КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 367/591/20

провадження №22-ц/824/12391/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - суддіЛапчевської О.Ф.,
суддівІванченка М.М., Шебуєвої В.А.,
розглянув у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2020 року /суддя Саранюк Л.П./

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась з вимогами про стягнення з відповідача на її користь на утримання дитини аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною 3-х років.

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2020 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання доньки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 22 січня 2020 року до досягнення дитиною повноліття а саме до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 22.01.2020 року, до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь держави судовий збір в розмірі 840,80 грн. /а.с. 101-103/

Не погоджуючись з вказаним рішенням, ОСОБА_5 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просив рішення скасувати, ухваливши рішення про стягнення з нього на утримання доньки ОСОБА_3 5 000, 00 грн. щомісячно.

На підтвердження вимог, викладених в апеляційній скарзі, апелянт посилався на необґрунтованість висновків суду першої інстанції. Вважає, що судом першої інстанції не повно з`ясовані обставини справи. Вказував, що ознайомлюючись з матеріалами справи, ним було виявлено надання некваліфікованої юридичної допомоги, не було подано важливі докази, надані ним представнику для подання до суду. Просив суд апеляційної інстанції врахувати надані ним нові докази, які долучив до апеляційної скарги, врахувавши поважність підстав для їх неподання до суду апеляційної інстанції. Наголошував також на тому, що рішення суду першої інстанції про те, що ним не надається допомога та не сплачуються аліменти не відповідає матеріалам справи. Також вказував, що він орендує житло, сплачує комунальні послуги та утримує батьків похилого віку, які проживають у Туреччині, допомагає батьку сплачувати кредит, водночас ухвалена сума до стягнення є значно завищеною та не враховує цих витрат. Щодо аліментів на утримання дружини, вказує, що вона працює ріелтором, розміщує на загальнодоступних ресурсах оголошення про продаж, що свідчить про те, що вона не потребує утримання і має власний дохід.

ОСОБА_3 звернулась з відзивом на апеляційну скаргу, посилаючись на необґрунтованість та безпідставність її доводів. Вказувала також на те, що відповідач офіційно працює, отримує високу заробітну плату та взмозі платити саме такий розмір аліментів. Розмір аліментів у відповідності до ст. 184 СК України визначається виключно за заявою одержувача і суд не вправі змінювати частку, яка нею заявлена на тверду грошову суму. Доказів надання допомоги батькам та їх утримання апелянт не надає, водночас з виписки по рахунку вбачається, що апелянт харчується в кафе, подорожує, відвідує розважальні заклади та користується послугами таксі а отже має можливість сплачувати аліменти як на утримання дитини так і на її утримання. Також позивач наголошувала на тому, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині вказівки реєстраційний номер облікової картки платника податків, який судом першої інстанції вказано невірно.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи в межах апеляційного оскарження, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, рішення зміні, з виключенням з мотивувальної частини рішення висновку про те, що ОСОБА_5 на утримує свою доньку та не сплачує добровільно на її користь аліменти, з залишенням рішення суду по суті без змін, на підставі наступного.

Судом встановлено, що 08.02.2017 року між сторонами Ананьївським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 .

Під час шлюбу у сторін народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 .

Згідно акту депутата Бучанської міської ради № 26/01-20 від 31.01.2020 року встановлено, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає разом з матір`ю ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_1 .

Частково задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вірно керувався вимогами до ст. 12 ЦПК України про те, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» про те, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України; ст. ст. 180, 181 СК України, про те, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття, кошти на утримання дітей стягуються в судовому порядку у частці від доходу батьків чи у твердій грошовій сумі; п. 1 ч. 1 ст. 182 СК України яким передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини; ч. 2 ст. 182 СК України, якою встановлено мінімальний розмір аліментів на одну дитину, що не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; ст. 84 СК України про те, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною 3 років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу.

Встановивши, що батько доньки, кошти на її утримання не надає в добровільному порядку, суд першої інстанції вважав за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виходячи з засад справедливості, суд першої інстанції також вважав за доцільне стягнути аліменти на утримання дружини в розмірі 1/8 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду і до досягнення дитиною 3-х років.

Погоджуючись з висновком суду щодо розміру аліментів, колегія суддів апеляційного суду вказує на те, що судом першої інстанції не повно досліджено докази у матеріалах справи, зокрема квитанції про сплату відповідачем на користь позивача коштів, з призначенням платежу: аліменти на утримання доньки /а.с. 80-93/.

З огляду на вказане, висновок суду першої інстанції про те, що відповідач не сплачує в добровільному порядку аліментів є помилковим та таким що не відповідає доказам у матеріалах справи, а тому підлягає виключенню з мотивувальної частини рішення.

Водночас, доводи апеляційної скарги про добровільну сплату аліментів, колегією суддів не приймаються до уваги, як такі, що не можуть слугувати підставою для відмови у стягненні аліментів, оскільки це є підставою для зарахування таких сум в подальшому в порядку виконання рішення суду.

Доводи апеляційної скарги щодо можливості сплати на утримання доньки 5000, 00 грн, колегією суддів також не приймаються до уваги, оскільки вид стягнення аліментів у відповідності до ст. 184 СК України визначається виключно за заявою одержувача і суд не вправі змінювати частку, яка нею заявлена на тверду грошову суму.

Інші доводи апеляційної скарги, як і нові докази, долучені до апеляційної скарги та не досліджені судом першої інстанції, колегія суддів не приймає з огляду та таке.

Відповідно до ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Апелянтом причин, що об`єктивно не залежали від нього, для подання нових доказів до суду апеляційної інстанції, не вказано, у зв`язку з чим відсутні підстави для прийняття нових доказів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі.

В суді першої інстанції в якості представника відповідача приймав участь адвокат Кириченко Н.В., доказів скарг на некваліфіковану правову допомогу апелянтом не надано, що позбавляє суд апеляційної інстанції дійти висновку щодо винятковості випадку неподання доказів до суду першої інстанції.

В частині висловленого позивачем у відзиві клопотання про зміну рішення суду першої інстанції, оскільки реєстраційний номер облікової картки платника податків судом першої інстанції вказано невірно, колегія суддів наголошує на тому, що зазначене є підставою для виправлення описки судом першої інстанції і не є підставою для зміни рішення у відповідності до вимог ЦПК України.

Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду по суті та визначення розміру аліментів, не спростовують та містяться на формальних міркуваннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Керуючись ст.ст. 376, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2020 року - задовольнити частково.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2020 року змінити, виключивши мотивувальної частини висновок про «не бажання ОСОБА_1 добровільно сплачувати аліменти».

В іншій частині рішення Ірпінського міського суду Київської області від 15 липня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції касаційному оскарженню не підлягає.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Головуючий: Судді: