Справа № 202/7251/19
Провадження № 2/202/593/2020
12 лютого 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:
головуючого судді: Бєсєди Г.В.
за участю секретаря: Голобородько О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики, -
Позивач ОСОБА_1 , звернувся 28 жовтня 2019 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом про стягнення грошових коштів за договором позики з ОСОБА_3 у сумі 241 098, 46 гривень. В обґрунтування якого зазначив, що 18.04.2013 року надав відповідачу грошові кошти в сумі 9 210 доларів США, які останній зобов`язався повернути за першою вимогою. 01.06.2019 року на адресу відповідача надіслано лист з вимогою про необхідність повернення йому отриманих коштів до 01.07.2019 року, але відповідач отримані кошти не повернув.
Позивач в судове засідання з`явився, обставини викладені в позовній заяві підтримав та просив суд задовольнити позовні вимоги. Додатково зазначив, що відповідача він бачив останній раз в 2013 році, де він знаходиться зараз йому не відомо.
Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів.
Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, приходить до наступних висновків.
Як вбачається з розписки від 18.04.2013 року, ОСОБА_3 отримав від ОСОБА_1 в борг 9 210 доларів США та зобов`язався повернути йому зазначену вище суму за першою вимогою.
Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Ця особливість реальних договорів зазначена в ч. 2 ст. 640 ЦК України, за якою якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.
Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику.
Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.
Досліджуючи договори позики чи боргові розписки, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, незалежно від найменування документа і, зважаючи на встановлені результати, робити відповідні правові висновки.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 1049 ЦК України, встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.
Згідно розписки від 18.04.2013 року, відповідач ОСОБА_3 зобов`язався повернути борг позивачу ОСОБА_1 за першою вимогою.
Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується позивачем, лист з вимогою про повернення грошових коштів направлено на адресу відповідача ОСОБА_3 , але останнім, станом на день розгляду справи, так і не отриманий.
Враховуючи, що в матеріалах справи відсутні докази отримання відповідачем ОСОБА_3 вимоги про повернення грошових коштів по борговій розписці від 18.04.2013 року, суд приходить до висновку, що строк виконання договору не настав, а позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 76-78, 81, 95, 133, 141, 206, 258-259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 545, 1046, 1049, 1050 ЦК України, суд, -
У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договором позики - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку повністю або частково.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Дніпровського апеляційного суду безпосередньо або через Індустріальний районний суд міста Дніпропетровська (до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи) протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом встановлених строків не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Суддя: Г.В. Бєсєда