Справа № 704/1145/18
провадження № 2/694/279/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А І Н И
29.12.2020 року м. Звенигородка
Звенигородськийрайонний суд Черкаськоїобласті в складі:
головуючогосуддіСакун Д.І.,
за участю секретаря Матвієнко А. А.,
прокурора Панченка М.О.,
представника відповідача Єсика В.О.
Стислийвикладпозиціїпозивача та запереченьвідповідача
Раніше, до моменту подання заяви про отримання ОСОБА_1 спірних земельних ділянок в оренду, йому вже було надано в оренду для ведення фермерського господарства шість земельних ділянок загальною площею 233 га (площами 81,0470 га, 25,5759 га, 24 га, 3,5 га, 52,8730 га), а 02 грудня 2013 року ОСОБА_1 створено ФГ «Зерно Життя». Позивач вказував, що ОСОБА_1 , створивши на момент звернення до ГУ Держземагенства у Черкаськійобласті ФГ «Зерно Життя», отримав спірні земельні ділянки в оренду з порушенням приписів статті 124 ЗК України, так як уникнув земельних торгів, які передбачені законом.
Крім того позивач також просив поновити строки позовної давності, так як про факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності прокурору стало відомо з інформації отриманої від Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 25 травня 2018 року № 150.
Відповідачем ОСОБА_1 подано відзив в якому він зазначає, що накази про затвердження документації із землеустрою і договори оренди укладались під контролем держави, в особі його органу, що свідчить про об`єктивну можливість держави знати про порушення своїх прав з моменту їх укладення, а тому строк позовної давності потрібно відраховувати не від дати реєстрації договорів оренди, а від дати видачі наказів. Вказує, що уповноважені державою органи не вчинили покладених на них законом обов`язків щодо усунення порушень протягом строку позовної давності, а тому право держави, як власника землі не підлягає судовому захисту. Вважає, що суд повинен застосувати позовну давність та відмовити позивачу у задоволенні позову. Також вказує, що прокурор не обґрунтував підстав для представництва ним інтересів держави у цій справі. Також, вказує, що твердження позивача про відсутність сільськогосподарської техніки у відповідача не заслуговує на увагу в зв`язку з тим, що наявність чи відсутність у власності відповідача сільськогосподарської техніки для обробітку земельних ділянок не позбавляє особу можливості використання такої техніки на праві користування та на інших, не заборонених законом підствах. Також, необґрунтованим та недоведеним висновок прокурора стосовно залежості між розташуванням земельних ділянок не в єдиних масивах та їх нераціональним використанням, так як картографічних матеріалів, наданих позивачем на розгляд суду, не достатньо для встановлення факту нераціонального використання земельних ділянок. Крім того, позивачем не вказано критеріїв для оцінки нераціональності використання відповідачем земельних ділянок та їх правового обґрунтування. Тому, відповідач вважає, що що визнання недійсним договору оренди з підстав не затвердження нормативної грошової оцінки є незалежним способом захисту в розумінні ст.. 16 ЦПК України.
Заяви, клопотання, іншіпроцесуальнідії у справі
Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Фролова О.Л. від 25.09.2018 було відкрито загальне позовне провадження у справі.
15.11.2018 року відповідач ОСОБА_1 подав відзив на позовну заяву, клопотання про зобов`язання заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури надати документи, клопотання та заяву про застосування строку позовної давності.
05.12.2020 заступник керівника Звенигородської місцевої прокуратури подав відповідь на відзив.
Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Фролова О.Л. від 05.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.
Ухвалою Тальнівського районного суду Черкаської області під головуванням судді Фролова О.Л. від 13.03.2019 року залучено в якості третьої особи у даній справі СФГ «Еталон»
26.04.2019 року Рішенням Тальнівського районного суду (головуючий суддя Фролов О.Л.) позов залишено без задоволення.
Постановою Апеляційого суду Черкаської області від 16.07.2019 року рішення залишено без змін.
Постановою Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду Рішення Тальнівського районного суду від 29.04.2020 року та постанову Апеляційного суду Черкаської області від 16.07.2019 року скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.
Розпорядженням голови Тальнівського районного суду Черкаської області від 20.05.2020 року справу передано до Звенигородського районного суду Черкаської області.
За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.07.2020 року справу передано для розгляду судді Звенигородського районного суду Гончаренко Т.В.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області під головуванням судді Гончаренко Т.В. від 06.07.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.
07.09.2020 року суддю Звенигородського районного суду Черкаської області ОСОБА_2 відраховано зі штату суду у зв`язку з виходом у відставку.
Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області під головуванням судді Сакун Д.І. від 08.09.2020 справу прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання
Ухвалою суду від 26.10.2020 було закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті.
Представник позивача позов у судовому засіданні підтримав, надав пояснення аналогічні, викладеним у позові.
Представник відповідача ОСОБА_1 та третьої особи СФГ «Еталон» проти позову заперечив, просив застосувати до вимог позивача строки позовної давності.
Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області був належним чином повідомлений, в судове засідання не з`явився.
В судовому засіданні були допитані свідки:
Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснив, що він орендував спірну земельну до надання її відповідачу ОСОБА_1 . Після надання земельної ділянки ОСОБА_1 він з односельчанами, які хотіли отримати вказану ділянку неодноразово зверталися до прокуратури, управління Держгеокадастру, Обласної державної адміністрації. Всім вказаним органам було відомо про виниклу ситуацію і про отримання ОСОБА_1 спірних ділянок.
Свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в судовому засіданні пояснили, що мешканці села і вони в тому числі здавали дані земельні ділянки в оренду до отримання їх ОСОБА_1 після цього вони з односельчанами, які хотіли отримати вказану ділянку неодноразово зверталися до прокуратури, управління Держгеокадастру, Обласної державної адміністрації. Всім вказаним органам було відомо про виниклу ситуацію і про отримання ОСОБА_1 спірних ділянок. Разом з тим на сьогоднішній день дана земельна ділянка формальна передана в суборенду ФГ «Еталон», а фактично нею користуються люди.
В судовому засіданні 29.12.2020 було проголошено вступну та резолютивну частини рішення.
Фактичні обставини, встановлені судом
Суд, заслухавши доводи учасників справи, покази свідків, вивчившиматеріалисправи та подані сторонами докази, встановив наступні фактичні обставини справи.
Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, СФГ «Еталон» знаходиться в с. Колодисте Тальнівського району Черкаської області та має вид діяльності: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (т.1 а.с.64-69).
Рішенням Тальнівської районної ради Черкаської області від 23 січня 2015 року № 36-8/VI районна рада затвердила технічну документацію з розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 34,6322 га з кадастровим №:01:001:0972 , яка надається в оренду ОСОБА_1 (т. 1 а.с. 83).

