Справа № 539/1417/18
Номер рядка звіту 40
У Х В А Л А

21 грудня 2020 року м.Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Нагорної Н.В.,

за участю секретаря Киричевської В.М.,

представника відповідача адвоката Чередніченка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Пирятин цивільну справу за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

Представник відповідача адвокат Чередніченко О.М. подав до суду письмове клопотання про направлення вимоги про повернення виконавчого листа, яке обґрунтовано наступним. Ухвалою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 23.09.2020 задоволено заяву відповідача про скасування заочного рішення суду від 06.11.2018. Справу призначено до судового розгляду. Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) відкрито виконавче провадження №58298637 з виконання виконавчих листів, виданих стягувачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.11.2018 про стягнення з боржника ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2010 в розмірі 39578,21грн. Оскільки ухвалою Лубенського міськрайонного суду від 23.09.2020 в порядку ч.3 ст.287 ЦПК України скасовано заочне рішення суду від 06.11.2018, то на даний час відсутні підстави для примусового виконання рішення суду, а виконавчі листи, видані судом на примусове виконання рішення суду, підлягають поверненню органами державної виконавчої служби до суду. Зазначає, що процесуальний закон не надає суду першої інстанції права на вирішення питання про зупинення виконання рішення суду чи зупинення стягнення на підставі виконавчого листа, і таким правом наділений виключно суд касаційної інстанції. Разом з тим згідно п.10 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ. На підставі викладеного просив вирішити питання про направлення вимоги про повернення Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) виконавчих листів у виконавчому провадженні №58298637, виданих стягувачу АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на виконання заочного рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.11.2018 про стягнення з боржника ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2010 в розмірі 39578,21грн.

У судовому засіданні представник відповідача підтримав заявлене клопотання про направлення вимоги про повернення виконавчого листа та просив його задовольнити з підстав, викладених у заяві.

Суд, розглянувши вказане клопотання, зазначає таке.

Відповідно до п.10 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ

Згідно положень ст.432 ЦПК України суд, який видав виконавчий документ, може за заявою стягувача або боржника виправити помилку, допущену при його оформленні або видачі, чи визнати виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню. Суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Суд розглядає заяву в десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу. Неявка стягувача і боржника не є перешкодою для розгляду заяви. До розгляду заяви суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання. Про виправлення помилки в виконавчому документі та визнання його таким, що не підлягає виконанню, суд постановляє ухвалу. Якщо стягнення за таким виконавчим документом уже відбулося повністю або частково, суд одночасно з вирішенням вказаних питань на вимогу боржника стягує на його користь безпідставно одержане стягувачем за виконавчим документом.

Таким чином закон передбачає можливість визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, якщо він виданий компетентним судом і є належним виконавчим документом, однак наявними є обставини, які виключають необхідність проведення виконавчих дій за цим виконавчим документом.

Аналіз вище вказаних норм матеріального та процесуального права свідчить про те, що положення п.10 ч.1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» може бути застосовано не як самостійна вимога, а лише у сукупності з нормами ст. 432 ЦПК України.

Отже, суд може направити до виконавчої служби вимогу про повернення виконавчого документа без виконання тільки після того, як виконавчий документ буде визнаний таким, що не підлягає виконанню.

Як свідчать матеріали справи ні відповідач ОСОБА_1 , ні її представник адвокат Чередніченко О.М. не подавали суду заяви про визнання виконавчих листів, виданих на підставі рішення Лубенського міськрайонного суду Полтавської області від 06.11.2018 про стягнення з боржника ОСОБА_4 заборгованості за кредитним договором б/н від 25.10.2010 в розмірі 39578,21грн, такими, що не підлягають виконанню, і, як наслідок, виконавчі листи не визнавались такими, що не підлягають виконанню, тому суд не вбачає підстав, передбачених законом, для направлення до виконавчої служби вимоги про повернення виконавчого листа без виконання.

З огляду на викладене клопотання представника відповідача про направлення вимоги про повернення виконавчого листа є безпідставним та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.222, 259-261 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника відповідача - адвоката Чередніченка О.М. про направлення вимоги про повернення виконавчого листа - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту оголошення та апеляційному оскарженню не підлягає.

Повна ухвала складена 22.12.2020.

Суддя Н.В.Нагорна