ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 751/2145/20

Головуючий у першій інстанції Цибенко І. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1331/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого: Бечка Є.М.,

суддів: Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін апеляційну скаргу ОСОБА_1 на заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 серпня 2020 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання дитини,

дата складання повного тексту: 25 серпня 2020 року, м.Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 6384 грн 52 коп. одноразово та по 1500 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що за час спільного шлюбу з відповідачем ІНФОРМАЦІЯ_2 у них народився син ОСОБА_3 26 серпня 2011 року шлюб між сторонами було розірвано. Дитина проживає з позивачкою в АДРЕСА_1 . Відповідач також зареєстрований в даній квартирі, однак фактичне місце проживання їй не відомо. На підставі судового наказу з ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття. Вказує про те, що під час усних розмов з відповідачем з`ясувалось, що ОСОБА_2 працює в країні Ізраїль, а тому вважає, що він отримує непогану заробітну плату і має можливість забезпечувати сина.

Позивачка зазначає, що неповнолітній ОСОБА_3 часто хворіє сезонними захворюваннями, у нього бронхіальна астма, дисфункція жовчного міхура, має слабкий імунітет, потребує частих лікувань, додаткових обстежень, консультацій психолога та логопеда на постійній основі та профілактичних методів, придбання лікарських препаратів, дотримання дієти на постійній основі, що також потребує коштів для забезпечення нормальної життєдіяльності організму дитини. Також у ОСОБА_3 діагностовано слабкість акомодації, гіперметропія, алергічний конюктивіт, що потребує вартісного лікування на постійній основі, носіння окулярів та в майбутньому необхідні кошти для лікування органів зору. Крім того дитина пройшла аудіо курс стимуляції Tomatis, пов`язану з розвитком її здібностей та консультацію нейропсихолога.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 серпня 2020 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь позивачки додаткові витрати на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в сумі 4382 грн 33 коп.

Суд виходив з того, що позивачкою доведені призначення лікарів, рекомендації консультативних висновків та витрати на лікування та розвиток дитини, зокрема на курс аудіостимуляції Tomatis (5500 грн), консультація нейропсихолога (250 грн), придбання окулярів з супутніми витратами (1574 грн 50 коп.), проведення аналізів (1440 грн 16 коп.). Також суд виходив із принципу першочерговості інтересів дитини та обов`язку обох батьків утримувати дитину, тому визначив розмір витрат поділивши на обох батьків. Суд відхилив витрати на придбання препаратів, деяких ліків та оплату МРТ за фіскальними чеками, які не підтвердженні рецептом або призначенням лікаря. Крім того, суд відхилив вимоги в частині стягнення з відповідача щомісячно додаткових витрат в сумі 1500 грн, оскільки позивачкою належним чином не обґрунтувала особливий характер та необхідність майбутніх витрат на дитину, не надала відповідний їх розрахунок.

Не погоджуючись з вказаним рішенням представник ОСОБА_1 , адвокат Перепелиця А.В., звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги зводяться до викладу позовної заяви та що позивач вважає щомісячні витрати цілком обгрунтованими та розумними і справедливими.

Особа, яка подає апеляційну скаргу звертає увагу, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що в березні 2019 року дитині поставлений діагноз: дизфункція жовчного міхура по гіпотонічному типу, аномалія форми жовчного міхура, застій жовчі. Згідно консультативного висновку медичного центру «Тесла» рекомендовано окрім лікарських препаратів, дієта на постійній основі, що також потребує коштів для забезпечення нормальної життєдіяльності організму дитини.

Також згідно консультативного висновку «Люксоптика» дитині діагностовано слабкість акомодації, гіперметропія, алергічний конюктивіт, що потребує лікування на постійній основі, зокрема носіння окулярів та лікування органів зору.

Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини КУ «Інклюзивно-ресурсний центр» ЧМР від 29 січня 2020 року дитина потребує протягом року по дві години щотижня заняття з практичним психологом для корекції розвитку та по дві години щотижня заняття з вчителем логопедом для корекції мовлення окрім решти рекомендацій наданих фахівцями інклюзивного ресурсного центру.

Дані обставини, на думку сторони позивачки, підтверджують необхідність стягнення щомісячно 1500 грн додаткових витрат на дитину, необхідність придбання ліків, проведення додаткових обстежень, консультацій.

Також адвокат вказує, що придбання препаратів, деяких ліків та оплата МРТ за фіскальними чеками, які наявні в матеріалах справи, здійснювались на користь дитини.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Згідно з частиною 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Таким вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 26 серпня 2020 року розірвано (а.с.52).

Від даного шлюбу сторони мають спільного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50).

Як вбачається з довідки про склад сім`ї ОСББ «Незалежність-68» від 12 березня 2020 року сторони та їх неповнолітній син ОСОБА_3 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.51).

Новозаводським районним судом м.Чернігова 30 березня 2020 року винесено судовий наказ про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13 березня 2020 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно довідки №26 ГО від 11 лютого 2020 року «Центр допомоги дітям-інвалідам з важкими розладами мовлення та порушеннями розвитку «Відкритий світ» ОСОБА_3 , в період з 18 січня 20202 року по 02 лютого 2020 року прослухав курс аудіостимуляції Tomatis (вартість курсу складає 5500 грн) та відвідав консультацію нейропсихолога (вартість 250 грн) (а.с.4).

