КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 199/6057/19
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/2296/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Осаулов А.А.
Доповідач у суді апеляційної інстанції:Семенюк Т.А.

11 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Семенюк Т.А

Суддів - Рейнарт І.М., Кирилюк Г.М.,

при секретарі -Хоменко І.О.

розглянувши в судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» про стягнення суми страхової виплати,-

В С Т А Н О В И В:

У липні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми страхового відшкодування, посилаючись в обґрунтування своїх вимог на те, що між ОСОБА_1 та ПрАТ «Стахова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» укладено договір добровільного страхування життя № 200.3033739 від 30 червня 2010 року.

9 травня 2019 року стався страховий випадок, внаслідок якого, позивач отримав ушкодження.

Зазначив, що після звернення до медичного закладу ТОВ «Медінюа клініка», 9 травня 2019 року, де була встановлена травма, запропоновано ургентне оперування колінного суглобу - меніска.

9 травня 2019 року ОСОБА_1 проведено операцію, в ході якої встановлено пошкодження колінного суглобу - ушкодження менісків.

Згідно виписки медичної карти стаціонарного хворого № 1186 від 11 травня 2019 року, визначено характер травми - паракапсулярний комбінований розрив медіального меніску правого колінного суглобу. Поперечний розрив тіла латерального меніску. Розрив малярної складки правого колінного суглобу. Хондромаляція медіального відділу стегна 1-2 ст.

Відповідно до умов договору та Таблиці переліку ушкоджень, страховик повинен був провести страхову виплату в розмірі 5% від страхової суми, тобто 8196,48 грн.

Зазначив, що повна суму, яку повинен сплатити відповідач за отримане ушкодження та проведену операцію, складає 49 178,88 грн.

У зв`язку із викладеним просив суд стягнути на свою користь з відповідача суму страхової виплати в розмірі 49 178,88 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, вважаючи, що судом порушено норми матеріального та процесуального права, не враховано обставини, які мають суттєве значення для справи.

Сторони в судове засідання не з`явилися, хоча були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, апелянт про причини неявки суду не повідомив, представник відповідача просив розглянути справу у його відсутність, у зв`язку із чим колегія суддів вважає за можливе слухати справу у відсутність осіб, які не з`явилися.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду та матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи - виписки медичної карти стаціонарного хворого № 1186 від 11 травня 2019 року, 9 травня 2019 року ОСОБА_1 проведено операцію, в ході якої встановлено пошкодження колінного суглобу - паракапсулярний комбінований розрив медіального меніску правого колінного суглобу. Поперечний розрив тіла латерального меніску. Хондромаляція медіального відділу стегна 1-2 ст. Розрив малярної складки правого колінного суглобу (а.с. 5-6).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , у зв`язку із укладенням з відповідачем договору добровільного страхування життя № 200.3033739 від 30 червня 2010 року та проведенням операції 9 травня 2019 року, 13 травня 2019 року, звертався до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя» із заявою про настання страхового випадку 9 травня 2019 року та виплату страхового відшкодування.

З відповіді ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна страхування життя», адресованої ОСОБА_1 3 червня 2019 року за вих. №890/400 вбачається, що діагноз згідно наданої виписки медичної карти стаціонарного хворого не може бути визнаний страховим випадком, оскільки діагноз «Хондромаляція медіального відділу стегна 1-2 ст. Розрив алярної складки правого колінного суглобу» не входить до переліку ушкоджень, за якими Страховик має провести страхову виплату. Крім того, Страховик 28 листопада 2017 року та 28 грудня 2017 року вже проводив виплату по травматичному пошкодженню меніску правого колінного суглобу та проведене оперативне втручання у розмірі 15% від страхова суми. Також, відповідно до примітки 2 п.95 Таблиці, якщо у зв`язку з травмою області колінного суглобу проводилися оперативні втручання виплачується 10% страхової суми одноразово. Тобто, Страховик по даному випадку виконав свої зобов`язання в повному обсязі. По діагнозу «Поперечний розрив тіла латерального меніску» повідомлено, що у наданій медичний довідці (від 15 квітня 019 року видана КУ «Дніпропетровський лікарсько-фізкультурний диспансер») немає підтвердження факту отримання травми 15 квітня 2019 року, підтверджено лише факт консультації спортивним лікарем. Відповідно до МРТ-заключення обстеження правого колінного суглобу (від 16 квітня 2019 року) відсутні дані за ушкодження латерального меніску правого колінного суглобу. Крім того, страховика про подію повідомлено 2 травня 2019 року та надано пакет документів 13 травня 2019 року, через 13 та 19 робочих днів відповідно (а.с. 7).

Зазначеними листами від 3 червня 2019 року відмовлено у виплаті страхового відшкодування та повідомлено, що укладений між сторонами договір продовжує діяти в повному обсязі.

Як вбачається з матеріалів справи, договір добровільного страхування життя № 200.3033739 від 30 червня 2010 року, на який позивач посилається у своєму позові як на підставу для його задоволення, суду першої інстанції не надано, додано лише сьому сторінку документа із переліком травм, що не може бути визнано належним, достовірним та достатнім доказом у даній справі, також не надано суду першої інстанції докази звернення ОСОБА_1 до відповідача із заявами про виплату страхового відшкодування та необхідним пакетом документів.

Відповідно до частини 1 статті 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов`язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не доведено позовні вимоги, не надано договору добровільного страхування життя № 200.3033739 від 30 червня 2010 року, що позбавляє суд можливості дослідити його умови, необхідні для виплати страхового відшкодування.

Подаючи апеляційну скаргу на рішення суду, позивач продублював вимоги позовної заяви, зазначаючи, що суду були надані усі необхідні документи, так і не надав договору добровільного страхування життя № 200.3033739 від 30 червня 2010 року, докази про його звернення із заявами про виплату страхового відшкодування з необхідним пакетом документів.

Відповідно до частин один та шість статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Без дослідження договору добровільного страхування життя № 200.3033739 від 30 червня 2010 року, укладеного між сторонами, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості дослідити його умови, необхідні для виплати страхового відшкодування та зробити висновок про ґрунтовність чи безпідставність позовних вимог.

Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Суд апеляційної інстанції неодноразово викликав сторін у справі, зазначаючи про необхідність з`ясування питань, які мають суттєве значення для справи, проте, сторони в судове засідання не з`явились, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог.

Відповідно до статті 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Враховуючи наведе, колегія суддів вважає, що рішення суду постановлене з дотриманням норм діючого законодавства, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 17 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова набирає чинності з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий

Судді