відбувся за його відсутності.

Колегія суддів не може в повній мірі погодитися з вказаними висновками суду з огляду на наступне

У відповідності до ч.3 п.3 ст. 376 ЦПК України порушення норм процесуального права є обов`язковою підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення нового судового рішення, якщо: справу (питання) розглянуто судом за відсутності будь-якого учасника справи, не повідомленого належним чином про дату, час і місце засідання суду (у разі якщо таке повідомлення є обов`язковим), якщо такий учасник справи обґрунтовує свою апеляційну скаргу такою підставою.

Згідно ч.1 ст. 334 ЦПК України заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини.

Частиною 1 ст. 337 ЦПК України встановлено, що справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 14 травня 2020 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи ОСОБА_1 , розгляд справи відкладено на 15 червня 2020 року.

Судова повістка на вказану дату разом з копією ухвали та позовною заявою з додатками була направлена ОСОБА_1 на адресу АДРЕСА_2 . Конверт з вказаними документами було повернуто на адресу місцевого суду з позначкою «за відсутністю адресата».

В подальшому, поштові відправлення з судовими повістками на ім`я заінтересованої особи ОСОБА_1 направлялися як на адресу в АДРЕСА_3 , проте також були повернуті на адресу суду з помітками Укрпошти «адресат відсутній за вказаною адресою».

Вважаючи, що заінтересована особа ОСОБА_1 був повідомлений про розгляд справи належним чином, Октябрський районний суд ухвалив рішення за відсутності останнього в судовому засіданні.

Колегія суддів вважає вказаний висновок місцевого суду помилковим, таким, що не ґрунтується на вимогах ст.ст. 128, 130 ЦПК України, оскільки матеріали справи не містять доказів щодо належного повідомлення заінтересованої особи про розгляд справи, що в свою чергу суперечить положенням ч.1 ст. 377 ЦПК України, яка передбачає обов`язкове повідомлення усіх заінтересованих осіб про розгляд справи.

Вказане порушення норм процесуального права у відповідності до норм ч. 3 п.3 ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду.

Щодо висновків суду про наявність підстав для задоволення заяви, колегія суддів вважає їх обґрунтованими та такими, що заслуговують на увагу.

Так, пунктом 1 ч.1 ст. 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Частинами 2 та 3 вказаної статті визначено, що заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини, а спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням.

Відповідно до ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону.

Матеріалами справи доводиться, що за життя ОСОБА_2 склала заповіт, яким все своє майно, а також належну їй вищевказану квартиру, заповіла ОСОБА_3 .

Після смерті спадкодавця, ОСОБА_3 в розумінні норм статей 1258-1270 ЦК України спадщину не прийняв. Зокрема матеріали справи не містять жодних даних про те, що останній як спадкоємець за заповітом, який не проживав однією сім`єю зі спадкодавцем на час його смерті, подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини або про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом.

ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 помер.

Його син заінтересована особа ОСОБА_1 , звернувся до Ірпінської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , тобто через 1,5 роки після смерті батька.

Як вбачається з матеріалів спадкової справи, заведеної за заявою спадкоємця ОСОБА_1 останній має зовсім іншу адресу свого місця проживання - АДРЕСА_4 , місце його реєстрації АДРЕСА_2 , тоді коли місцем реєстрації померлого було АДРЕСА_5 .

Зазначене свідчить про те, що спадкоємець та спадкодавець не проживали однією сім`єю на час відкриття спадщини.

За встановлених обставин, в розумінні ст. 1270 ЦК України ОСОБА_1 пропущено строк для прийняття спадщини.

Доказів існування судового рішення, яким визначено останньому додатковий строк для прийняття спадщини - суду не надано.

Крім того, з дослідженої судом спадкової справи після смерті ОСОБА_2 вбачається, що 01.02.2013 р. із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулась ОСОБА_5 , зазначивши спадкодавця «двоюрідною тіткою».

Проте, доказів, які б свідчили про доведеність родинних стосунків між померлою та заявником, а також про видачу відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на ім`я спадкоємця ОСОБА_5 матеріали справи не містять.

Статтею 10 ЗУ «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Згідно ст.60 вказаного закону, спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини.

Враховуючи вищевикладені норми права, судова колегія вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню вимоги щодо передачі спірного майна у власність територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради.

За вказаних обставин колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції щодо доведеності обставин, які свідчать про відумерлість спадщини, яка не була прийнята в передбаченому законом порядку жодним із спадкоємців, з моменту відкриття спадщини минуло більше 7 років, а відтак заява про визнання відумерлою спадщини у вигляді квартири АДРЕСА_1 та про її передачу у власність територіальної громади міста є обґрунтованою.

Доводи апеляційної скарги не містять доказів, які б свідчили про безпідставність заяви про визнання спадщини відумерлої.

Так, посилаючись на те, що апелянт як заінтересована особа не викликався до суду та не зміг реалізувати своє право на доступ до правосуддя, останнім не було надано апеляційному суду жодного доказу, який би спростував обставини, на які посилався заявник.

Зокрема, доказів про прийняття його батьком ОСОБА_3 спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , тобто здійснення ним як спадкоємцем за заповітом будь-яких дій, які б свідчили про бажання прийняти спадщину та оформити її в передбаченому законом порядку.

Враховуючи недоведеність ОСОБА_1 самого факту прийняття ОСОБА_3 спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_2 , його твердження проте, що його батько фактично прийняв спадщину не приймаються до уваги як недоведені.

За вказаних обставин, у колегії суддів відсутні правові підстави для висновку, що спірна квартира увійшла до спадкового майна спадкодавця ОСОБА_3 , а відтак є об`єктом спадщини після його смерті.

Беручи до уваги вищевикладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині доводів про відмову в задоволенні заяви про визнання спадщини відумерлою.

Разом з цим, апеляційна скарга щодо недотримання судом першої інстанції вимог процесуального права про належне повідомлення учасника судової справи про час та місце її розгляду, підлягає задоволенню, оскільки матеріалами справи доводиться факт неотримання заінтересованою особою ОСОБА_1 судових повісток, що унеможливило його участь в судових засіданнях.

Вказане процесуальне порушення в розумінні п.3 ч.3 ст. 376 ЦПК України є самостійною підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення по справі.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч.1 п.2, 376 ч.1 п. 4, 382, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 04 серпня 2020 року скасувати та ухвалити по справі нове рішення про задоволення заяви Управління майном комунальної власності міста про визнання спадщини відумерлою .

Визнати спадщину померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , відумерлою.

Передати майно померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що складається з квартири АДРЕСА_1 , у власність територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 2 листопада 2020 року.

Судді : Обідіна О.І. Кузнєцова О.Ю. Прядкіна О.В.