Справа №463/7752/20
Провадження №2-зз/463/21/20
УХВАЛА

судового засідання

05 листопада 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Жовніра Г.Б.

за участю секретаря судового засідання Фурик Л.М.,

представника позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Львова Плюс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення вартості безпідставно набутого майна, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів та просить ухвалити рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 вартість безпідставно набутого майна в сумі 2 187 200, 00 грн та з ОСОБА_4 вартість безпідставно набутого майна в сумі 1 661 920, 00 грн.

Ухвалою суду від 07 вересня 2020 року частково задоволено заяву представника позивача про забезпечення позову. В забезпечення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Львова Плюс» до ОСОБА_2 та ОСОБА_4 про стягнення безпідставно набутого майна до вирішення спору по суті та виконання рішення суду, вирішено накласти арешт на:

- земельну ділянку площею 2,559 га кадастровий номер - :06:001:0004, яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_2 та ОСОБА_4 ;

- квартиру АДРЕСА_1 , яка на праві власності належить ОСОБА_2 ;

- частку в розмірі 89/100 у праві власності на нежитлові приміщення площею 78,8 кв. м. за адресою АДРЕСА_2 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_4 .

02 листопада 2020 року надійшло клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову, відповідно до якого просить скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Личаківського районного суду м Львова від 07 вересня 2020 року.

Подане клопотання мотивує тим, що при постановленні ухвали судом не враховано те, що представником позивача не надано жодних доказів, які підтверджують здійснення позивачем авансового розрахунку з власниками за користування земельною ділянкою. Також вважає, що між обраним позивачем заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог про стягнення грошових коштів відсутній зв`язок, оскільки накладення арешту має стосуватися майна, що належить до предмета спору, про що згадано в ухвалі суду від 07 вересня 2020 року, а відтак нерухоме майно на яке накладено арешт, не стосується предмета спору.

А тому враховуючи, що представником позивача не надано суду жодних належних доказів на підтвердження своїх вимог, розрахунок заборгованості здійснено неправильно, що свідчить про не співмірність заявлених позовних вимог внаслідок помилкового розрахунку, нерухоме майно на яке накладено арешт немає відношення до предмета спору, просить суд скасувати заходи забезпечення.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_5 - ОСОБА_3 підтримала заявлене клопотання з наведених в ньому підстав.

Представник позивача заперечила проти заявленого клопотання. Наголосила, що метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого перебуває справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідачів з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення. Крім цього вважає, що суд вправі скасувати вжиті ним заходи забезпечення позову, лише в зв`язку із зміною обставин, які являлись підставою для такого рішення, а не в зв`язку з аргументами наведеними відповідачем, щодо необґрунтованості ухвали суду про забезпечення позову.

Оглянувши матеріали клопотання про скасування заходів забезпечення позову, матеріали цивільної справи, приходжу до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Пункт 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України визначає, що позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до п. 10 постанови пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті. Зважаючи на це, суд при задоволенні позову не вправі скасовувати вжиті заходи до виконання рішення або зміни способу його виконання, за винятком випадків, коли потреба в забезпеченні позову з тих чи інших причин відпала або змінились обставини, що зумовили його застосування.

Забезпечення позову покликано не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ`я сторін, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Вживаючи заходів забезпечення позову судом брались до уваги представлені по справі докази на підтвердження вимог позивача та реальності спору.

Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача, щодо відсутності на її думку належних доказів та непогодження з розрахунком позовних вимог наведених у позовній заяві, оскільки такі будуть перевірятися та досліджуватися судом при розгляді справи по суті.

У відповідності до ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З врахуванням наведеного, а також беручи до уваги, що підстави забезпечення позову продовжують існувати, обставини не змінились, пояснення сторін підтверджують наявність спору, скасування забезпечення позову, може утруднити виконання рішення суду у випадку задоволення позову, суд дійшов висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1-18, 158, 260 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

п о с т а н о в и в:

відмовити у задоволенні клопотання представника відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову (ухвала від 07.09.2020 справа №463/7752/20, провадження №2/463/1268/20) у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Львова Плюс» до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про стягнення вартості безпідставно набутого майна.

Повний текст ухвали складено та підписано суддею 06.11.2020р.

Ухвала суду у відповідності до ст.261 ЦПК України набирає законної сили негайно після її проголошення суддею. Ухвала, що постановлена судом поза межами судового засідання або в судовому засіданні у разі неявки всіх учасників справи, розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення через місцевий суд до Львівського апеляційного суду. Учасник справи якому ухвала суду не була вручена в день її проголошення або складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 15 днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду згідно ст.354 ЦПК України.

Суддя Г.Б. Жовнір