Провадження №2/523/3728/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" жовтня 2020 р.Суворовський районний суд міста Одеси у складі:

головуючий суддя Бабаков В.П.,

при секретарі Мельніченко Г.О.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції м. Одеси, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з - під арештів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом до відповідача. Позовні вимоги мотивовані тим, що 27.09.2006р. між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0075/74/66375, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 127 000 доларів США з метою кредитування купівлі житлового будинку АДРЕСА_1 . З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 03.10.2006р. між вказаними сторонами було укладено іпотечний договір, за яким вказаний житловий будинок передано в іпотеку.

В подальшому, між АТ «Райффайзен Банк Аваль»(який є правонаступником АППБ «Аваль») та АТ «Оксі Банк» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0075/74/66375 та договором іпотеки, згідно яких АТ «Оксі Банк» набув статус нового кредитора у відношенні ОСОБА_2 . В свою чергу АТ «Оксі Банк» відступив свої права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп». А ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» відступила свої права вимоги на користь ОСОБА_1 .

Житловий будинок АДРЕСА_1 обтяжений арештом, накладеним постановою II Суворовського ВДВС Одеського МУЮ № В-9/850, АВ №971424 від 31.12.2009 року та арештом, накладеним постановою II Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/268, ВП №23388360 від 24.03.2011 АА №100577.

Оскільки іпотечні договірні зобов`язання між сторонами виникли раніше, а позивач має намір задовольнити свої вимоги за рахунок іпотечного майна, позивач просить суд зняти зазначені вище арешти.

Відзиву від відповідача на позов та пояснень третьої особи до суду не надходило, копія ухвали про відкриття спрощеного провадження, позову та доданих до нього матеріалів надсилалися відповідачу та третій особі за їх місцезнаходженням та реєстрації в порядку, передбаченому ст.ст.128,130 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 27.09.2006р. між АППБ «Аваль» та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 014/0075/74/66375 (копія договору додається), за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у сумі 127 000 доларів США з метою кредитування купівлі житлового будинку АДРЕСА_1 .

З метою забезпечення виконання зобов`язань за вказаним кредитним договором, 03.10.2006р. між вказаними сторонами було укладено іпотечний договір, за яким вказаний житловий будинок передано в іпотеку.

В подальшому, в грудні 2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» (який є правонаступником АППБ «Аваль») та АТ «Оксі Банк» було укладено договори про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/0075/74/66375 та договором іпотеки. Таким чином, АТ «Оксі Банк» набув статус нового кредитора у відношенні ОСОБА_2 .

В свою чергу АТ «Оксі Банк» відступив свої права вимоги за вказаними кредитним та іпотечним договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп».

В свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінанс Груп» відступила свої права вимоги на користь ОСОБА_1 .

Таким чином, саме позивач станом на сьогоднішній день є кредитором за договором 014/0075/74/66375 від 27.09.2006 року та іпотекодержателем будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. З Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону.

Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки.

Пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації.

Відповідно до ст. 512 Цивільного кодексу України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Згідно ст. 514 Цивільного кодексу України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 575 Цивільного кодексу України іпотека є видом застави. Згідно ст. 27 Закону України «Про заставу», застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу.

Отже, до нового кредитора ОСОБА_1 за вищевказаним кредитним договором перейшли всі права первісного кредитора АКБ «Райффайзен банк Україна» в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав.

Разом з тим, як слідує з фактичних обставин справи та підтверджується наданими до суду документами, внаслідок невиконання ОСОБА_2 умов вказаних договорів, за нею утворилась заборгованість, що в силу укладеного договору іпотеки та ст.ст. 17, 33, 36, 37 ЗУ «Про іпотеку» дає позивачу підстави для захисту своїх прав шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Однак, станом на сьогоднішній день, позивач позбавлена можливості реалізувати свої права, внаслідок обтяження будинку, що є предметом іпотеки іншими арештами, накладеними після державної реєстрації іпотеки.

Так, згідно відомостей єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, вбачається, що на житловий будинок АДРЕСА_1 постановою II Суворовського ВДВС Одеського МУЮ № В-9/850, АВ №971424 від 31.12.2009 року (реєстраційний номер обтяження 9662265) та постановою II Суворовського ВДВС Одеського МУЮ В-9/268, ВП №23388360 від 24.03.2011 АА №100577 (реєстраційний номер обтяження 10981994) - накладено арешти.

Згідно з ч. З ст. 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. З Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

У разі порушення боржником основного зобов`язання відповідно до іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено законом.

За ст. 14 цього Закону, пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації. Обтяжувач з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження.

Згідно положень ст. 33 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотеко держатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень», іпотека є обтяженням, яке виникає на підставі договорів, укладених в порядку, встановленому законом, та підлягає державній реєстрації. При цьому, пріоритет встановлюється з моменту його реєстрації. Як зазначається в ст. 1 Закону України «Про іпотеку», пріоритет - переважне право однієї особи на те ж саме нерухоме майно.

Враховуючи, що позивач зареєстрував обтяження на спірне майно в Державному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, у нього виник пріоритет на це майно стосовно інших осіб.

Отже, відповідно до чинного законодавства, ОСОБА_1 має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок іпотечного майна.

Однак, ОСОБА_1 об`єктивно не має можливості реалізувати своє переважне право на задоволення вимог шляхом продажу переданого йому заставного майна, у зв`язку з наявними арештами, накладеними на нерухоме майно, а саме: житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9 Постанови № 5 Пленуму ВССУ з розгляду цивільних та кримінальних справ від 03.06.2016 р. «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», за змістом частини четвертої статті 54 Закону про виконавче провадження у разі накладення державним виконавцем арешту на майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, заставодержатель цього майна має право на звернення до суду з позовом про зняття арешту із заставленого майна..

Отже, зареєстрована іпотека (від 03.10.2006р.) виникла раніше накладення арештів. Тому, оскільки накладення арештів на майно має наслідком заборону відчуження арештованого майна, то ним порушується право іпотекодержателя в разі невиконання боржником забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Зі змісту наведених приписів Закону України "Про іпотеку" випливає, що в разі коли належним чином зареєстрована іпотека виникла раніше за накладення арештів для задоволення вимог стягувачів, відмінних від іпотекодержателя, суд має звільнити з-під арешту іпотечне майно..

За таких обставин, враховуючи те, що спірні арешти накладені після державної реєстрації іпотеки, суд вважає за можливе зняти їх.

На підставі викладеного, керуючись ст.54 ЗУ «Про виконавче провадження», ЗУ «Про іпотеку», ст.ст.264,265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління юстиції Міністерства юстиції м. Одеси, третя особа: ОСОБА_2 про звільнення майна з - під арештів задовольнити.

Скасувати та зняти арешти з житлового будинку АДРЕСА_1 , накладені:

- постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції № В-9/850, АВ №971424 від 31.12.2009р., реєстраційний номер обтяження 9662265;

- постановою Другого Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції В-9/268, ВП №23388360 від 24.03.2011 АА №100577, реєстраційний номер обтяження 10981994.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначення строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27.10.2020р.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя