Дата документу 23.12.2020 Справа № 316/2886/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 316/2886/20Головуючий у 1-й інстанції Куценко М.О.
Пр. № 22-ц/807/3326/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Подліянової Г.С.

за участі секретаря Бабенко Т.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 вересня 2020 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_3 в інтересах якого діє адвокат Васильченко Алеся Євгенівна до ОСОБА_1 , третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: приватний нотаріус Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіна Валентина Василівна про визнання договору купівлі-продажу квартири частково недійсним

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_3 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.в.м.с. 3-7), в якому просив:

- визнати недійсним в частині покупця договір купівлі-продажу квартири, який укладений 28 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. та зареєстрований в реєстрі за №2539;

- визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , покупцем за договором купівлі-продажу квартири, який укладений 28 вересня 2017 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , посвідчений приватним нотаріусом Енергодарського міського нотаріального округу Запорізької області Кошкіною В.В. та зареєстрований в реєстрі за №2539.

Разом із позовом, позивачем надано до суду заяву про забезпечення позову (а.в.м.с. 35-40), в якій позивач просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своєї заяви заявник зазначав, що предметом позову є квартира АДРЕСА_1 . Дана квартира була придбана за кошти позивача, проте право власності на неї зареєстровано за відповідачем ОСОБА_1 . Відповідач ОСОБА_1 без його дозволу намагається продати спірну квартиру, про що в мережі Інтернет, а саме у соціальній спільноті Instagram в групі ІНФОРМАЦІЯ_2 дала відповідне оголошення про продаж квартири АДРЕСА_1 . Дана обставина надає позивачу підстави вважати, що відповідач може відчужити квартиру найближчим часом, що унеможливить виконання рішення суду по справі, в разі задоволення позову.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Куценко М.О. (а.в.м.с. 32).

Ухвалою Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 вересня 2020 року (а.в.м.с. 44) заяву представника позивача ОСОБА_3 про забезпечення позову у цій справі задоволено.

Накладено арешт на квартиру за адресою: АДРЕСА_2 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , у вигляді заборони відчуження вказаної квартири.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, відповідач ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у своїй апеляційній скарзі (а.в.м.с. 50-55) просила ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати та постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.в.м.с. 57).

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 16 жовтня 2020 року (а.в.м.с. 58).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кримською О.М. замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.в.м.с. 63-64).

Ухвалою апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду (а.в.м.с. 65), з урахуванням навантаженості судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 23 грудня 2020 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.в.м.с. 72-81), у тому числі відповідач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_2 (а.с.72), що узгоджується із вимогами ст. 130 ч. 5 ЦПК України, всі учасники цієї справи не з`явились, про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення судового засідання не подавали.

В силу вимог ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання всіх учасників цієї справи і на підставі ст. ст. 371, 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши виділені матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 у цій справі не підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

В силу вимог ст. 258 ч. 1 п. п. 1, 3 ЦПК України судовими рішеннями є ухвали, постанови.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, задовольняючи заяву позивача про забезпечення позову у цій справі, керувався ст. 149-151, 153, 157, 247, 258- 261, 353 ЦПК України та виходив із обґрунтованості та доведеності останньої.

Апеляційний суд погоджується із таким висновком суду першої інстанції, вважає його правильним, а ухвалу суду першої інстанції такою, що постановлена з додержанням вимог закону, є правильною та законною.

Так, суд першої інстанції при вирішенні процесуального питання про забезпечення позову позивача у цій справі правильного виходив із такого.

Згідно із ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Ч. 1 ст. 150 ЦПК України містить види забезпечення позову.

Забезпечення позову є цивільно-процесуальним заходом, що вживається судом та направлений на захист матеріально-правових інтересів позивача, що гарантують реальне виконання судового рішення. Він застосовується лише до позовів про визнання і про присудження.

Положеннями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Враховуючи викладене, пересвідчившись, що між сторонами виник спір, з`ясувавши обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову, який просив застосувати позивач, судом першої інстанції правильно встановлено, що існує реальна загроза ускладнення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, та заява про забезпечення позову підлягає задоволенню.