Згідно висновку про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 29 січня 2020 року №ІРЦ-85995/2020/85065 ОСОБА_3 за результатами обстеження рекомендовано заняття з практичним психологом для корекції розвитку протягом року 2 години на тиждень, заняття з вчителем-логопедом для корекції мовлення протягом року 2 години на тиждень (а.с.5-8).

На підтвердження необхідності лікування дитини, позивачкою надано копії з медичної картки ОСОБА_3 (а.с.16-17, 19-21, 29-38, 43-49).

Згідно консультативного висновку «Люксоптика», ОСОБА_3 рекомендовано зоровий режим, вправи для очей, візаллергол по 1 кап. 1 раз в день 10 днів та виписано рецепт на окуляри (а.с.9-10, 39).

Відповідно до товарного чеку «Ай Кью Оптика» від 28 лютого 2019 року сумарна вартість придбання окулярів з супутніми витратами становить 1574 грн 50 коп. (а.с.11).

Згідно квитанції до рахунку №1702461 від 13 вересня 2019 року ТОВ «Укрполіпак» ДНІПРОЛАБ» оплачена вартість аналізів, проведених ОСОБА_3 , становить 1440 грн 16 коп. (а.с.15) за результатами лабораторних досліджень ТОВ «Укрполіпак» ДНІПРОЛАБ» від 13 вересня 2019 року (а.с.22-24, 25, 26).

Також матеріали справи містять результати дослідження №1783939 від 09 січня 2020 року ОСОБА_3 в ДНІПРОЛАБ, проте відсутні дані про витрачені кошти на таке обстеження (а.с.18), консультативний висновок спеціаліста від 26 червня 2019 року (а.с.27-28), висновок ультразвукового дослідження (а.с.40-41), консультативний висновок медичного центру «Тесла» від 18 березня 2019 року (а.с.42).

Також матеріали справи містять копії фіскальних чеків (а.с.12-14)

Разом з тим, призначення лікарів, які містяться в наданих висновках та копії медичної карти дитини, хоча й свідчать про часті хвороби ОСОБА_3 , проте відсутні докази про придбання позивачкою всіх призначених медичних препаратів. Та навпаки, квитанції, які наявні в матеріалах справи не співпадають з призначеннями лікарів, які наявні в справі, та датами їх призначення. Зокрема, вбачається, що більшість призначень відбулися в 2019 році, а квитанції за 2020 рік, тому не можуть бути взяті до уваги судом.

Згідно ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою.

Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей.

Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно ч.1 ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з хворобою дитини.

Відповідно до ч.2 ст.185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення.

Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.

Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Зазначений правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2017 року (справа № 6-1489цс17).

Згідно роз`яснень, викладених у пункті 18 постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої статтею 185 СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.

Згідно ч.1 с.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Частинами 5-7 даної статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосується предмету спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконані обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції, що лікування дитини (необхідність такого та обов`язок батьків з цього приводу) розглядається, як підстава для стягнення додаткових витрат на дитину в розумінні положень ст.185 СК України, оскільки викликані особливими обставинами (хворобою), тому такі витрати підлягають стягненню та мають компенсуватися відповідачем позивачці.

Доводи апеляційної скарги, що поза увагою суду першої інстанції залишилась та обставина, що в березні 2019 року дитині поставлений діагноз: дисфункція жовчного міхура по гіпотонічному типу, аномалія форми жовчного міхура, застій жовчі, та що окрім лікарських препаратів необхідна дієта на постійній основі, що також потребує коштів для забезпечення нормальної життєдіяльності організму дитини, не впливають на правильність висновків суду першої інстанції, щодо того що позивачкою не доведено розмір таких витрат, необхідних в майбутньому.

З цих же підстав відхиляються доводи, що дитині діагностовано слабкість акомодації, гіперметропія, алергічний конюктивіт, що потребує лікування на постійній основі, зокрема носіння окулярів та лікування органів зору. Для визначення розміру додаткових витрат позивачкою мало бути доведено яке саме лікування необхідно, що призначено лікарем, на який час, скільки коштують медичні препарати, скільки їх необхідно буде в майбутньому тощо. Однак позивачкою дані обставини взагалі не доведені.

Доводи апеляційної скарги, що дитина потребує протягом року по дві години щотижня заняття з практичним психологом для корекції розвитку та по дві години щотижня заняття з вчителем логопедом для корекції мовлення, також не є підставою для скасування рішення. Позивачка, крім загальних посилань на дану необхідність, не наводить в якій сумі мають бути дані витрати.

Доводи, що придбання препаратів, деяких ліків та оплата МРТ за фіскальними чеками, які наявні в матеріалах справи, здійснювались на користь дитини, не підтверджені належними доказами. Зокрема, фіскальні чеки свідчать про купівлю медичних препаратів, однак жодні з призначених лікарями препаратів не придбавались згідно даних квитанцій.

Також апеляційний суд зазначає, що додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. ОСОБА_1 не позбавлена права пред`явити відповідні вимоги після понесених витрат, надавши належні та допустимі докази таких витрат.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Апеляційний суд констатує, що рішення суду першої інстанції належним чином обґрунтоване.

За таких обставин, суд першої інстанції повно та всебічно дослідивши обставини справи та надавши належну оцінку наявним у справі доказам, дійшов правильного в висновку про часткове задоволення позову ОСОБА_1 . Рішення суду є законним і обґрунтованим, а доводи апеляційної скарги не дають підстав для його скасування.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 19 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: Судді: