Справа № 214/562/20
4-с/214/14/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Гриня Н.Г.,

секретаря судового засідання Печарник З.І. ,

за участю: представника боржника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, скаргу ОСОБА_2 , на дії державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), боржник: АТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» щодо зупинення вчинення виконавчих дій, -

ВСТАНОВИВ:

25.01.2020 року ОСОБА_2 звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця, в якій просить суд зобов`язати Печерський районний відділ державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) продовжити виконавчі дії по виконавчому листу №214/6671/18 від 16.12.2019 року в частині, що підлягає негайному виконанню стягнення всієї суми боргу із заробітної плати відповідно до ч. 1, 2 ст. 430 ЦПК України.

В обґрунтування скарги зазначено, що 25.01.2020 року отримав почтове відправлення №206 від Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) з постановою від 15.01.2020 року про зупинення вчинення виконавчих дій.

Вказав, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року справі №214/6671/18 було задоволено частково його апеляційну скаргу - скасовано рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області та ухвалено нове рішення, яким визнано незаконним та скасовано наказ №814-к від 11.09.2018 року про звільнення його з посади інспектора з контролю за виконанням доручень управління регіонального контролю та безпеки департаменту економічної безпеки та фінансових ризиків та поновлено на цій посаді. Стягнуто з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11.09.2018 року по 03.12.2019 року у розмірі 241 609 грн. та моральну шкоду 5000 грн., і судовий збір за розгляд справи. 16.12.2019 року ним було отримано два виконавчих листа про поновлення на роботі та стягнення грошових коштів. 19.12.2019 року згідно інформації виконавчі листи із заявами про відкриття виконавчого провадження було отримано Печерським районним відділом ДВС. Однак, не було відкрито виконавче провадження негайно, після звернення на «Урядову гарячу лінію» 27.12.2019 року була отримана неофіційна інформація про відкриття виконавчого провадження за виконавчим листом стосовно поновлення на роботі, виконавчий лист про стягнення грошових коштів зі слів державного виконавця не надійшов. В телефонній розмові з працівником канцелярії Печерського районного ВДВС повідомили, що будуть приймати до виконання виконавчий лист тільки після 01.01.2020 року, щоб не порушувати звітність. Після численних звернень було з`ясовано, що виконавчий лист про стягнення коштів знайдено та було відкрито провадження і одразу зупинено, так як було отримано інформацію про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року, на підставі ухвали Верховного суду від 26.12.2019 року. При цьому в ухвалі суду нічного не було зазначено про зупинення стягнення на підставі виконавчого документу та за своїм змістом ухвала Верховного суду не містить усіх необхідних реквізитів виконавчого документу. Крім того, вказано про зупинення виконання постанови, що не підлягає негайному виконанню, до закінчення касаційного провадження. Крім незаконного зупинення виконавчих дій, офіційний документ, як постанова про відкриття виконавчого провадження так і постанова про зупинення виконавчих дій містить ряд помилок в тексті. Державний виконавець вказав ПУАТ «ДПЗКУ», а в колонці боржник взагалі вказано Державне підприємство «ДПЗКУ». Державне підприємство «ДПЗКУ» згідно офіційних даних припинило своє існування. Державний виконавець Нагайчук М.В. на свій розсуд , спочатку загубив виконавчий лист, а потім аж через місяць 15.01.2020 року відкрив провадження і трактувавши рішення судів на власний розсуд відразу незаконно зупинив вчинення виконавчих дій за виконавчим листом №214/6671/18 від 16.12.2019 року.

Заявник в судове засідання не з`явився, надавши заяву про проведення судового засідання за його відсутності. Вимоги викладені у скарзі підтримує у повному обсязі та наголошує на тому, що його поновлено, однак до сьогоднішнього дня не зроблено жодних виплат із заробітної плати, прошу суд задовольнити вимоги та зобов`язати виконати законне рішення суду.

Заінтересована особа (боржник) Акціонерне товариство «Державна продовольчо-зернова корпорація України» не погоджуючись з вимогами скарги 05.02.2020 року подано відзив на скаргу, в якому просить відмовити в задоволенні скарги ОСОБА_2 , з наступних підстав. По-перше, середній заробіток, стягнутий згідно з постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року не є заробітною платою. Так, відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому вимірі, яку власник, або уповноважений ним орган, виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата праці здійснюється виключно за виконану роботу та відповідно середній заробіток за час вимушеного прогулу не є заробітною платою. При цьому, ОСОБА_2 у справі №214/6671/18 не заявлялась вимога про стягнення заробітної плати, позов стосується виключно стягнення середнього заробітку, що не є тотожним до заробітної плати. Отже скарга, щодо необхідності негайного стягнення середнього заробітку за один місяць є безпідставною. Велика Плата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 зазначила наступне «середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою не є основною чи додатковою заробітною платою, а також не є заохочувальною и компенсаційною виплатою у розум міні Закону України «Про оплату праці», тобто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні не входить до структури заробітної плати. За змістом приписів ст..ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст.ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку пр. звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованих на захист прав звільнених працівників. Отже, стягнення середнього заробітку не допускається до негайного виконання судом, таким чином , скарга не підлягає задоволенню. По-друге виконавче провадження було зупинено державним виконавцем у відповідності до вимог законодавства України. Ухвалою Верховного суду від 26.12.2019 року було зупинено виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню, до закінчення виконавчого оскарження. Законодавством чітко визначені обставини , які можуть бути підставою для зупинення виконавчого провадження, а саме зупинення виконавчого провадження вирішується судом касаційної інстанції та безпосередньо державним виконавцем на примусовому виконанні якого знаходиться виконавче провадження. Державний виконавець керуючись п.2 ч.1 ст. 34 Закону «Про виконавче провадження» зупинив вчинення виконавчих двій після надходження ухвали Верховного суду про зупинення виконання постанови Дніпровського апеляційного суду від 03.12.2019 року у справі №214/6671/18. Таким чином, порушень прав скаржника не відбулось, ОСОБА_2 не надано допустимих та належних доказів, які б підтверджували незаконність постанови державного виконавця від 15.01.2020 року у ВП №60979196 по зупинення виконавчого провадження. Також, ОСОБА_2 заявив вимогу відмінити незаконну постанову, однак такий спосіб не передбачений чинним законодавством.

У судовому засідання представник боржника ОСОБА_1 заперечувала щодо задоволення скарги та вважала вимоги скарги необґрунтованими з підстав викладених у відзиві.

Державний виконавець Печерського районного відділу державної виконавчої в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справу повідомлений належним чином.

Вислухавши думку представника боржника, дослідивши скаргу і надані документи, з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Положеннями п.6 ч.1 ст.3 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів, що видаються сумами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Згідно з ч.1 ст.5 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Як слідує зі ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню з наступного дня після його прийняття.

Судом встановлено, що на підставі постанови Дніпровського апеляційного суду, Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області було видано виконавчий лист про стягнення з ПАТ «Державна продовольчо-зернова корпорація України» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу в розмірі 214 609 грн. та моральної шкоди у розмірі 5000 грн. та судовий збір у розмірі 1762 грн.

15.01.2020 року було відкрито виконавче провадження №60979196 з примусового виконання виконавчого листа №214/6671/18, виданого 16.12.2019 року Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення з Пуат ДПЗКУ на користь ОСОБА_2 грошову суму в розмірі 248371 грн. (а.с. 5).

У відповідності до п. 2 ч.1 ст. 34 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі: зупинення судом стягнення на підставі виконавчого документа.

У зв`язку із отриманням інформації щодо Ухвали Верховного суду №214/6671/18 від 26.12.2019 року якою зупинено виконання постанови Дніпровського апеляційного суд від 03.12.2019 року в частині, що не підлягає негайному виконанню до закінчення провадження постановою державного виконавця від 15.01.2020 було зупинено виконавче провадження (а.с. 7).

Оцінюючи посилання заявника на незаконність зупинення провадження в частині, що не підлягає негайному виконанню, суд виходить з наступного.

Так, постановою Дніпровського апеляційного суд від 03.12.2019 року вирішено, зокрема (в межах заявлених вимог скарги) на користь ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 11 вересня 2018 року по 03 грудня 2019 року у розмірі 241 609 грн. без урахування податків та інших обов`язкових платежів.

Відповідно п. 2 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Положеннями частини 1 статті 94 КЗпП України заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено, що структуру заробітної плати складає:

Основна заробітна плата. Це - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців.

Додаткова заробітна плата. Це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій.

Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Згідно зі ч.2 ст. 1, ч.1 ст. 4 Закону України «Про оплату праці» розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства. Джерелом коштів на оплату праці працівників госпрозрахункових підприємств є частина доходу та інші кошти, одержані внаслідок їх господарської діяльності.

Згідно з правового висновку Великої палати Верховного суду викладеного у постанові суду від 30.01.2019 року у справі №910/4518/16 за змістом приписів ст..ст. 94, 116, 117 КЗпП України та ст..ст. 1, 2 Закону України «Про оплату праці» середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав звільнених працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій), який нараховується у розмірі середнього заробітку та не входить до структури заробітної плати).

Аналізуючи зміст вище вказаних норм, виходить, що середній заробіток за час вимушеного прогулу не входить до структури заробітної плати та є спеціальним видом відповідальності роботодавця, таким чином допускається до негайного виконання.

У зв`язку, із чим державний виконавець діяв у відповідно до вимог закону та ним було винесено правомірно постанову про зупинення виконавчих дій.

Враховуючи вище викладене, із матеріалів справи вбачається, що рішення суду, на підставі якого було Відповідно до ч.5 ст.12 Закону України «Про виконавче провадження», за порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавці несуть відповідальність в порядку, встановленому законом. Порушення строків прийняття рішень та вчинення виконавчих дій виконавцями не є підставою для скасування такого рішення чи виконавчої дії, крім випадків, коли вони були прийняті або вчинені з порушенням процедури, передбаченої цим Законом.

Посилання позивача на несвоєчасність прийняття до виконання виконавчих листів державним виконавцем суд не приймає до уваги, оскільки вказані обставини не підтверджені належним та допустимими доказами.

Твердження на неправильність в зазначенні найменування боржника у постанові про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.01.2020 року суд вважає такими, що мають місце, оскільки вони є доведеними наявними в матеріалах справи доказами Натомість, з огляду на правомірність прийняття державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження, помилку в зазначенні найменування боржника у постанові, суд не вважає за достатньою підставою для визнання протиправною та скасування завідомо законної постанови про зупинення вчинення виконавчих дій від 15.01.2019 року.

Тому підстав для визнання протиправними дій державного виконавця Печерського районного відділу державної виконавчої служби в м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) проведення виконавчих дій в рамках виконавчого провадження з приводу примусового виконання виконавчого листа №214/6671/1, виданого Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, скасування його законної постанови про зупинення провадження від 15.01.202 року та зобов`язання продовжити вчинення виконавчих дій у вказаному виконавчому провадженні у даній справі суд не вбачає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що доводами скарги та матеріалами справи, не спростовано правомірності прийнятих державним виконавцем рішень, тому в задоволенні скарги слід відмовити повністю.

Керуючись ст.ст. 450-452 ЦПК України, суд ,

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги ОСОБА_2 ,- відмовити у повному обсязі.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Ухвала може бути оскаржена через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали суду складений 12.02.2020 року.

Суддя Н.Г. Гринь