Справа № 509/1472/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2020 року Овідіопольський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кочко В.К.,

за участю секретаря Савченко М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Овідіополь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства "Страхова компанія "Українська страхова група" про стягнення страхового відшкодування

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус`про стягнення страхового відшкодування, в якому просить стягнути з ТДВ «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» на його користь страхове відшкодування в сумі 53099, 79 грн. та витрати за проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3000, 00 грн.

Ухвалою від 24.06.2020 р., задоволено письмову заяву представника ПАТ «СК «УСГ» про залучення правонаступника відповідача Товариства з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» у справі, у зв`язку з приєднанням ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «СТДВ «Глобус, відповідно до протоколу №16, а саме Договору про приєднання ПАТ «СК «УСГ» та ТОВ «СТДВ «Глобус» про приєднання Глобус до УСГ та залучено до участі у зазначеній цивільній справі правонаступника відповідача - Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (, місце знаходження: 03038, м.Київ, вул. І.Федорова, 32-А) та замінено відповідача - Товариство з додатковою відповідальністю "Страхове товариство з додатковою відповідальністю "Глобус" на правонаступника - Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Українська страхова група".

На обґрунтування позовної заяви, позивач посилається на те, що 08.03.2019 року, приблизно о 23 год. 20 хв., на перехресті нерівнозначних доріг вул. Ангарської та вул. Фруктової в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської області мала місце дорожньо-транспортна пригода. Водій ОСОБА_2 , керуючи автомобілем «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , рухаючись по вул. Ангарській з боку с. Прилиманське перед маневром лівого повороту на вул. Фруктову не надав дорогу автомобілю «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі, чим порушив п. 10.1, п. 16.13 ПДР України та допустив з ним зіткнення. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , ОСОБА_2 та пасажир автомобіля «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 отримали тілесні ушкодження, а транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31.05.2019 року (справа № 509/1730/19) гр. ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 гривень.

Автомобіль «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 належить на праві власності позивачу ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 .

Відповідно до звіту № 5-2019 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пощкодження КТЗ «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 53 099 (п`ятдесят три тисячі дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок. Вартість експертного дослідження склала 3 000 грн (три тисячі) гривень 00 копійок.

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 , була застрахована у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхове товариство з додатковою відповідальністю «Глобус» (ТДВ «СТДВ «Глобус»), та згідно з полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3579267 ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, завдану майну, становить 100 000 гривень.

Позивач зазначив, що з метою отримання страхового відшкодування Позивач звернувся до Відповідача ТДВ «СТДВ «Глобус» з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та з заявою про виплату страхового відшкодування в установленому законом порядку. Але, за результатами розгляду заяви про виплату страхового відшкодування від 04 квітня 2019 року, Листом за вих. № ЦВ-ЦВ-8726/4/8 від 25.07.2019 року Відповідач повідомив Позивача про відмову у виплаті страхового відшкодування, у зв`язку з тим, що транспортний засіб «Audi A4», р/н НОМЕР_1 у відповідності до вимог чинного законодавства України не є забезпеченим, а ДТП - страховим випадком, у зв`язку з тим, що транспортний засіб «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 було ввезено на митну територію України 03 липня 2018 року громадянином ОСОБА_3 , у митному режимі «Тимчасове ввезення» строком до 1 року, у зв`язку з чим на виконання вимог п.4 ст. 380 Митного кодексу України не міг бути переданий у володіння, користування або розпорядження іншим особам, а тому ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ/3579267 від 17.07.2018, та відповідно до положень п.32.1. ст.32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону.

Позивач вважає зазначену відмову у виплаті страхового відшкодування безпідставною, та такою, що суперечить чинному законодавству, оскільки дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 08.03.2019 року за участю забезпеченого автомобіля та автомобіля позивача «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 є страховим випадком, за яким страховик зобов`язаний відшкодувати позивачу оцінену шкоду, заподіяну внаслідок такої ДТП його автомобілю, автомобіль «Audi A4», р/н НОМЕР_1 є забезпеченим транспортним засобом, а ОСОБА_2 є особою, відповідальність якої застрахована, оскільки він правомірно володів забезпеченим транспортним засобом та. Крім цього, на обґрунтування позову, позивач зазначив, що укладаючи договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, з умовами щодо відповідного страхового платежу, що повинен здійснити страхувальник, який є особою, відмінною від тієї, яка тимчасово ввезла автомобіль на територію України з метою використання в особистих цілях, страховик повинен був усвідомлювати ризик тих наслідків, які можуть випливати з укладення такого договору щодо обов`язковості виконання зобов`язання сторонами. І таким чином відповідач - страхова компанія є відповідальною особою за завдані збитки власнику автомобіля відповідно до положень Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів" в межах, передбачених договором обов`язкового страхування цивільної відповідальності.

Представник позивача адвокат Рижук К.В. надала до суду заяву про розгляд справи у письмовому провадженні, наполягала на задоволенні позову. Надала суду пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав заяву про слухання справи за його відсутності та надіслав до суду відповідь на відзив, відповідно до якого проти задоволення позову заперечував та в обґрунтування якого зазначив, що транспортний засіб AudiA4, р/н НОМЕР_1 забезпечений в ПАТ «СК «УСГ» за Договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ-3579267 від 17.07.2018 року. В силу ч. 4 ст. 380 МК України користування транспортним засобом на території України іншими особами є неправомірним. 16 липня 2019 р. Одеська митниця Державної фіскальної служби за вих. № 6486/10/15-70-69-19 надала ПАТ «УСГ» інформацію про те, що транспортний засіб «Audi A4», р/н НОМЕР_1 з номером кузова НОМЕР_4 було ввезено на митну територію України 03 липня 2018 року громадянином ОСОБА_3 , у митному режимі «Тимчасове ввезення» строком до 1 року, у зв`язку з чим на час настання дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_2 не був законним володільцем та правомірним користувачем транспортного засобу «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , у зв`язку з чим не є особою, відповідальність якої застрахована згідно Договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобівта відповідно до положень п.32.1. ст.32, ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, заподіяну при експлуатації забезпеченого транспортного засобу, але за спричинення якої не виникає цивільно-правової відповідальності відповідно до Закону і відсутні підстави для визнання випадку страховим та виплати страхового відшкодування.

Крім цього, представник відповідача зазначив, що звіт № 5-2019 від 24.04.2019 складений з порушенням п.п. 5.1, 5.2, 7.38 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (далі -Методика товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів), ст. 29, п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ч. 5 ст. 106 ЦПК України, у зв`язку з чим не може братися до уваги та надав до суду Звіт № 190312 від 11.04.2019 та Звіт № 302/05/19 від 10.05.2019, відповідно до яких ринкова вартість пошкодженого автомобіля складає 16203, 21 грн. та розмір матеріального збитку складає 54 693,00 грн, у зв`язку з чим, у разі наявності обов`язку перед позивачем, на думку представника відповідача, розмір страхового відшкодування буде складати 36 489, 79 грн., але вважає що жодного обов`язку по виплаті страхового відшкодування у ПАТ «СК «УСГ» перед позивачем немає.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Законом України «Про страхування» та розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються дані правовідносини.

Судом встановлено, що 08 березня 2019 року, приблизно о 23 годині 20 хвилинводій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , на перехресті нерівнозначних доріг вул. Ангарської та вул. Фруктової в смт. Авангард Овідіопольського району Одеської областіздійснюючи рух по вул. Ангарській з боку с. Прилиманське перед маневром лівого повороту на вул. Фруктову не надав дорогу автомобілю «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_1 , що рухався у зустрічному напрямку по рівнозначній дорозі та допустив з ним зіткнення. В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження.

Причиною зіткнення транспортних засобів стало порушення водієм ОСОБА_2 п. 10.1, п. 16.13 ПДР України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306.

Вина водія ОСОБА_2 в скоєнні ДТП підтверджується постановою Овідіопольського районного суду Одеської області від 31 травня 2019 року, відповідно до якої останній був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

З матеріалів справи вбачається, що автомобіль марки «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 , належить на праві власності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії серії НОМЕР_3 - ОСОБА_1 .

Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину водія ОСОБА_2 у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 .

Судом встановлено, що 16 липня 2018 року між ОСОБА_2 та ТДВ «СТДВ «Глобус», правонаступником якого є ПАТ «СК «УСГ», було укладено договіробов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/3579267 від 16 липня 2018 року, відповідно до якого був забезпечений транспортний засіб «AudiA4», р/ НОМЕР_5 , зі строком дії з 17липня 2018 року до 16 липня 2019 року, що підтверджується полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АМ/3579267 від 16липня 2018 року, із встановленим лімітом відповідальності у розмірі 100000,00 грн., франшиза 2000 грн.

Таким чином, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 застрахована в ТДВ «СТДВ «Глобус» (правонаступник ПАТ «СК «УСГ») за взаємною згодою сторін.

Зі змісту листа Одеської митниці ДФС вих. № 6486/10/15-70-69-19 від 16 липня 2019 року вбачається, що транспортний засіб «AudiA4», р/н НОМЕР_1 , яким керував ОСОБА_2 ,був ввезений на митну територію 03 липня 2018 року в зоні діяльності Одеської митниці ДФС громадянином ОСОБА_3 , який є особою, яка мала право використовувати зазначений транспортний засіб на митній території України.

Відповідно до ч. 4 ст. 380 МК України користування транспортним засобом на території України іншими особами є неправомірним.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб «AudiA4», р/н НОМЕР_1 , зареєстрований на території Республіки Польща.

