КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 489/1273/20
Провадження № 2-о/488/53/20 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

27.11.2020 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва в складі:

головуючої судді по справі - Лазаревої Г.М.,

за участю секретаря судового засідання - Криницької Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань суду цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Миколаївська міська рада, про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт його постійного проживання зі своїм рідним братом ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , за однією адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник заявника ОСОБА_3 надав до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, вимоги заяви підтримує та просить суд їх задовольнити. Представник Миколаївської міської ради в судове засідання не з`явився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, доказів про поважність причин неявки суду не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд встановив наступне. ІНФОРМАЦІЯ_1 помер рідний брат заявника ОСОБА_2 , який був зареєстрований та проживав за адресою: АДРЕСА_1 . Факт родинних відносин між заявником та померлим підтверджується свідоцтвами про народження ОСОБА_2 , серії НОМЕР_1 , виданим 23.11.1988 року та свідоцтвом про народження ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 , виданим 15.06.1976 року (а.с. 7-8). Рішення Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26 червня 2014 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнаний недієздатним, а заявник призначений його опікуном (а.с.14-15). Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири АДРЕСА_2 . На час відкриття спадщини як стверджує заявник він постійно проживав зі спадкодавцем, фактично і прийняв спадщину та використовував спадкове майно. Тому він змушений звернутися до суду за захистом для подальшого належного оформлення прав на спадкове майно. Судом встановлено, що з 2014 року по день смерті свого брата, померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , заявник постійно проживав разом з ним за адресою: АДРЕСА_1 . Даний факт підтверджується актом про проживання від 02.03.2020 року (а.с.16). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом ОСОБА_2 успадкував частину майна після своєї матері ОСОБА_4 , 1938 року народження, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 в місті Миколаєві, яке складається з 1/2 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_3 (а.с. 12). Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою Миколаївської області надіслано інформаційну довідку зі Спадкового реєстру № 61203185 про відсутність спадкової справи після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 . Відповідно до положень ст.ст.1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30.05.2008 р. №7 зазначив, що у випадку, коли постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Згідно зі статтею 2 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. З огляду на положення наведеної норми Закону Верховний Суд у справі № 404/2163/16-ц від 04.07.2018 року виклав свою позицію, згідно якої: відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за останнім місцем проживання спадкодавця не є доказом того, що він не проживав із спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо передбачені частиною третьою статті 1268 ЦК України обставини підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Як зазначено у ст. 3 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що місце перебування особи - це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання - житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. Таким чином особа, яка проживала разом із спадкодавцем на час його смерті без місця реєстрації має право у судовому порядку встановити факт постійного проживання із спадкодавцем на час його смерті. Аналогічна правова позиція викладена у Постановах Верховного Суду України від 21.02.2018 року по цивільній справі № 317/2329/15-ц та від 28.02.2018 року по цивільній справі № 633/344/16-ц. Згідно ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення для підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Встановлення факту проживання з померлим рідним братом на момент його смерті має для заявника юридичне значення і потрібне для належним чином оформлення його спадкових прав після смерті своєго рідного брата. Оскільки матеріалами справи підтверджено факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд приходить до висновку, що вимоги заяви обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 141, 265, 354 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити. Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , з рідним братом ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 в місті Миколаєві, за однією адресою: АДРЕСА_1 , на час відкриття спадщини.

Рішення може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня проголошення рішення. У випадку проголошення у судовому засіданні лише вступної та резолютивної частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування сторін:

Заявник: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Миколаєва, РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий 20.03.2012 року Кораельним РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області.

Заінтересована особа: Миколаївська міська рада, , місцезнаходження: місто Миколаїв, вул. Адміральська, 20.

Суддя Г.М. Лазарева