Справа № 464/6829/19 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/811/1883/20 Доповідач в 2-й інстанції: Приколота Т. І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м.Львів

Справа № 464/6829/19

Провадження № 22ц/811/1883/20

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Приколоти Т.І.,

суддів : Мікуш Ю.Р., Савуляка Р.В.

секретар Іванова О.О.

розглянув апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2

на рішення Сихівського районного суду м. Львова, ухвалене у м. Львові 21 травня 2020 року у складі судді Мички Б.Р.,

у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення понесених додаткових витрат на неповнолітню дитину, -

встановив:

13 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернулася з позовом, в якому просила стягнути з відповідача понесені додаткові витрати на неповнолітнього сина сторін - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 6 913,66 грн., з яких: 1 338,66грн. витрати на лікування та ревакцинацію; 3 529,50 грн. витрати на мобільний телефон та аксесуари до нього; 2 045,50грн. витрати на гітару та скейтборд, придбані для навчання та розвитку здібностей дитини. В обґрунтування позову посилається на те, що в період з 20 вересня 2003 року по 14 серпня 2007 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. У них є син ОСОБА_3 . Вказує, що дитина проживає з нею та перебуває на її утриманні. Ухвалою Галицького районного суду м.Львова від 27 листопада 2018 року між нею та відповідачем затверджено мирову угоду, якою встановлено щомісячне стягнення з відповідача аліментів на сина в розмірі 2000 грн. та стягнуто на її (позивача) користь понесені додаткові витрати на дитину, що мали місце до 27 листопада 2018 року. Стверджує, що відповідач не займається вихованням сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний, моральний та духовний розвиток, навчання, не створює належних умов для розвитку природних здібностей дитини. Вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Зазначає, що аліменти в розмірі 2000 грн., які сплачуються відповідачем, порушують їх рівність у несенні витрат на дитину, та не покривають додаткових витрат на дитину. Стверджує, що сума витрат на утримання сина в місяць становить не менше 10 000 грн. В добровільному порядку відповідач відмовляється відшкодувати їй половину понесених додаткових витрат на дитину та такі не можуть бути покриті за рахунок аліментів. Зазначає, що додаткові витрати нею понесено на придбання ліків для лікування сина (загальна сума становить 1338,66 грн.); на придбання дитині мобільного телефону та аксесуарів до нього (половину вартості становить 3529,50грн.); на придбання синові скейта та гітари (половина вартості яких становить 2045,50 грн.). Просить позов задовольнити.

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2020 року позов задоволено частково.

Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені додаткові витрати на сина ОСОБА_3 в загальному розмірі 4 868, 16 грн., з яких: 1 338, 66 грн. - витрати на лікування та ревакцинацію; 3 529, 50 грн. витрати на мобільний телефон та аксесуари до нього.

В решті позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили сторони.

ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати в частині відмови у стягненні з відповідача додаткових витрат в розмірі 2 045, 50 грн. та в цій частині прийняти нове рішення про задоволення позову. В апеляційній скарзі посилається на доводи позовної заяви.

ОСОБА_2 вважає рішення незаконним та необґрунтованим, таким, що винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та постановити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що витрати позивача на придбання ліків є завищеними та не відповідають рекомендаціям лікаря. Вважає, що позивачем здійснювалось самолікування дитини. Зазначає, що придбання мобільного телефону жодним чином не впливає на розвиток здібностей сина, крім того позивач могла придбати дешевший телефон, який також підійшов би для навчання та пошуку інформації в мережі інтернет. Стверджує, що у сина немає необхідності поглибленого вивчення англійської мови з використанням мобільного телефону та спеціальних програм. Також відсутні докази схильності сина до гри на гітарі, докази необхідності придбання гітари саме «Accent CS-2». Довідку вчителя про відвідування сином занять гри на гітарі вважає такою, що не містить необхідних реквізитів та не може бути належним доказом.

Згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до частин 4,5 ст.268 ЦПК України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення.

Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги; колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу позивача належить відхилити, апеляційну скаргу відповідача - задовольнити частково.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

На підставі ст.ст. 76-81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; а також питання щодо розподілу судових витрат, допуску рішення до негайного виконання, скасування заходів забезпечення позову.

Рішення суду першої інстанції мотивовано наступним.

Встановлено, що з 20 вересня 2003 року до 14 серпня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі.

Вони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дитина проживає з позивачем в квартирі АДРЕСА_1 .

10 листопада 2016 року відповідач ОСОБА_2 зареєстрував новий шлюб з ОСОБА_4 , у якому мають неповнолітню доньку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 27 листопада 2018 року затверджено мирову угоду між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , згідно з якою встановлено щомісячну сплату відповідачем аліментів на сина ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн. Заборгованості по сплаті аліментів у ОСОБА_2 немає..

Відповідно до довідки про доходи відповідача від 4 лютого 2020 року він займає посаду юрисконсульта у ТзОВ «Будівельно-інвестиційна компанія «Рубікон груп», розмір його заробітної плати за 6 місяців становив: в серпні 2019 року 4 477,45 грн., у вересні 2019 року 4 650 грн., в жовтні 2019 року 4 750 грн., в листопаді 2019 року - 4 357,11 грн., в грудні 2019 року 4 750 грн., в січні 2020 року 5300 грн. Він має свідоцтво про право на зайняття індивідуальною адвокатською діяльністю.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право нa рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку.