Встановлено, що в матеріалах справи відсутні доказів того, що автомобіль «AudiA4», р/н НОМЕР_1 , належить на праві власності або на праві користування ОСОБА_2 .Страхувальником за полісом № АМ/3579267 від 16 липня 2018 року, яким застраховано відповідальність в частині заподіяння шкоди майну внаслідок експлуатації автомобіля «Audi A4», р/н НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_4 є особа, відмінна від тієї, яка здійснила ввезення даного автомобіля на територію України.

З матеріалів справи вбачається, що листом вих. № ЦВ-ЦВ-8726/4/8 від 25.07.2019 року ТДВ «СТДВ «Глобус`відмовило у виплаті страхового відшкодування,так як вважає, що відсутні підстави вважати заявлену подію страховим випадком та здійснити останньому виплату страхового відшкодування, оскільки водій ОСОБА_2 на час настання дорожньо-транспортної пригоди не був законним володільцем та правомірним користувачем автомобіля «AudiA4», р/н НОМЕР_1 , тому не є особою, відповідальність якої застраховано відповідно до полісу №АМ/3579267 від 16 липня 2018 року.

В преамбулі Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961 від 01 липня 2004 року (далі - Закон України №1961 від 01 липня 2004 року) зазначається, що даний Закон регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Статтею 2 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року встановлено, що відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Згідно ст. 21 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з п. 13.1 ст. 13 цього Закону, зобов`язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров`ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

У ст. 6 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 1.4 статті 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду.

Пунктами 1.6, 1.7 ст. 1 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року встановлено, що власники транспортних засобів - юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власниками або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах.

Забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована.

Суд вважає, що оскільки відповідальність ОСОБА_2 була застрахована ТДВ «СТДВ «Глобус» відповідно до договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/3579267 від 16 липня 2018 року, в якому був зазначений автомобільмарки «AudiA4», р/н НОМЕР_1 , то саме відповідач ТДВ «СТДВ «Глобус`зобов`язано було здійснити виплату страхового відшкодування позивачу.

При цьому суд звертає увагу на той факт, що при укладенні з ОСОБА_2 договоруобов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за №АМ/3579267 від 16 липня 2018 року, ТДВ «СТДВ «Глобус» не перевірило правомірність володіння останнього автомобілеммарки «AudiA4», р/н НОМЕР_1 , та добровільно застрахувало його цивільну відповідальність, тобто взяло на себе зобов`язання відповідно до Закону України №1961 від 01 липня 2004 року.

Відповідно до п. 14.2 ст. 14 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року страховик не може відмовити будь-якому страхувальнику в укладенні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Згідно п. 17.1 ст. 17 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року страховики зобов`язані укладати договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір "Зелена картка") відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. Внутрішні договори обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладаються строком на один рік. Укладення внутрішніх договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на строк менший, ніж один рік, але не менш як на 15 днів допускається виключно щодо транспортних засобів: незареєстрованих - на час до їх реєстрації, тимчасово зареєстрованих - на час до їх постійної реєстрації, зареєстрованих на території іноземних держав - на час їх перебування на території України. Міжнародний договір "Зелена картка" може укладатися на строк 15 днів, 1 місяць, 2 місяці, 3 місяці, 4 місяці, 5 місяців, 6 місяців, 7 місяців, 8 місяців, 9 місяців, 10 місяців, 11 місяців або один рік.

З матеріалів справи вбачається, що ТДВ «СТДВ «Глобус» в порушення вимог Закону України №1961 від 01 липня 2004 року, відмовило ОСОБА_1 у визнанні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08березня 2019 року на перехресті вул. Ангарської та вул. Фруктової в смт Авангард Овідіопольського району Одеської області, внаслідок якої був пошкоджений транспортний засіб «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 , страховим випадком та в виплаті позивачу страхового відшкодування, що підтверджується листом ТДВ «СТДВ «Глобус».

Відповідно до вимог ст. 9 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

За змістом ст.ст. 9, 22-31, 35, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

У ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» встановлено, що при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Відповідно до ст. 22 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтею 38 Закону України №1961 від 01 липня 2004 року передбачено, що страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

За таких обставин, суд вважає, що правонаступник ТДВ «СТДВ «Глобус» - ПАТ «СК «УСГ» зобов`язано виплатити позивачу суму страхового відшкодування.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 із змінами (далі - Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ.

Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних норм законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Згідно з роз`ясненнями п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року №6 при визначені розміру відшкодування шкоди, заподіяної майну, незалежно від форм власності, судам слід враховувати, що відшкодування шкоди шляхом покладення на відповідальну за неї особу обов`язку надати річ того ж роду та якості, полагодити пошкоджену річ, іншим шляхом відновити попереднє становище в натурі застосовується, якщо за обставинами справи цей спосіб відшкодування шкоди можливий. У разі коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб полагодити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди як при відшкодуванні в натурі, так і при відшкодуванні заподіяних збитків грішми, потерпілому на його вимогу відшкодовуються неодержані доходи у зв`язку із заподіянням шкоди майну. Постановляючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, проте має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду.

Відповідно доЗвіту № 5-2019 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 квітня 2019 року, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження КТЗ «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , станом на дату оцінки, а саме 08.04.2019, визначається рівної 53 099, 79 грн. Вартість експертного дослідження склала 3 000 грн.

Відповідно до Звіту № 190312 від 11.04.2019 з оцінки вартості матеріального збитку, нанесеного власнику «Hyundai Accent», реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого в результаті дорожньо-транспортної пригоди,станом на дату оцінки, а саме 08.04.2019, визначається рівної 54693,00 грн.

Відповідно до Звіту про розрахунок ринкової вартості пошкодженого колісного транспортного засобу № 302/05/19 від 10.05.2019, ринкова вартість аварійного (пошкодженого) транспортного засобу складає 16203,21 грн.

В ході судового розгляду був допитаний оцінювач ОСОБА_4 , який має кваліфікацію оцінювача дорожніх транспортних засобів, якийЗвіт № 5-2019 від 24.02.2019 підтримав у повному обсязі та пояснив, та зазначив, що він виконаний у відповідності до вимогМетодики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої спільним Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 № 1335/5/1159), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395.Транспортний засіб «Hyundai Accent», р/н НОМЕР_2 , він оглядав особисто, факт чого можуть підтвердити як замовник ОСОБА_1 , його представник ОСОБА_5 так і оцінювач ОСОБА_6 , яким складений Звіт № 190312 від 11.04.2019 та з яким він одночасно оглядав зазначений транспортний засіб в м. Чорноморськ. Окрім цього, ним належним чином були повідомлені ТДВ «СТДВ «Глобус» та ОСОБА_2 , підтвердження чого містяться у звіті. Щодо питання визначення ринкова вартості аварійного (пошкодженого) транспортного засобу він зазначив, що згідно п.п. 7.18-7.21 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, оскільки не залучався спеціаліст з дефектування, фахівець у галузі економіки, транспортний засіб не виставлявся на аукціон страховою компанією, тощо, у даному випадкувизначити ринкову вартість пошкодженого транспортного засобу є неможливим. Щодо Звіту № 302/05/19 від 10.05.2019, він зазначив, що метод, використаний оцінювачем не відповідає вимогам Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, а міститься у методиці, що використовується іноземною країною, а саме Республікою Білорусь, та окрім цього, оцінювач ОСОБА_7 , в порушення п. 5.1. Методики особисто не оглядав транспортний засіб. Також він заначив, що у розумінні ст. 106 ЦПК України, він не є експертом, а є оцінювачем з відповідною кваліфікацією.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що сума матеріальної шкоди,яка була спричинена позивачу, за вирахуванням франшизи складає 51099,79 грн., а також стягнення витрат за проведення звіту про оцінку вартості матеріального збитку у розмірі 3000, 00 грн. тому, суд вважає, що відповідач ТДВ «СК «Гардіан» зобов`язано відшкодувати позивачу суму матеріальної шкоди в розмірі 54099,79 грн.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «СК «УСГ» підлягають задоволенню частково і з відповідача слід стягнути на користь позивача суму страхового відшкодування в розмірі 54099,79 грн.

Таким чином, суд вважає, що позивач правомірно звернувся до суду із зазначеним позовом до ПАТ «СК «УСГ», оскільки з вини застрахованої особи ОСОБА_2 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої позивачу було спричинено матеріальну шкоду.

Судом не встановлено підстав для звільнення відповідача від відповідальності за завдану матеріальну шкоду.

Таким чином, суд, оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 979, 1166, 1167, 1168, 1187, 1192 ЦК України, ст.ст. 1, 2, 6, 9, 14, 17, 21, 22, 35, 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961 від 01 липня 2004 року, ст.ст. 20, 979 Закону України «Про страхування», ст.ст. 4, 12, 13, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 273, 354 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вул. І.Федорова, 32-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), матеріальну шкоду у розмірі 51099 (п`ятдесят одна тисяча дев`яносто дев`ять) гривень 79 копійок.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вул. І.Федорова, 32-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), витрати за проведення Звіту № 5-2019 про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 24 квітня 2019 року в розмірі 3000,00 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» (03038, м.Київ, вул. І.Федорова, 32-А, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_6 ), судовий збір у розмірі 840,80 грн.

В іншій частині позовних вимог - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Одеського апеляційного суду через Овідіопольський районний суд протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Суддя: Кочко В.К.