РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/8622/19

пр. № 2/759/744/20

03 лютого 2020 року Святошинський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді - Бабич Н.Д.,

за участю секретаря судового засідання - Волошина А.О.,

представника позивача - ОСОБА_1 ,

представник відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_5 08.05.2019 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири.

Свої позовні вимоги мотивує тим, що вона разом з своєю сім`єю проживає у кв. АДРЕСА_1 . Поверхом вище проживає відповідач у кв. 105 . У період з 25.11.2017 р. по 24.04.2019 р., з вини відповідача відбулись неодноразове, а саме більше 60 разів, залиття ванної кімнати в квартирі позивача. Позивач звертався до відповідача з вимогою припинити псувати їх майно, проте відповідач жодним чином не реагувала. Також позивач зазначила, що її чоловік неодноразово звертався до начальника ЖЕД №6 із заявами, у яких повідомляв про періодичні залиття квартири та просив направити комісію для складання акту. Тривалий час посадові особи ЖЕД №6 ігнорували вказані заяви. Лише 18.02.2019 р. комісією у складі головного інженера ЖЕДД №6 ОСОБА_10, голови комісії, майстра дільниці №9 ОСОБА_6 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_7 , призначеної начальником ЖЕД №6 ОСОБА_8 , було складено акт обстеження квартири позивача, де за висновком комісії встановлено, що залиття відбулось через недбале відношення до сантехнічного обладання мешканців кв. АДРЕСА_3 , яка належить відповідачу, що призвело до залиття нижчерозташованої квартири позивача. Зокрема, у ванній кімнаті з`явилися плями на стелі і стіні розміром 0,5 кв.м., з`явились сирість, пліснява, грибок та пошкоджено обладнання душової кабіни лектричним бойлером, який зірвався з кріплень. 10.04.2019 року комісією, було складено ще один акт обстеження квартири позивача, де за висновком комісії встановлено, у ванній кімнаті з`явилися плями залитя по всій площі стелі, плями залиття водоемульсійного покриття стіни площею 1,45 кв.м та що залиття відбулось через недбале відношення до сантехнічного обладання мешканців кв. АДРЕСА_3 . 22.04.20198 р. за замовленням позивача на підставі договору № 034 від 18.04.2019 р. ТОВ "Інститут незалежної експертної оцінки" було здійснено назалежну оцінку вартості проведення відновлювального ремонту квартири. В результаті оцінки вартість проведення відновлювального ремонту квартири після її залиття склала 6300,00 грн. Також позивач зазначив, що 30.09.2018 р, він був змушений замінити бойлер, який пошкодився внаслідок того, що зірвався з крплень на стіні, яка була надмірно вологою та сирою. Розмір витрат по заміні болеру позивачем оцінено 2 817,00 грн. Таким чином позивач зазначив, що вартість матеріальної шкоди становить 9 117,00 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати шкоду, що і змусило позивача звернутися до суду за захистом порушеного права. Також позивач зазначив, що вона понесла моральну шкоду, яку оцінила в розмірі 30 500,00 грн. Крім того, позивач просила стягнути з відповідача судові витрати. На підставі наведеного, позивач просив позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою суду від 22.05.2019 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження, ухвалою суду від 23.09.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.107-108, 161-162).

16.08.2019 року до суду від відповідача, надійшов відзив на позов, за яким остання заперечувала проти задоволення вимог позивача з підстав його необгрунтованості, зазначивши при цьому, що залиття квартири позивача сталось не з її вини, а внаслідок протікання покрівлі даху, що призвело до залиття стелі та стін належної їй квартири на кухні, ванній кімнаті, санвузлі, а також стелі 9 поверху під`їзду. Як зазначила відповідачка, оскільки квартира позивача знаходиться нижче її вкартири, протікання дощової води є ймовірним і до квартири позивача. Та зазначила, що всі прилади водопостачання в її квартирі знаходяться в справному стані. Також зазначила, що акт не є належним доказом залиття квартири, оскільки жоден представник ЖЕО № 6 не обстежував її квартиру. На підставі наведеного просила в задоволені позову відмовити (а.с.123-125).

30.08.2019 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому позивач на вимогах позову наполягала, з підстав викладених в позовних вимогах, також зазначила, що з моменту звернення з даним позовом до суду, відповідач перестала заливати її квартиру, та ними було зроблено відновлювальний ремонт (а.с.151-156).

В судовому засіданні представник позивача на вимогах позову наполягав з підстав викладених в позовній заяві та відповіді на відзив.

В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення вимог позивача заперечував з підстав викладених у відзиву на позов.

Суд, вислухавши пояснення та запечерення учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Відповідно до ч 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 2 ст. 79 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є співласником квартири АДРЕСА_1 (а.с.56-57).

Відповідач ОСОБА_4 є власником квартири АДРЕСА_3 , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.14-16).

Відповідно до частини другої статті 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, а отже, підставою цивільно-правової відповідальності як обов`язку відшкодувати шкоду, є заподіяння майнової шкоди.

Зобов`язання із заподіяння шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі.

Правовідносини між сторонами є деліктними, оскільки виникли у зв`язку із спричиненням шкоди, а тому регулюються Главою 82 ЦК України.

Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 Цивільного кодексу України, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина.

Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Пленум Верховного Суду України у абз. 1 п. 2 постанови «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 р. № 6 (з наступними змінами) наголосив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

Таким чином, із змісту наведених норм права випливає, що для застосування вимог ст. 1166 ЦК України суд повинен встановити наявність певних обставин, а саме - якими саме неправомірними діями відповідача було заподіяно шкоду позивачу і чи є між цими діями та шкодою безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Наявність (відсутність) зазначених обставин суд повинен встановити за допомогою належних доказів. При цьому суд повинен оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом.

Конкретні доказові презумпції передбачені нормами матеріального права.

Так, особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдано не з її вини.

Тобто, відсутність вини у завданні шкоди повинен доводити сам завдавач шкоди, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При цьому позивач доводить лише факти, на яких ґрунтуються його позовні вимоги - факт завдання шкоди (збитків) відповідачем та обґрунтувати її розмір. Саме до цього зводяться правові висновки щодо застосування норм права, що висловлені Верховним Судом України в постанові від 03 грудня 2014 року N 6-183цс14.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вина відповідача щодо неодноразового залиття ванної кімнати позивача встановлена на підставі актів від 18.02.2019 р., 10.04.2019 р. та 23.04.2019р. (а.с. 177, 178, 179), які складені комісією у складі: головного інженера ЖЕД №6 ОСОБА_10 , голови комісії, майстра дільниці №9 ОСОБА_6 , майстра ремонтної дільниці ОСОБА_7 , призначеної начальником ЖЕД №6 ОСОБА_8 , де за висновком комісії встановлено, що залиття відбулось через недбале відношення до сантехнічного обладання мешканців кв. АДРЕСА_3 , яка належить відповідачу, що призвело до залиття нижче розташовано квартири позивача.

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі - Правила), передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку № 4 до цих Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою. В акті повинно бути відображено: дата складання акта (число, місяць, рік); прізвища, ініціали та посади членів комісії; прізвище, ім`я, по батькові власника (наймача, орендаря) квартири, що зазнала шкоди; адреса квартири, поверх, форма власності; характер залиття та його причини; завдана матеріальна шкода (обсяги необхідного ремонту приміщень квартири, перелік пошкоджених внаслідок залиття речей та їх орієнтовна вартість); висновок комісії щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Вищевказані акти від 18.02.2019р., 10.04.2019 р. та від 23.04.2019р. про підтвердження факту залиття квартири №101 не відповідають вимогам, викладеним у Правилах: останні складені без присутності, осіб явка, яких є обов`язковою - власників/мешканців квартир №101, №105. Дані акти не підписані відповідачем, як і не складено акту, що власники/мешканці квартир № 105 , відмовились їх підписувати. Також, в актах відсутні інші необхідні для такого документа реквізити: в ньому не зазначено прізвище, ім`я, по батькові власників (наймачів, орендарів) квартири № 101 , що зазнали шкоди.

Крім того, зазначена у актах причина залиття та винні особи не можуть вважатися достовірними, оскільки жодна з присутніх при складанні акта осіб не наділена повноваженнями робити висновки щодо встановлення вини особи, що вчинила залиття.

Томі ці акти не можуть бути належним і допустимим доказом заподіяння відповідачами майнової шкоди.

Сторонам у справі судом було роз`яснено обов`язок надання доказів та наслідки їх ненадання. Крім того, судом неодноразово було запропоновано сторонам заявляти клопотання про призначення у справі судово-будівельної експертизи.

Позивач, в свою чергу, правом на заявлення клопотання про призначення експертизи з метою визначення внаслідок чого відбулось залиття його квартири не скористався, посилаючись на презумпцію вини заподіювача шкоди та стверджуючі, що саме відповідачі повинні належними та допустимими доказами по справі довести відсутність вини у завданні шкоди. Окрім того, зазначив, що проведення такої експертизи вже є неможливим з тих підстав, що вони зробили на даний час відновлювальний ремонт.

З огляду на те, що у ході розгляду справи не доведено належними та допустимими доказами вину відповідача у заподіянні шкоди позивачу затопленням її квартири, причинний зв`язок між протиправною поведінкою і шкодою, розмір такої шкоди, у зв`язку з чим позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди задоволенню не підлягають.

Оскільки відшкодування моральної шкоди є похідним від заподіяння матеріальної шкоди, а заподіяння такої судом не встановлено, то вимоги про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають.

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, суд уважає, що позовні вимоги про стягнення боргу не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства і не підтверджуються належними та допустимими доказами, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Питання судових витрати вирішити у відповідності до ст. 141 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 81, 89, 141, 258, 259, 263-265, 268, 280-282, 352, 354, 355 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 в задоволенні позову до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок залиття квартири, -відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено 13 лютого 2020 року.

Зазначити дані позивача: ОСОБА_3 , РНОКПП: НОМЕР_2 , зареєстрована в АДРЕСА_1 ;

Зазначити дані відповідача: ОСОБА_4 , РНОКПП: НОМЕР_3 , зареєстрована в АДРЕСА_7 , проживає в АДРЕСА_3 .

Суддя: Бабич Н.Д.