Згідно з рішенням Тальнівської районної ради Черкаської області від 15 вересня 2015 року № 41-18/VI районна рада затвердила технічну документацію з розрахунку нормативної грошової оцінки земельної ділянки площею 31,0199 га з кадастровим номером :01001:0973, яка надається в оренду ОСОБА_1 (т.1 а.с. 84).

З інформації ГУ ДФС у Черкаській області Державної фіскальної служби України від 03 вересня 2018 року вбачається, що земельні ділянки з кадастровими номерами: №:01:001:0973 площею 31,0199 га та № :01:001:0972 площею 34,6322 га протягом 2015-2018 років декларує СФГ «Еталон» (т.1 а.с. 77).

Згідно з інформацією Колодистенської сільської ради Тальнівського району Черкаської області від 10 липня 2018 року, орендну плату відповідно до договорів суборенди від 29 жовтня 2014 року за оренду земельних ділянок площею 31,0199 га з кадастровим №:01:001:0973 та площею 34,6322 га з кадастровим №:01:001:0972 сплачує СФГ «Еталон» (т. 1 а.с. 79).

Відповідно до інформації ГУ Держпродспоживслужби в Черкаській області від 10 липня 2018 року за громадянином ОСОБА_1 у період з 31 грудня 2013 року по 29 жовтня 2014 року та по дату видачі самої довідки сільськогосподарська техніка не зареєстрована (т. 1 а.с. 81).

Мотиви, з якихвиходить суд, застосування норм права, оцінкааргументівсторін

Вказані правовідносини регулюються Цивільним кодексом України.

Відповідно до частини другої статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, установлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу. Зокрема, не підлягають продажу на конкурентних засадах (земельних торгах) земельні ділянки державної чи комунальної власності або права на них у разі передачі громадянам земельних ділянок для ведення фермерського господарства (частина друга статті 134 ЗК України).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону Українивід 19 червня 2003 року № 973-IV «Про фермерськегосподарство» (тут і далі - Закон № 973-IV у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Згідно із частиною третьою статті 7 Закону № 973-IV земельні ділянки для ведення фермерського господарства передаються громадянам України у власність і надаються в оренду із земель державної або комунальної власності.

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 Закону № 973-IV).

Відповідно до вимог статей 89, 91, 92 Цивільного кодексу України та Закону України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичнихосіб, фізичних осіб - підприємців» та громадських формувань державна реєстрація юридичних осіб це засвідчення факту створення юридичної особи, після чого виникає цивільна правоздатність юридичної особи.

Отже, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з одержанням ним державного акта на право власності на земельну ділянку або укладенням договору оренди земельної ділянки для ведення фермерського господарства, що є передумовою для державної реєстрації останнього, натомість відсутність такої реєстрації протягом розумного строку є невиконанням умов закону для отримання земельної ділянки з метою ведення фермерського господарства.

Відповідно до частини першої статті 31 ЗК України землі фермерського господарства можуть складатися, зокрема, із земельної ділянки, що використовується фермерським господарством на умовах оренди.

Аналогічні норми викладено у статті 12 Закону № 973-IV.

З комплексного аналізу норм статей 1, 5, 7, 8, 12 Закону № 973-IV можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Після державної реєстрації фермерське господарство має право на отримання додаткової земельної ділянки (ділянок), але як юридична особа, на конкурентних засадах через участь у торгах, а не як громадянин із метою створення фермерського господарства.

Після отримання зазначених земельних ділянок у користування ОСОБА_1 нового фермерського господарства так і не створив, а передав їх в суборенду іншому ФГ, що свідчить про недобросовісність його дій при отриманні спірних земельних ділянок з метою уникнення процедури земельних торгів, а не для створення нового фермерського господарства, яке він так і не створив.

Відтак, доводи прокурора про неправомірність отримання ОСОБА_1 спірних земельних ділянок грунтуються на вимогах чинного законодавства і знайшли своє підтвердження при розгляді справи.

Разом з тим відповідачем заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до заявлених вимог.

Що стосується клопотання відповідача про застосування строків позовної давності суд зазначає наступне.

З матеріалів справи вбачається, що позов прокуратурою був поданий до суду 14 вересня 2018 року.

У позовній заяві прокуратурою зазначалось, що про дані порушення інтересів держави, їм стало відомо, зокрема, з інформаційнихдовідок з Державного реєструречових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірних земельних ділянок, які сформовані 19 липня 2017 року та листа Колодистенської сільської ради від 25 травня 2018 року за № 150 на запит Тальнівського відділу Звенигородської місцевої прокуратури.

Відповідачем ОСОБА_1 заявлено про застосування наслідків спливу позовної давності, шляхом подання відповідної заяви.

При цьомупредставник відповідача в судовому засіданні вказував, що фактично позивач з лютого 2014 року мав можливість отримати із Державного реєстру речових прав інформацію про оскаржувані накази та договори, які датовані 2013 роком, а їх дані внесені в реєстр в лютому 2014 році. При цьому прокурор звернувся до суду лише у 2018 році, тобто після спливу строку позовної давності та не надав доказів, які свідчили б про поважність пропуску строків позовної давності.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

При цьому відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушеннясвого права або про особу, яка його порушила.

Згідно із ч. ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

Згідно висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному у постанові від 26 червня 2019 року у справі № 522/14452/15-ц та постановах Верховного Суду України від 25 березня 2015 року (провадження № 3-21гс15), від 01 липня 2015 року (провадження № 6-178цс15), від 17 лютого 2016 року (провадження № 6-2407цс15) та від 08 червня 2016 року (провадження № 6-3029цс15), за змістом статей 256, 261 ЦК України позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересахіншої особи носія порушеного права (інтересу).

Велика Палата Верховного Суду, у постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 183/1617/16 (провадження № 14-208цс18), прийшла до висновку, зокрема, про те що в разі подання позову суб`єктом, право якого порушене, і в разі подання позову в інтересах держави прокурором, перебіг позовної давності за загальним правилом починається від дня, коли про порушення права або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися суб`єкт, право якого порушене, зокрема, держава в особі органу, уповноваженого нею виконувати відповідні функції у спірних правовідносинах. Перебіг позовної давності починається від дня, коли про порушення права держави або про особу, яка його порушила, довідався або міг довідатися прокурор, лише у таких випадках: 1) якщо він довідався чи міг довідатися про таке порушення або про вказану особу раніше, ніж держава в особі органу, уповноваженого нею здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах; 2) якщо держава не наділила зазначеними функціями жодний орган.