Згідно із п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 18 Конвенції суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті).

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, до особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, які спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки медико-соціальної експертної комісії, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо).

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

З матеріалів справи, а саме з виписки з медичної карти неповнолітнього ОСОБА_3 вбачається, що 29 травня 2019 року сімейним лікарем КНП «4-а міська поліклініка м.Львова» у зв`язику з захворюванням рекомендовано медичні препарати та ревакцинацію.

Суд прийшов до висновку про наявність додаткових витрат на лікування та вакцинацію сина сторін у розмірі 2 677, 31 грн.

З висновками суду першої інстанції щодо оплатної вакцинації дитини колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 185 СК України додатковими витратами є такі, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Матеріалами справи стверджується, що витрати, пов`язані з вакцинацією дитини, складають 1100 грн. (710 грн. вакцинація і 390 грн. консультація педіатра).

Із довідки 4-ї міської поліклініки м. Львова №1003 від 29 жовтня 2020 року вбачається, що у цій поліклініці (за місцем проживання позивача і дитини) наявна вакцина від кашлюка, дифтерії, правця та поліомієліту з 1 січня 2019 року по час видачі довідки в достатній кількості, вакцинація проводиться на безоплатній основі.

З матеріалів справи вбачається, що ревакцинація дитини сторін рекомендована сімейним лакарем.

Докази того, що дитині сторін протипоказана ревакцинація наявною в поліклініці вакциною відсутні.

Відтак, належить зробити висновок, що ревакцинація дитини сторін у ПП «Медичний центр «Інтерсоно» на оплатній основі та платна консультація педіатра проведені позивачем на власний розсуд. Витрати у зв`язку з цим не можуть вважатися додатковими витратами на дитину у розумінні статті 185 СК України. Тому, витрати на ревакцинацію і платну консультацію педіатра належить виключити з витрат, які підлягають стягненню з відповідача.

Встановлено, що 10 липня 2019 року ОСОБА_1 придбала синові мобільний телефон марки «Samsung А30», вартістю 6799 грн., та аксесуари для нього в сумі 140,00 грн. (всього 7 059 грн)., що стверджується фіскальним чеком.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про стягнення з відповідача половини вартості мобільного телефона, придбаного позивачем для сина сторін з урахуванням того, що дитина навчається у старших класах школи. Загальновідомим фактом є те, що після закінчення середньої освіти для одержання можливості вступу до навчальних закладів для оволодіння професією, необхідним є складання ЗНО. У зв`язку з пендемією навчання проводиться дистанційно, що має бути технічно забезпеченим. З цією метою використовується мобільний телефон з відповідними характеристиками. Відтак, придбання мобільного телефона судом вірно віднесено до додаткових витрат на дитину, як передбачено статтею 185 СК України.

Судом вірно зазначено, що витрат на придбання скейта та акустичної гітари з аксесуарами, не можна вважати додатковими витратами, оскільки вони не викликані особливими обставинами, відноситься до загального розвитку дитини, і є не обов`язковими, а добровільним волевиявленням одного із батьків, у даному випадку матері.

Позивач не надала доказів, що такі витрати пов`язані з розвитком певних здібностей дитини гра на гітарі, чи схильність до занять певним видом спорту, зокрема скейтбордингом. Розписка вчителя ОСОБА_6 про те, що він надає дитині уроки гри на гітарі з грудня 2019 року, разом з його візиткою, не є належним доказом розвитку здібностей дитини. Підстави для скасування рішення суду першої інстанції в частині апеляційної скарги позивача відсутні.

При вирішені спору суд враховує сімейне та матеріальне становище відповідача, його працездатний вік, наявність в нього вищої юридичної освіти, офіційної роботи за спеціальністю, а також свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю, що повинно забезпечити йому можливість понести половину додаткових витрат на лікування дитини, та придбання мобільного телефона.

З урахуванням наведених мотивів, колегія суддів прийшла до висновку, що оскаржуване рішення належить змінити.

Керуючись: ст. 367, п.1, п. 2 ч.1 ст.374, ст.ст. 375, 376, 381-384, 388-391 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Сихівського районного суду м. Львова від 21 травня 2020 року в частині задоволення позовних вимог змінити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ІНФОРМАЦІЯ_3 , АДРЕСА_2 , паспорт НОМЕР_1 , виданий Шевченківським РВ ЛМУ УМВСУ у Львівській області 14 липня 1995 року, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , АДРЕСА_3 , паспорт НОМЕР_3 , виданий 30 січня 2004 року Сихівським РВ ЛМУ УМВС у Львівській області, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) понесені додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 3 768, 16 грн. (три тисячі сімсот шістдесят вісім грн. 16 коп.), з яких 238, 66 грн. витрати на лікування, 3 529, 50 грн. витрати на мобільний телефон та аксесуари до нього.

В решті рішення залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття.

Касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено і підписано 5 листопада 2020 року.

Головуючий

Судді