Разом з цим, в разі незгоди із заходами забезпечення позову, застосованими судом, суд може, відповідно до ст. 158 ЦПК України скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Як передбачено ч. 7 ст. 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання, а також вирішує питання зустрічного забезпечення.

Станом на час розгляду судом заяви відсутні підстави вважати, що існують обставини, з якими законодавець встановив обов`язок суду на застосування зустрічного забезпечення, згідно із ч. 3 ст. 154 ЦПК України.

За змістом ч. 1 ст. 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову є виконавчим документом та має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

При вищевикладених обставинах, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що про необхідність вжиття заходів забезпечення позову у вигляді накладення арешту на квартиру АДРЕСА_1 .

Доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 є безпідставними, не ґрунтуються на законі та належних, допустимих доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

При вищевикладених обставинах, судом першої інстанції було правильно встановлено, що існує загроза відчуження спірного майна відповідачем ОСОБА_1 на користь будь-якої третьої особи у будь-який час, та, відповідно, існує загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову у цій справі; тому, застосування такого виду забезпечення позову як накладення арешту на спірну квартиру у вигляді заборони відчуження вказаної квартири в порядку забезпечення позову позивача судом першої інстанції у цій справі, лише на час розгляду цієї справи судом, є необхідним та співмірним із вищезазначеними позовними вимогами позивача у цій справі, не може порушувати і не порушує прав відповідача ОСОБА_1 .

Належні, допустимі докази протилежного у виділених матеріалах цієї справи відсутні.

Крім того, апеляційним судом на виконання вимог ст. 12 ч.5, 81 ч.7 ЦПК України з метою повного та всебічного апеляційного перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги відповідача було перевірено факт належності вищезазначеної квартири відповідачу на час постановлення (02.09.2020 року) судом першої інстанції ухвали, що є предметом апеляційного оскарження у цій справі та встановлено таке.

Квартира АДРЕСА_1 відповідачем ОСОБА_1 була продана ОСОБА_5 27.11.2020 року, тобто вже після постановлення судом першої інстанції оскаржуваної ухвали суду у цій справі (інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, а.с. 82-83).

Цим лише додатково підтверджується обґрунтованість заяви позивача про забезпечення позову та правильність висновків суду першої інстанції у цій справі.

Проте, апеляційний суд переглядає законність на обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доказів та матеріалів справи, які були наявні у матеріалах цієї справи станом на час постановлення оскаржуємої ухвали суду першої інстанції (02.09.2020 року) та були предметом дослідження останнього.

Суд першої інстанції правильно виходив із того, що станом на час постановлення ухвали (02.09.2020 року), яка є предметом апеляційного оскарження у цій справі, вищезазначена квартира була предметом спору у цій справі та належала (була зареєстрована) за відповідачем ОСОБА_1 (інформація з Державного реєстру від 01.09.2020 року а.с. 17).

Апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції у цій справі в межах доводів та вимог апеляційної скарги відповідача ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 .

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї (ст. 367 ч. 2 ЦПК України).

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Проте докази, передбачені ст. 367 ч. 3 ЦПК України, у цій справі відсутні, і зокрема відповідачем ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 апеляційному суду не надані.

За таких обставин, апеляційний суд не вбачає передбачених законом підстав для скасування ухвали суду першої інстанції у цій справі або ж її зміни.

Крім того, встановлено, що відповідачем ОСОБА_1 при подачі вищезазначеної апеляційної скарги до апеляційного суду було сплачено судовий збір (а.в.м.с. 49).

Однак, в силу вимог ст. 141 ЦПК України у разі відмови відповідачу ОСОБА_1 у задоволенні її вищезазначеної апеляційної скарги на ухвалу суду першої інстанції у повному обсязі у цій справі, остання не має права на компенсацію за рахунок позивача ОСОБА_3 будь-яких судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї скарги апеляційним судом.

Керуючись ст. ст. 7, 12-13, 81-82, 89, 141, 367-368, 371-372, 374-375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Ухвалу Енергодарського міського суду Запорізької області від 02 вересня 2020 року у цій справі залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.12.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Подліянова Г.С.