Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2138/17

Провадження № 2/126/11/2020

"22" жовтня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.,

за участі представника позивача-відповідача Новака Д.М.

відповідача-позивача ОСОБА_2

представника відповідача-позивача Орець Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Бершадського районного суду Вінницької області перебуває дана цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

ОСОБА_4 звернувся до суду з первісним позовом до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" .

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.11.2016 року біля 07 год. 00 хв. в м. Бершадь Вінницької області по вулиці Юрія Коваленка ОСОБА_2 (надалі -відповідач) керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони с. Бирлівка на технічно справному автомобілі по дорозі з двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в одному напрямку з переривчастою лінією дорожньої розмітки, що розподіляє транспортні потоки зустрічних напрямків, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 (надалі - позивач), який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Внаслідок вищесказаної дорожньо-транспортної пригоди позивач отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого трансацебуляторного багато уламкового перелому вертлюжної западини з протузією криші вертлюжної западини та з розходженням лінії перелому на крило здухвинної кістки на гілку сідничної кістки та гілку донної кістки з послідуючим утворенням в останній множинних уламків, які згідно висновку експерта №186 від 15.12.2016 року відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я.

Своїми незаконними діями відповідач грубо порушив Правила дорожнього руху України, а саме: п.10.1: відповідно яких перед перестроюванням та будь-якою зміною напрямку необхідно переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху; п. 11.2: відповідно яких на дорогах, які мають дві і більше смуг для руху в одному напрямку, нерейкові транспортні засоби повинні рухатися якнайближче до правого краю проїзної частини, крім випадків, коли виконується випередження, об`їзд або перестроювання перед поворотом ліворуч чи розворотом; п.11.3: відповідно яких на дорогах із двостороннім рухом, які мають по одній смузі для руху в кожному напрямку, за відсутності суцільної лінії дорожньої розмітки чи відповідних дорожніх знаків виїзд на смугу зустрічного руху можливий лише для обгону та об`їзду перешкоди або зупинки чи стоянки біля лівого краю проїзної частини в населених пунктах у дозволених випадках, при цьому водії зустрічного напрямку мають перевагу.

По факту вищевказаної ДТП було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000882 від 03.11.2016 року. В ході проведення досудового розслідування відповідачу 27.02.2017 року було повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Позивач по даній кримінальній справі визнаний потерпілим. 27.06.2017 року Ладижинським міським судом Вінницької області ухвалено вирок, згідно якого відповідача визнано винним за вчинення злочину, передбачено ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України.

Діями ОСОБА_2 позивачу була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 28874,70 гривень. Дана сума складається з понесених витрат на придбання медичних препаратів та на проведення операцій в період лікування в Бершадській ОЛІЛ та в Вінницькій обласній лікарні ім. Пирогова - 28263,45 грн., транспортні витрати - 611,25 гривень.

В період лікування відповідач частково надав позивачу кошти в сумі 6100 гривень, про що було складено розписку. Отже враховуючи сплачені відповідачем кошти, загальна сума понесених позивачем матеріальних витрат складає 22774,70 гривень.

Крім того, позивачу у зв`язку з протиправними діями відповідача була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 30000 грн., дана шкода полягає в психічному переживанні, які він переніс під час ДТП та у важкому фізичному болю. Після даних подій він переніс операцію та довгий період реабілітації після нанесених йому травм, яка триває по теперішній час. Дані події порушили його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. У зв`язку з нанесеними травмами стан його організму ніколи не буде функціонувати, як раніше в нормальному звичному режимі, у зв`язку з чим він перебуває у важкому пригніченому моральному стані. Крім того, дані події порушили плани позивача поїхати на новорічні свята до доньки в Італію, у зв`язку із народженням у неї дитини, що дуже вплинули на його моральні переживання. Після ДТП відповідач пообіцяв йому повністю відшкодувати всі витрати на лікування, але надав йому лише суму в розмірі 6100 гривень, яка не покриває нанесених позивачу матеріальних збитків, чим не виправдав сподівань позивача, у зв`язку з чим він був змушений звертатися до друзів за коштами на лікування що спричинило йому незручності та переживання.

Свої позовні вимоги до ПАТ "НАСК "Оранта" обгрунтував тим, що 18.08.2016 року був укладений поліс № АК/0272866 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 . 03.11.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю ОСОБА_2 , який керував автомобілем Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , що виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 .. З аналізу копії вищезазначеного полісу № АК/0272866 та розміру спричиненої шкоди ОСОБА_4 вбачається, що сума, яка підлягає відшкодуванню знаходиться в межах страхової виплати. Тому саме зі страхової компанії, якою є ПАТ "НАСК "Оранта" підлягає стягнення позивачем відшкодування витрат на лікування.

18.05.2018 року він звернувся до Бершадського відділення Вінницької обласної дирекції ПАТ "НАСК "Оранта". І в зазначеному відділенні страхової організації ним були написані та заповнені всі необхідні документи відносно страхового випадку, який стався 03.11.2016 року.

В липні місяці 2018 року ПАТ "НАСК "Оранта" перерахувала на його рахунок в банківській установі страхове відшкодування у розмірі 7509,19 грн., з них: 7151.61 грн. - витрати на лікування та 357,58 грн. - моральна шкода.

З метою визначення причини, на підставі якої страховик не відшкодовує суму збитки в повному обсязі, ним було направлено відповідне письмове звернення. Згідно відповіді ПАТ "НАСК "Оранта" від 25.09.2018 року № 09-02-16/6818, було вказано наступне: «Відповідно до наданих Вами документів сума збитку, що підлягає відшкодуванню становить 27071,98 грн. Не відшкодовується вартість медичних препаратів, які не відносяться до лікування основного діагнозу, неякісні чеки, чеки за придбання продуктів харчування, розмиті чеки. Таким чином, сума збитку, що не підлягає відшкодуванню становить 13820,37 грн.». Таким чином, страхова компанія сама собі протирічить, адже спочатку вказує, що саме 27071,98 грн. підлягає страховому відшкодуванню, а згодом зазначає, що частина збитків не відшкодовується. Ліки купувалися у відповідності до призначень лікарів. Крім того, всі фіскальні чеки, накладні, товарні чеки, які підтверджують придбання медичних препаратів, відповідають періоду проходження лікування у медичних установах. Отже, враховуючи вищевикладене, вважає, що відмова ПАТ "НАСК "Оранта" у виплаті йому частини страхового відшкодування є безпідставною та неправомірною. Шкода, що заподіяна йому в результаті ДТП 03.11.2016 року визнана ПАТ "НАСК "Оранта" - страховим випадком, а тому він має право на відшкодування матеріальної шкоди - витрат на лікування в розмірі 15011,84 грн. (розрахунок суми: 22774,70 грн. (розмір матеріальної шкоди, заявлений в позовній заяві) - 7151,61 грн. (розмір, сплачений йому страховою в липні 2018 року) - 611,25 грн. (транспортні витрати, розмір яких заявлятиметься до стягнення з ОСОБА_2 ) = 15011.84 грн., на відшкодування моральної шкоди в розмірі 750,59 грн. (0.5% від заявленого розміру матеріальної шкоди).

Від представника ПАТ "НАСК "Оранта" до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого відповідач позов до страхової компанії не визнає повністю з тих підстав, що згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ № АК/0272866 від 18.08.2016 року ПАТ "НАСК "Оранта" застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2 03.11.2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за ТЗ «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_2 та велосипедиста ОСОБА_4 ..

ПАТ "НАСК "Оранта" не була повідомлена у відповідні строки згідно Законодавства про настання дорожньо-транспортної пригоди. Лише 23.05.2018 року після 18 (вісімнадцяти) місяців до страхової компанії звернувся з заявою про страхове відшкодування (по здоров`ю) ОСОБА_4 , та надав такі документи: копію паспорта, копію коду, виписку з медичної карти, вирок суду, розрахунок медикаментів, копію страхового полюсу, техпаспорт, довіреність на керування.

ПАТ "НАСК "Оранта" було отримано надані документи від ОСОБА_4 та передано до ТОВ «Гарант-АСІСТАНС» для заключення висновку лікаря експерта по страховій медицині.

Після розгляду документів ОСОБА_4 , було встановлено та зроблений висновок лікаря експерта відділу страхової медицини ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», що ОСОБА_4 , заявлена сума збитку у розмірі 27071,98 грн., з яких не підлягає відшкодуванню сума збитку 13820,37, причина зменшення збитку: згідно наданої медичної документації, а саме Виписки № 7501 із медичної карти стаціонарного хворого хворого Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування з 03.11.2016 по 14.11.2016року з Д-з закритого трансацебуляторного багатоуламкового перелому вертлюжної западини з протрузією криші вертлюжної западини та з розходженням ліній перелому на крило здухвинної кістки на гілку сідничної кістки та гілку лонної кістки, з послідуючим утворенням в останній множинних уламків. Виписки із мед. карти стаціонарного хворого з 14.11.2016 по 05.12.2016 року з Д-з Закритий трансцебуляторний перелом кісток таза. Наявність металоконструкцій. Виписка із медичної карти амбулаторного хворого 16.12.2016 по 22.12.2016; 23.01.2017 по 22.03.2017; 10.10.2017 по 24.10.2017; 13.02.2018 по 26.02.2018 Д-з Консолідований перелом таза. Порушення функцій ходи та статики. Больовий синдром.

Згідно наданих чеків не відшкодовується вартість таких медичних препаратів, товарів та послух оскільки вони не пов`язані з лікуванням основного діагнозу , а саме:

- панкреатин - 5,09 грн. (лікування кишкова непрохідність ), даний препарат не відноситься до встановленого діагнозу;

- аллупурніол - 43,90 грн. (лікування гіперурикем);

- отривін - 75,89 грн. (проти набрякові засоби для місцевого застосування при захворюваннях носа):

- мілістан- 70,90 грн. (гострі та хронічні захворювання дихальних шляхів);

- стрепсілс - 27,09 грн. (симптоматичний засіб для полегшення болю у горлі);

- терафлю - 21,48 грн. (комбінований препарат для лікування грипу та застуди);

- рушник паперовий - 25,00 грн. (застосовуються в ванній кімнаті або на кухні, та в громадських місця);

- чек без належних документів 12900,00 грн.;

- ліки без призначення -142,34 грн.;

- ліки без призначення 508,68 грн., на загальну суму 13820,28 грн..

Таким чином страхове відшкодування, яке було заявлено у сумі 27071,98 грн. було зменшено (за мінусом сум у чеках, які не відносяться до лікування основного діагнозу, неякісні чеки, що склали 13820,37 грн. (27071, 98 грн. - 13820, 37 грн. = 13251,61 грн..

Позивач у своєму позові зазначає, що ліки купувались за призначенням, але частина чеків в яких зазначенні деякі препарати взагалі не відносяться до лікування згідно встановленого діагнозу, а отже: деякі медичні препарати, що зазначені у чеках та товарних чеках, відповідно до інструкцій щодо їх застосування призначені не для лікування травм, отриманих при ДТП; деякі чеки не мають рекомендацій лікарів щодо їх застосування.

Потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

ОСОБА_4 скористався своїм правом на отримання відшкодування, та частково отримав відшкодування від ОСОБА_2 згідно розписки, у сумі 6100,00 грн., даний факт також підтверджується абз. 12 Вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року по справі 126/622/17 (встановлено, що ОСОБА_2 частково відшкодував спричинену шкоду ОСОБА_4 ).

У такому випадку ПАТ "НАСК "Оранта" звільняється від обов`язку щодо відшкодування в повному обсязі витрат на лікування тому що, Страхувальником даний обов`язок вже виконаний частково.

У зв`язку з вище зазначеним при розрахунку страхового відшкодування було враховано суму 6100,00 грн. відшкодування винною особою позивачу, що в свою чергу склало: 13251.61 грн. (сума заявлених витрат, яка відповідає діагнозу лікування ОСОБА_4 ) - (мінус 6100,00 грн. отримані кошти від ОСОБА_2 ) = 7151,60 грн..

Беручи до уваги ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Розмір моральної шкоди розраховується наступним чином: 7151,60 гривень (розмір страхового відшкодування шкоди заподіяної здоров`ю) множиться на 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю і дорівнює 357,58 гривень (розмір моральної шкоди).

09.07.2018 року позивачем було надано останній документ, на підставі цього 11.07.2018 року складений страховий акт № ОЦВЗ -18-18-32-6824/1, та розрахунок страхового відшкодування відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 7509,19 грн.

11.07.2018 року ПАТ "НАСК "Оранта" нарахувала страхову виплату Позивачу, 12.07.2018 року було здійснено перерахунок коштів на рахунок який зазначив ОСОБА_4 (що підтверджується банківською випискою № 000012415 від 12.07.2018 року.)

Враховуючи все вищесказане, вважає даний позов необгрунтованим, безпідставним та таким, що не підлягає задоволенню, в зв`язку з чим просить відмовити ОСОБА_4 у задоволені позовних вимог до ПАТ "НАСК "Оранта" про стягнення страхового відшкодування у повному обсязі.

В ході розгляду справи ОСОБА_4 неодноразово зменшував свої позовні вимоги вказав, що оскільки ПАТ "НАСК "Оранта" здійснила йому виплату страхового відшкодуванні розмірі 21128,95 грн., з яких: 20122,81 грн. - розмір збитку за шкоду, пов`язану з його лікуванням та 1006,14 грн. - розмір моральної шкоди, однак, залишається невідшкодованою сума матеріального збитку в розмірі 2040,64 грн. яку ПАТ «НАСК «ОРАНТА» відмовляється виплачувати в добровільному порядку, просить: стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на свою користь 2040,64 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на свою користь 102,03 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 611,25 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь 30000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди; стягнути з ОСОБА_2 на свою користь розмір всіх понесених судових витрат в розмірі 39880,86 грн..

В свою чергу ОСОБА_2 звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, в якому просить стягнути на свою користь з ОСОБА_4 завдану його неправомірними діями відповідача моральну шкоду в сумі 10000 грн. та матеріальну шкоду в сумі 1000 грн. та всі судові витрати, які пов`язані з розглядом цивільного позову, в тому числі судовий збір та вартість правової допомоги в сумі 6000 грн. згідно договору від 17.10.2017 року.

Позов обгрунтовує тим, що 27.03.2017 року, близько 16 год. 00 хв., гр. ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні холу на 2-у поверсі Бершадського районного суду Вінницької області, під час словесної суперечки з ним, на грунті особистих неприязних стосунків, з метою заподіяння останньому тілесних ушкоджень, розмахуючи перед ним дерев`яною палицею, умисно наніс йому декілька ударів палицею в область правого передпліччя, а також один прямий удар дерев`яною палицею в область задньої частини голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканих голови, синця на голові та синців на правому передпліччі, які згідно висновку судово-медичного експерта № 47 від 29 березня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я. ОСОБА_4 діяв нахабно та навмисно, не зважав на те, що перебуває в приміщенні державної установи, на зауваження не реагував, продовжував свої злочинні дії, таким чином проявив також неповагу до суду, де перебував, як потерпілий по кримінальному провадженню. 29.03.2017 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000201 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч 1 ст. 125 КК України та, встановлено наявність достатніх доказів вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого частиною 1 ст. 125 КК України. ОСОБА_2 по даній кримінальній справі визнаний потерпілим. 18.10.2017 року Бершадським районним судом Вінницької області ухвалено вирок, згідно якого відповідача визнано винним у вчиненні злочину, передбачено ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України.

Неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 10000 грн., яка полягає в тому, що він є інвалідом 3 групи загального захворювання та постійно лікується. Побиття відбувалось в приміщенні суду на очах працівників суду та мешканців м. Бершадь, з приводу чого він був відповідачем дуже принижений, що до цього часу полягає в душевних стражданнях, яких він зазнає на протязі тривалого часу. З вини відповідача він втратив спокій. На очах великої кількості людей він пережив приниження честі та гідності, хоча він завжди мав велику повагу серед мешканців м. Бершадь. У нього з`явилось безсоння, змінився нормальний ритм життя, він вимушений постійно пити заспокійливі засоби. Йому потрібно багато часу для відновлення стану здоров`я та для поновлення душевних сил, проте коштів для цього у нього немає. Він є інвалідом 3 групи, через що не працює та не має самостійного заробітку. Внаслідок неправомірних дій відповідача ним було витрачено 1000 грн. на лікування. Також з метою представлення та захисту його інтересів в суді він скористався правовою допомогою адвоката, яка складає 6000 грн..

12.03.2018 року від відповідача ОСОБА_4 до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого він зазначає, що лише частково визнає позовну вимогу з відшкодування моральної школи з розмірі 500 грн., в іншій його частині заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає поданий позов безпідставним, необгрунтованим, а також таким, що не відповідає вимогам закону. Позивач понесені матеріальні витрати в розмірі 1000 грн. підтверджує копією виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 5384 та накладною № 8 від 29.03.2017 року. Однак, в рахунок обгрунтування вказаної суми коштів, яка за словами ОСОБА_2 була витрачена на лікування, останній не надав до суду жодної довідки закладу, де його лікували та не додано рецепту лікування від лікаря, медичні препарати вказані в накладній від 29.03.2017 року не дають змоги та підстав стверджувати, що їх призначено лікарем в зв`язку з нанесенням ОСОБА_2 легких тілесних ушкоджень. Що стосується запису в копії медичної картки від 29.03.2017 року психіатра з діагнозом: астено-невротичний розлад, то такий вид захворювання-це прогресуючий психопатологічний розлад, що виникає як у дорослих, так і без своєчасної терапії призводить до депресивного стану. Найбільш частою причиною формування хвороби виявляється тривалий вплив стресових ситуацій. Крім цього фактора, вплинути на виникнення розладу може безліч інших патологічних і фізіологічних факторів. З урахуванням тієї обставини, що позивач є інвалідом 3 групи, причиною даного захворювання також може слугувати саме причина настання інвалідності, а не взаємозв`язок з спричиненням йому тілесних ушкоджень. Крім того, немає жодних підтверджень того, що медичні препарати, які вказані в накладній були призначені лікарем для лікування саме забою м`яких тканин голови, синця на голові та синців на правому передпліччі, отриманих 27.03.2017 року. Вважає, що ліки зазначені в накладній жодного відношення до завданої ОСОБА_4 шкоди не мають, а ОСОБА_2 просто намагається ввести в оману суд шляхом викладення значно перебільшеної та навіть неправдивої інформації. Щодо обгрунтування розміру моральної шкоди ОСОБА_2 посилається на те, що на очах великого скопління людей пережив приниження честі, гідності, хоча до місця великого скопління людей можна віднести стадіони, ринки, площі, зупинки тощо. Що стосується приміщення суду, то ОСОБА_2 не надав доказів того, що 27.03.2017 року близько 16 год. 00 хв. в холі на 2-му поверсі Бершадського районного суду Вінницької області перебувало велике скопління людей. Даний факт не підтверджено належними доказами та є відносним. Більш того, останній не надав і доказів того, що він мав велику повагу від мешканців м. Бершадь.

Що стосується причин, того, що в ОСОБА_2 з`явилося хронічне безсоння, та змінився нормальний ритм життя ні підтверджуючих медичних документів, ні інших доказів суду не надано. Позивач за зустрічним позовом обгрунтував заподіяну йому моральну шкоду виключно словами, що містяться в позові, не надавши доказів, які б підтвердили дійсне заподіяння йому моральної шкоди та відповідно її розмір компенсації в сумі, яка становить саме 10000 грн. відповідно. Вважає, що в результаті вчинення злочину і спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_2 , останньому завдано моральну шкоду, яку ОСОБА_4 визнає в розмірі 500 грн.. Також позивач заявив вимогу про стягнення з нього витрат на оплату правової допомоги, яку йому надала адвокат Орець Н.І., з яких 3000 грн., ОСОБА_2 поніс в рамках кримінального провадження № 0000201, згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 110 від 17.10.2017 року. Разом з тим, вищезазначені витрати на правничу допомогу в, сумі 3000 грн. не можна віднести до судових витрат, які підлягають розподілу згідно ст. 141 ЦПК України, оскільки вони не пов`язані з розглядом цивільної справи № 126/3258/17. Тому просить в задоволенні позовних вимог, що стосуються відшкодування матеріальної шкоди відмовити повністю, а вимоги про відшкодування моральної шкоди задовольнити частково в розмірі 500 грн..

Позивач за первісним позовом ОСОБА_4 в судове засідання призначене на 22.10.2020 року не явився. Раніше в наданих суду поясненнях вказав, що свої уточнені позовні вимоги до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" підтримує в повному обсязі та просить їх задоволити. Зустрічний позов ОСОБА_2 не визнає. Просить в його задоволенні відмовити, оскільки вважає, що саме він є постраждалою стороною.

Представник позивача-відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_4 - адвокат Новак Д.М. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги свого довірителя, просив позов задоволити з підстав та мотивів, які в ньому наведені в повному обсязі. Щодо зустрічного позову ОСОБА_2 вказав, що визнає його лише в частині стягнення з його довірителя моральної шкоди в розмірі 500 грн.. Щодо усіх інших позовних вимог викладених в позовній заяві, заперечив повністю з підстав та мотивів наведених у відзиві та поясненнях наданих на позовну заяву ОСОБА_2 ..

Відповідач-позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник адвокат Орець Н.І. в судовому засіданні свій позов підтримали, просили його задоволити з підстав та мотивів, які в ньому наведені. Повністю заперечили щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_4 .. Вказали, що позов є необгрунтованим та безпідставним. Розмір заподіяної моральної шкоди не відповідає дійсності. Витрати на правову допомогу значно перебільшені.

Представник відповідача ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" в судове засідання не явилася. Повідомлялася судом належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Суд вважає можливим провести розгляд справи без участі представника відповідача, оскільки матеріали справи містять достатньо інформації для вирішення спору.

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що вона з ОСОБА_4 знайома з 2012 року та перебує з ним в дружніх відносинах. Після ДТП, що сталася з вини ОСОБА_2 03.11.2020 року, вона допомагала позивачу з лікуванням. Він лікувався в м. Бершадь, в м. Вінниця. Також проходив лікування в різних санаторіях. Вона купувала йому необхідні ліки, які всі були призначені лікарями, на всі вона брала чеки. Кошти на лікування допомагали збирати рідні, друзі та просто знайомі. Частину коштів ОСОБА_4 позичив. Відповідач лише раз за увесь цей час надав кошти на лікування, яку суму вона не пам`ятає, але точно цих коштів було недостатньо. І одразу після ДТП, і зараз вона підтримує емоційний стан позивача, який зовсім не задовільний. До ДТП позивач був життєрадісною людиною, допомагав людям з ремонтами, жартував. В останні роки він став замкнутим, менш привітним, його гнітить його фізичний стан, те що він став інвалідом і постійно приймає знеболювальні засоби, не може виконувати фізичні навантаження. Постійно потребує лікування та реабілітації. Хоча ОСОБА_4 постійно працює над собою, але він, всеодно не може повернутися до такого життя, яке було в нього до аварії.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показав, що він знає ОСОБА_4 ще до аварії. Це був життєрадісний чоловік, дуже компанійський. В нього було багато друзів і знайомих. Після ДТП емоційний стан позивача змінився, він став пригніченим. Мало спілкується, його гнітить його теперішній фізичний стан. Після ДТП він не раз навідував його в лікарні. Також передав кошти на лікування, які декілька раз позивач хотів повернути, але він не брав. Також знає, що гроші на лікування допомагали збирати рідні, знайомі. Частину коштів ОСОБА_4 позичив сам. З часом емоційний стан позивача поступово покращується, але його фізичний стан ніколи не буде такий як до аварії. Він постійно потребує лікування. Його реабілітація триває і досі.

Свідок ОСОБА_7 , в судовому засіданні показала, що вона являється рідною сестрою ОСОБА_4 .. До ДТП її брат був фізично здоровою, життєрадісною людиною. Допомагав їм з матір`ю. Зараз йому важко навіть дійти до неї додому, оскільки вони живуть за різними адресами. Вона не раз бачила, як брат плакав. Брат казав, що ОСОБА_2 обіцяв виплатити всі понесені на лікування кошти, але надав гроші лише один раз. Ця сума не покрила навіть половини всіх витрат. Кошти на лікування допомагали збирати рідні, друзі, знайомі їхньої родини. Частину коштів вони позичали.

Заслухавши учасників справи, покази свідків, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст.15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що 03.11.2016 року біля 07 год. 00 хв. в м. Бершадь Вінницької області по вулиці Юрія Коваленка ОСОБА_2 (відповідач-позивач за зустрічним позовом) керуючи автомобілем «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 та рухаючись зі сторони с. Бирлівка на технічно справному автомобілі по дорозі з двохстороннім рухом, яка має по одній смузі для руху в одному напрямку з переривчастою лінією дорожньої розмітки, що розподіляє транспортні потоки зустрічних напрямків, виїхав на зустрічну смугу руху, де здійснив наїзд на велосипедиста ОСОБА_4 (позивач-відповідач за зустрічним позовом), який рухався в зустрічному напрямку по своїй смузі руху. Внаслідок вищесказаної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження у вигляді закритого трансацебуляторного багато уламкового перелому вертлюжної западини з протузією криші вертлюжної западини та з розходженням лінії перелому на крило здухвинної кістки на гілку сідничної кістки та гілку донної кістки з послідуючим утворенням в останній множинних уламків, які згідно висновку експерта № 186 від 15.12.2016 року відносяться до середнього ступеня важкості тілесних ушкоджень за критерієм тривалості розладу здоров`я, що підтверджується копіями виписок із медичних документів.

Дана дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок злочинного порушення водієм легкового автомобіля «Део Ланос» д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_2 . Правил дорожнього руху України, дії якого знаходяться в прямому причинному зв`язку з наслідками, що настали.

27.06.2017 року Ладижинським міським судом Вінницької області ухвалено вирок, згідно якого відповідача визнано винним за вчинення злочину, передбачено ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України, що підверджується копією вироку долученого до матеріалів справи. Ці факти також не оспорюються сторонами.

Діями ОСОБА_2 ОСОБА_4 була заподіяна матеріальна шкода, яку позивач оцінив в розмірі 28874,70 гривень. Дана сума складається з понесених витрат на придбання медичних препаратів та на проведення операцій в період лікування в Бершадській ОЛІЛ та в Вінницькій обласній лікарні ім. Пирогова - 28263,45 грн., транспортні витрати - 611,25 гривень, на підтвердження чого позивачем надано медичні документи, чеки, квитанції до прибуткових касових ордерів.

ОСОБА_4 стверджує, що в період лікування ОСОБА_2 частково надав йому кошти в сумі 6100 гривень, про що було складено розписку, яку теж долучено до матеріалів позову. Отже враховуючи сплачені ОСОБА_2 кошти, загальна сума понесених позивачем матеріальних витрат складає 22774,70 гривень.

Судом встановлено, що 18.08.2016 року був укладений поліс № АК/0272866 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів автомобіля Daewoo Lanos, номерний знак НОМЕР_1 , що належить відповідачу.

18.05.2018 року ОСОБА_4 звернувся до Бершадського відділення Вінницької обласної дирекції ПАТ "НАСК "Оранта". І в зазначеному відділенні страхової організації ним були написані та заповнені всі необхідні документи відносно страхового випадку, який стався 03.11.2016 року.

В липні місяці 2018 року ПАТ "НАСК "Оранта" перерахувала на його рахунок в банківській установі страхове відшкодування у розмірі 7509,19 грн., з них: 7151.61 грн. - витрати на лікування та 357,58 грн. - моральна шкода.

Згідно відповіді наданої ПАТ "НАСК "Оранта" від 25.09.2018 року № 09-02-16/6818: «Відповідно до наданих документів сума збитку, що підлягає відшкодуванню становить 27071,98 грн. Не відшкодовується вартість медичних препаратів, які не відносяться до лікування основного діагнозу, неякісні чеки, чеки за придбання продуктів харчування, розмиті чеки. Таким чином, сума збитку, що не підлягає відшкодуванню становить 13820,37 грн.».

Позивач вважає, що відмова страхової компанії у виплаті йому частини страхового відшкодування є безпідставною та неправомірною, оскільки шкода, що заподіяна йому в результаті ДТП 03.11.2016 року визнана ПАТ "НАСК "Оранта" - страховим випадком, а тому він має право на відшкодування матеріальної шкоди - витрат на лікування в повному обсязі.

В жовтні місяці 2018 року ПАТ "НАСК "Оранта" здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 21128,95 грн., з них 20122,81 грн.-розмір збитку за шкоду, пов`язану з лікуванням ОСОБА_4 та 1006,14 грн. - розмір моральної шкоди. Таким чином вважає, що ПАТ HACK «ОРАНТА» недоплатила йому 2040,64 грн.-на відшкодування матеріальної шкоди та 102,03 грн. на відшкодування моральної шкоди.

В судовому засіданні також встановлено, що 27.03.2017 року, близько 16 год. 00 хв., гр. ОСОБА_4 , в приміщені Бершадського районного суду Вінницької області, під час словесної суперечки з ОСОБА_2 на грунті особистих неприязних стосунків, умисно наніс йому декілька ударів палицею в область правого передпліччя, а також один прямий удар дерев`яною палицею в область задньої частини голови, внаслідок чого спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді забою м' яких тканих голови, синця на голові та синців на правому передпліччі, які згідно висновку судово-медичного експерта № 47 від 29 березня 2017 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

18.10.2017 року Бершадським районним судом Вінницької області ухвалено вирок, згідно якого ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні злочину, передбачено ч. 1 ст. 125 Кримінального кодексу України, що підтверджується копією вироку долученого до матеріалів справи. Ці факти також не оспорюються сторонами.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 вважає, що неправомірними діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яку він оцінює в 10000 грн., також внаслідок неправомірних дій відповідача ним було витрачено 1000 грн. на лікування, на підтвердження чого позивач за зустрічним позовом надав медичні документи, та накладну № 8 від 29.03.2017 року на придбання ліків в ФОП ОСОБА_8 на загальну суму 1017 грн. 85 коп..

Аналізуючи вимоги та заперечення учасників справи, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України).

Матеріальне становище особи, яка завдала шкоду внаслідок вчинення злочину не підлягає врахуванню під час відшкодування такої шкоди (ч. 4 ст. 1193 ЦК України).

Вирішуючи спір ОСОБА_4 до ОСОБА_2 та Оранта суд виходить з того, що відповідно вимог ч.1 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням транспортних засобів, а згідно ч. 2 цієї статті, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій основі володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно вимог ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України).

Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України).

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (п. 2) та Пленум Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (п. 4), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Разом з тим, відповідно до ст.ст. 22-24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі, якщо цивільно-правова відповідальність володільця транспортного засобу, як джерела підвищеної небезпеки застрахована, при настанні з його вини страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, зокрема шкоду, пов`язану з лікуванням потерпілого.

У зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» у страхових правовідносинах визначено поняття «франшиза» - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування.

Розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих.

Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Франшиза при відшкодуванні шкоди, заподіяної життю та/або здоров`ю потерпілих, не застосовується (ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

У разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу (п. 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування за встановленою законом формою (п. 35.1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (п. 36.1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Як вбачається з матеріалів справи згідно з полісом ОСЦПВВНТЗ № АК/0272866 від 18.08.2016 року ПАТ «НАСК «ОРАНТА» застрахувала цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2

03.11.2016 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Део Ланос», д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 та велосипедиста ОСОБА_4 ..

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції чинній на час ДТП) страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

Встановлено, що 23.05.2018 року до ПАТ «HACK «ОРАНТА» звернувся з заявою про страхове відшкодування (по здоров`ю) ОСОБА_4 , та надав такі документи: копію паспорта, копію коду, виписку з медичної карти, вирок суду, розрахунок медикаментів, копію страхового полюсу, техпаспорт, довіреність на керування.

Після розгляду наданих документів було встановлено та зроблений висновок лікаря експерта відділу страхової медицини ТОВ «Гарант-АСІСТАНС», що ОСОБА_4 , заявлена сума збитку у розмірі 27071,98 грн., з яких не підлягає відшкодуванню сума збитку 13820,37, причина зменшення збитку: згідно наданої медичної документації, а саме Виписки № 7501 із медичної карти стаціонарного хворого хворого Бершадської окружної лікарні інтенсивного лікування з 03.11.2016 по 14.11.2016року з Д-з закритого трансацебуляторного багатоуламкового перелому вертлюжної западини з протрузією криші вертлюжної западини та з розходженням ліній перелому на крило здухвинної кістки на гілку сідничної кістки та гілку лонної кістки, з послідуючим утворенням в останній множинних уламків. Виписки із мед. карти стаціонарного хворого з 14.11.2016 по 05.12.2016 року з Д-з Закритий трансцебуляторний перелом кісток таза. Наявність металоконструкцій. 3. Виписка із медичної карти амбулаторного хворого 16.12.2016 по 22.12.2016; 23.01.2017 по 22.03.2017; 10.10.2017 по 24.10.2017; 13.02.2018 по 26.02.2018 Д-з Консолідований перелом таза. Порушення функцій ходи та статики. Больовий синдром.

Згідно наданих чеків деяка вартість медичних препаратів, товарів та послух не відшкодовується, оскільки вони не пов`язані з лікуванням основного діагнозу, тобто деякі медичні препарати, що зазначені у чеках та товарних чеках, відповідно до інструкцій щодо їх застосування призначені не для лікування травм, отриманих при ДТП, а деякі чеки не мають рекомендацій лікарів щодо їх застосування.

Таким чином страхове відшкодування, яке було заявлено у сумі 27071,98 грн. було зменшено (за мінусом сум у чеках, які не відносяться до лікування основного діагнозу, неякісні чеки, що склали 13820,37 грн. (27071, 98 грн. - 13820, 37 грн. = 13251,61 грн..

Відповідно до положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана вчинити на користь другої сторони певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього кодексу.

Страхування це вид цивільно правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування»).

За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України).

Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України).

Правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов`язок.

Також потерпілий має право відмовитись від свого права вимоги до страховика та одержати відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди.

ОСОБА_4 скористався своїм правом на отримання відшкодування шкоди, та частково отримав відшкодування від ОСОБА_2 (згідно розписки), у сумі 6100,00 грн., даний факт також підтверджується абз. 12 Вироку Ладижинського міського суду Вінницької області від 27.06.2017 року по справі 126/622/17 .

У такому випадку ПАТ HACK «ОРАНТА» звільняється від обов`язку щодо відшкодування в повному обсязі витрат на лікування тому що, Страхувальником даний обов`язок вже виконаний частково.

Відповідно до ст. 26-1 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховиком відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Встановлено, що 11.07.2018 року на підставі наданих ОСОБА_4 документів було складено страховий акт № ОЦВЗ-18-18-32-6824/1 та розрахунок страхового відшкодування, відповідно до якого сума страхового відшкодування склала 7509,19 грн..

12.07.2018 року було здійснено перерахунок коштів на рахунок який зазначив ОСОБА_4 (що підтверджується банківською випискою № 000012415 від 12.07.2018 року).

Після того, в грудні 2018 року HACK «ОРАНТА» знову здійснила виплату ОСОБА_4 і загальний розмір її склав 21128,95 грн..

Як зазначає ОСОБА_4 залишилася невідшкодованою матеріальна шкода в розмірі 2040,64 грн. та моральна шкода в розмірі 102,03 (0,5% від заявленого розміру матеріальної шкоди).

Суд вважає, що оскільки деякі медичні препарати та товари, чеки на які було надано ОСОБА_4 в обгрунтування своїх позовних вимог, які в в свою чергу, були досліджені під час судового розгляду, дійсно не пов`язані з лікуванням травм, отриманих при ДТП, тому заявлені вимоги до ПАТ HACK «ОРАНТА» є безпідставними та задоволенню не підлягають, оскільки страхова компанія на підставі наданих ОСОБА_4 документів в повній мірі виконала свій обов`язок щодо виплати коштів потерпілій стороні по даному страховому випадку та дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню матеріальна шкода, яка складається з транспортних витрат в сумі 611,25 грн., оскільки її заподіяння підтверджується копіями відповідних проїзних документів, що є в матеріалах справи.

Вирішуючи вимоги позивача за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення витрат на лікування, суд виходить з того, що як встановлено вироком Бершадського районного суду Вінницької області від 27.03.2017 року та висновком судово-медичного експерта № 47 від 29 березня 2017 року внаслідок своїх неправомірних дій ОСОБА_4 спричинив ОСОБА_2 тілесні ушкодження у вигляді забою м`яких тканих голови, синця на голові та синців на правому передпліччі, які згідно висновку відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасний розлад здоров`я.

Згідно доводів позовної заяви та пояснень ОСОБА_2 у судовому засіданні з приводу завдання йому вказаних вище тілесних ушкоджень він лікувався амбулаторно за рекомендаціями лікарів Бершадської ОЛІЛ.

Суд вважає, що не зважаючи на заперечення ОСОБА_4 та його представника, щодо безпідставності заявлених вимог ОСОБА_2 , факт його лікування, після отримання тілесних ушкоджень, підтверджується копією виписки з медичної карти амбулаторного хворого № 5384 та накладною № 8 від 29.03.2020 року виданою ФОП ОСОБА_8 , в якій зазначено перелік медичних препаратів на загальну суму 1017 грн. 85 коп., що не перевищує суму заявлених матеріальних збитків. Таким чином є підтвердженим понесення ОСОБА_2 витрат на лікування, в зв`язку з чим сума матеріального збитку в розмірі 1000 грн. підлягає до стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 ..

Щодо вимог сторін про відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода може полягати у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона.

Як встановлено судом, ОСОБА_4 в зв`язку з протиправними діями ОСОБА_2 була заподіяна моральна шкода, яку він оцінює в 30000 грн., що полягає в психічному переживанні, які він переніс під час ДТП та у важкому фізичному болю. Дані події порушили його нормальні життєві зв`язки через неможливість продовження активного громадського життя. Після ДТП відповідач обіцяв йому повністю відшкодувати всі витрати на лікування, але надав йому лише частину коштів, яка не покриває нанесених позивачу матеріальних збитків, чим не виправдав сподівань позивача, у зв`язку з чим він був змушений звертатися до друзів за коштами на лікування що спричинило йому незручності та переживання.

Суд вважає доведеним той факт, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_2 , позивач за первісним позовом зазнав моральних страждань, що були обумовлені фізичним болем внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, значним погіршенням стану здоров`я та встановленням другої групи інвалідності (з ураженням опорно-рухового апарату), яке в повному обсязі не відновилося на час розгляду справи, тривалим лікуванням (що супроводжувалося значними матеріальними витратами), хвилюваннями щодо можливості подальшого відновлення здоров`я, зміною звичайного ритму життя та праці, погіршенням матеріального становища.

Також суд вважає доведеним і той факт, що внаслідок протиправних винних дій ОСОБА_4 , позивач за зустрічним позовом також зазнав моральних страждань, що були обумовлені фізичним болем внаслідок отриманих тілесних ушкоджень, приниженням на очах інших людей, зміною звичайного ритму життя.

При цьому визначення розміру моральної шкоди в грошовому еквіваленті належить до компетенції суду на підставі прямої вказівки ЦК України, а проведення експертизи для визначення розміру такої шкоди не є абсолютно необхідним.

Суд в будь-якому випадку повинен самостійно визначити обґрунтований розмір моральної шкоди залежно від критеріїв, наведених в ЦК України, а також з урахуванням будь-яких інших обставин, які мають істотне значення, керуючись при цьому вимогами розумності і справедливості.

Суд при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди враховує доведений в судовому засіданні характер, обсяг, тривалість страждань, яких зазнали сторони, характер немайнових втрат (їх тривалий характер, тяжкі наслідки, неможливість швидкого відновлення), вік, стан здоров`я як ОСОБА_4 так і ОСОБА_2 , наявність значних змін у життєвих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, поведінку ОСОБА_2 , який частково відшкодував завдану матеріальну шкоду. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості.

На думку суду і ОСОБА_4 і ОСОБА_2 поза всяким сумнівом зазнали моральних та душевних страждань.

Однак, суд критично оцінює доводи позивача за первісним позовом в обґрунтування моральної шкоди, зокрема визначення її розміру в сумі 30000 грн.. Моральну шкоду суд оцінює в 10000 грн., як належну і допустиму грошову компенсацію моральних страждань позивача за первісним позовом, і такий розмір моральної шкоди суд вважає справедливим та співмірним перенесеним позивачем фізичних та моральних страждань.

Також суд критично оцінює доводи позивача за зустрічним позовом в обґрунтування моральної шкоди, зокрема визначення її розміру в сумі 10000 грн. та оцінює її в 3000 грн., як належну і допустиму грошову компенсацію моральних страждань, і такий розмір моральної шкоди суд вважає справедливим та співмірним перенесеним ОСОБА_2 фізичних та моральних страждань.

Обидві сторони крім іншого заявили вимоги щодо стягнення з іншої сторони на свою користь всі понесені судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Конституцією України кожному надано право на професійну правничу допомогу. Держава гарантує можливість отримати кваліфіковану допомогу в необхідному обсязі та формах.

Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Оскільки Цивільний процесуальний кодекс України не містить чіткого переліку видів правничої допомоги, суд має оцінювати надані адвокатом послуги відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України, а саме при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Для того, щоб суд зміг встановити, що витрати пов`язані із розглядом конкретної справи, предмет спору, а по можливості і номер судової справи має бути зазначений в договорі про надання правової допомоги, в довіреності, в актах прийому-передачі, в квитанціях, платіжних дорученнях тощо;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Із зазначених вище критеріїв випливає, що основоположним принципом, який застосовується судом при вирішенні питання про відшкодування витрат на правничу допомогу є принцип співмірності.

Верховний Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи, - ухвала Касаційного цивільного суду від 11 лютого 2019 року у справі № 335/9780/15.

Верховний Суд пропонує враховувати і фінансовий стан сторін справи: постанови Касаційного цивільного суду від 31 січня 2019 року у справі № 185/1718/18 та від 06 червня 2019 року у справі № 752/4513/17.

Європейський суд з прав людини вказує, що, вирішуючи питання про відшкодування витрат на розгляд справи за статтею 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначає, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим: рішення у справах «Двойних проти України» (пункт 80) від 12 жовтня 2006 року, «Гімадуліна і інші проти України» (пункти 34-36) від 10 грудня 2009 року, «East/West Alliance Limited» проти України» (пункт 268) від 23 січня 2014 року, «Баришевський проти України» (пункт 95) від 26 лютого 2015 року та інші. У рішенні «Лавентс проти Латвії» (пункт 154) від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір і супроводжуються необхідними документами на їх підтвердження.

Частиною 8 статті 141 ЦПК передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

З Розрахунку послуг з наданої правничої допомоги від 23.10.2017 року адвокатом Орець Н.І ОСОБА_2, відповідно до договору від 03.10.2017 року та квитанцій за № 110 від 17.10.2017 та № 112 від 23.10.2017 (Т.1 ст. 162-163) слідує, що загальна сума витрат на правничу допомогу становить: 6000 грн. 00 коп. і складається з: суми гонорару в 3000 грн. наданої за захист потерпілого ОСОБА_2 по кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 та 3000 грн. у цивільній справі наданої за консультацію та складання позовної заяви про стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Аналізуючи дані докази, суд вважає за необхідне зазначити, що поданий в розрахунку розмір витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. наданої за захист потерпілого ОСОБА_2 у кримінальному провадженні по обвинуваченню ОСОБА_4 , суд не відносить до правничої допомоги наданої в цивільній справі № 126/2138/17, тому з врахуванням надання правничої допомоги в цивільній справі (консультація та підгодовування проекту позовної заяви), підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 3000 грн.. Тому позовні вимоги позивача за зустрічним позовом щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в цивільній справі підлягають частковому задоволенню.

З загального Розрахунку послуг з наданої правничої допомоги від 22.06.2020 року адвокатом Новаком Д.М. ОСОБА_4 , відповідно до договору від 28.02.2018 року по цивільній справі № 126/2138/17 та додатків до нього слідує, що загальна сума витрат на правничу допомогу становить: 39880 грн. 86 коп., з яких 33047 грн. 88 коп. - витрати на правничу допомогу та 6832 грн. 98 коп. з яких витрати пов`язані з прибуттям до суду.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

ОСОБА_4 доведено надання йому адвокатом Новаком Д.М. правової допомоги у розгляді цієї цивільної справи.

Разом з тим, з огляду на те, що такі витрати у сумі 39880 грн. 86 коп. на правничу допомогу є неспівмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, а також те, що витрати на паливно - мастильні матеріали, вказані в розрахунку не підтверджені і не доведені в суді (надані чеки з датою на них не відповідають даті прибуття адвоката в судові засідання) не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, суд дійшов висновку про зменшення розміру таких витрат і дійшов висновку, що з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 підлягає стягненню 8000 грн. витрат на професійну правничу допомогу у суді. Тому позовні вимоги позивача за первісним позовом щодо стягнення судових витрат на правничу допомогу в цивільній справі підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди, а також позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задоволені частково, ОСОБА_4 при подачі позову до суду, відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнений від сплати судового збору, за таких обставин підлягає стягненню з ОСОБА_2 на користь держави 409 грн. 60 коп. судових витрат, а 533 грн. 33 коп. судових витрат слід компенсувати за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 12, 16, 23, 979, 1166, 1177, 1187, 1195 ЦК України, ст.ст. 82, 133, 137, 141, 258-259, 263, 265 ЦПК України, п.п. 3, 5, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_4 до ОСОБА_2 , ПАТ "Національна акціонерна страхова компанія "Оранта" про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 матеріальну шкоду в розмірі 611 грн. 25 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 моральну шкоду в сумі 10000 грн..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 409 грн. 60 коп..

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 частину витрат на правову допомогу в розмірі 8000 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 1000 грн..

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в розмірі 3000 грн..

Судові витрати у розмірі 533 грн. 33 коп. компенсувати за рахунок держави.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 частину витрат на правову допомогу в розмірі 3000 грн..

В іншій частині позову відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя О. Г. Рудь