Аналогічні правові висновки викладені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 362/44/17 (провадження № 14-183 цс 18), у постанові.

Оскільки держава зобов`язана забезпечити належне правове регулювання відносин і відповідальна за прийняті її органами незаконні правові акти, їх скасування не повинне ставити під сумнів стабільність цивільного обороту, підтримувати яку покликані норми про позовну давність, тому, на відміну від інших учасників цивільних правовідносин, держава несе ризик спливу строку позовної давності на оскарження нею незаконних правових актів державних органів, якими порушено право власності чи інше речове право.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - цезаконне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (пункт 570 рішеннявід 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтовакомпанія «Юкос» проти Російської Федерації (OAO Neftyanayakompaniya YUKOS v. Russia); пункт 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства» (CaseofStubbingsandothers v. TheUnitedKingdom)).

Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц).

Таким чином, встановивши, що інформація про спірні договори міститься в Державному реєстрі речових прав з лютого 2014 року, що даний спір був загальновідомим з 2013 року, оскільки його було освітлено в пресі, на телебаченні та на сайті «YouTube», що мешканці села Колодисте Тальнівського району Черкаської області зверталися до прокуратури, проводили мітинги, однак до 2018 року жодної реакції прокуратури на даний конфлікт не було, суд вважає, що наявні підстави для застосування строків позовної давності у даних правовідносинах.

Прокуратурою не наведено, що саме стало підставою для отримання вказаної інформації та що перешкоджало зробити це раніше, до спливу строку позовної давності.

З вищевказаних підстав не заслуговують на увагу і доводи скаржника відносно того, що про факт незаконного набуття права оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення стало відомо з листа Колодистенської сільської ради датований 25 травня 2018 року №150.

Пояснення прокурора в судовому засіданні щодо підстав звернення до Колодистенської сільської ради з запитом щодо надання інформації про спірну земельну ділянку не спростовують висновків суду, а навпаки є суперечливими, оскільки прокурором зазначено, що, що запити подібного змісту подаються прокуратурою до всіх сільських рад району регулярно, проте до Колодистенської сільської ради такий запит подано вперше. При цьому прокурор не зміг пояснити, що стало підставою як отримання ним інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо спірних земельних ділянок, які сформовані 19 липня 2017 року, так і звернення з запитом майже через рік.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що право позивача було порушене, а позивачем не доведено поважності пропуску строку на звернення з даним позовом до суду, то суд відмовляє у позові позові через спливпозовноїдавності

Розподілсудовихвитратміжсторонами.

Оскільки, суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позову, судовий збір, суд залишаєза позивачем.

На підставі викладеногокеруючись ст. ст. 207, 526, 530, 610, 612, 633, 634, 638, 1048, 1054, 1055 ЦК України, ст. ст. 12, 81, 82, 137, 141, 258, 263-265, 274-279, 354, 355 ЦПК України, суд,

вирішив:

В задоволенні позову заступника керівника Звенигородської місцевої прокуратури в інтересах держави ( , вул.. С.Терещенко 40-а, м.Звенигородка, Звенигородського району, Черкаської області) до Головного управління Держгеокадастру в Черкаській області ( , вул.. Смілянська 131, м.Черкаси, 18000), ОСОБА_1 ( РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) третя особа Селянське (фермерське) господарство «Еталон» ( вул.. Доманицького 26, с.Колодисте, Тальнівського району, Черкаської області) про визнання незаконним і скасування рішень органу державної влади, визнання договорів оренди недійсним - відмовити.

Відповідно до п. 15.5 розділу 15 XIII «Перехідні положення» Цивільного процесуального кодексу України рішення суду може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду через Звенигородський районний суд Черкаської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резулютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Ознайомитись з повним текстом судового рішенням, в електронній формі, сторонни можуть за веб-адресою Єдиного державного реєстру судових рішень: http://www.reyestr.court.gov.ua/.

Рішення підписане 30.12.2020.

Суддя Д.І. Сакун