Справа № 201/9167/20
Провадження № 2/201/3230/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

за участю секретаря - Іващенко Ю.О.

за участю позивачки - ОСОБА_1

за участю представника позивачки адвоката Рибакова В.О.

за участю представника відповідача Шапаренко Т.І.

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконним наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

В С Т А Н О В И В:

24.09.2020р. ОСОБА_1 через свого представника адвоката Рибакова В.О. (діє на підставі ордеру від 21.09.2020р. та договору про надання правової допомоги від 31.08.2020р. а.с. № 24, 25-28) звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» про визнання незаконним наказу № 112 від 20.08.2020р. про припинення трудового договору на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, поновлення на роботі на посаді музейного доглядача та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 01.09.2020р. до дня поновлення на роботі (а.с. № 3-6).

Одночасно з подачею позову представником позивачки було заявлено клопотання про витребування доказів (а.с. № 7).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. від 29.09.2020р. позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням (виклику) сторін. Цією ж ухвалою витребувані докази (а.с. № 33).

Ухвала суду виконана відповідачем, витребувані докази надані суду одночасно з подачею відзиву (а.с. № 37-61).

03.11.2020р. від представника позивачки надійшла заява про перехід до розгляду справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 63).

Ухвалою судді Ткаченко Н.В. 13.11.2020р. здійснено перехід до розгляду справи в спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін (а.с. № 64).

В обґрунтування позовних вимог по тексту позовної представник позивачки посилався на те, що для звільнення ОСОБА_1 роботодавцем на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України не було правових підстав, оскільки позивачка не порушила жодної вимоги, яка б стосувалась виконання нею службових обов`язків, які передбачені трудовим договором або правилами внутрішнього розпорядку. Відповідачем також порушені вимоги ст. 149 КЗпП України при застосуванні до неї дисциплінарного стягнення у вигляді догани, оскільки не відбиралися письмові пояснення щодо службової записки ОСОБА_2 від 12.08.2020р. на ім`я директора КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР».

Враховуючи викладене, посилаючись на норми ст.ст. 232, 235 КЗпП України, просив суд визнати незаконним наказ № 112 від 20.08.2020р. про припинення трудового договору на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, поновити ОСОБА_1 на роботі на посаді музейного доглядача та стягнути з відповідача на користь позивачки середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020р. до дня поновлення на роботі.

Представником відповідача директоркою КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» Шапаренко Т.І. (повноваження а.с. № 43) 16.10.2020р. подано відзив на позов (а.с. № 37-42), де остання зазначала, що музейний доглядач ОСОБА_2 звернулась до неї, як директорки музею, зі службовою запискою, в якій доводила до відома, що у неї з ОСОБА_3 06.08.2020р. виник конфлікт з приводу використання вентилятора, вони розмовляли на підвищених тонах, що чули і інші колеги з других залів музею. ОСОБА_4 забрала вентилятор в інше приміщення. Ці події були зранку, а десь об 11год.30хв. вона, ОСОБА_2 , на підлозі свого залу, де вона була доглядачем, знайшла на полу сторонній предмет (нитку, яка була зв`язана трьома петлями та вузлом). Вважаючи, що такі дії позивачки не відповідають етиці поведінки та лояльному ставленню між колегами, та суперечать п. 2.16 та 2.17 посадової інструкції музейного доглядача, вона, як керівник закладу, прийняла рішення про звільнення позивачки за ініціативою роботодавця на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України, про що видала наказ від 20.08.2020р. № 112. Вважає, що при звільнені були дотримані процедурні моменти, від дачі письмових пояснень ОСОБА_1 відмовилася, про що складено відповідний акт. Звільнення позивачки на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України відбувалось законно, бо за півроку до цього до ОСОБА_1 вже було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани наказом від 12.02.2020р. № 30. Просила відмовити у задоволенні позовних вимог.

Представником позивачки адвокатом Рибаковим В.О. 24.11.2020р. підготована відповідь на відзив (а.с. № 67-68), де представник позивачки наголошував на тому, що і для оголошення догани позивачці наказом від 12.02.2020р. № 30 також не було достатніх правових підстав. Також звертав увагу суду на те, що акт від 03.09.2020р., пояснювальна записка від 13.10.2020р., доповідна записка від 12.10.2020р., які долучені представником відповідача до відзиву, взагалі не можуть бути доказами у справі, оскільки складені вже після звільнення ОСОБА_1 .

Представником відповідача директоркою КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» Шапаренко Т.І. 08.12.2020р. подано заперечення на відповідь на відзив (а.с. № 71), де представник відповідача зауважувала на тому, що протоколом № 05 загальних зборів колективу від 31.03.2016р. за результатами голосування трудового колективу було внесено зміни до розділу «Обов`язки» посадових інструкцій, усіх без виключення музейних доглядачів, а саме п.2.16 та п.2.17. І з такими змінами була ознайомлена і ОСОБА_1 . Також ОСОБА_5 звертала увагу суду на те, що позивачка, стверджуючи, що наказ від 12.02.2020р. № 30 про оголошення догани, незаконний, не заявляла вимог щодо нього.

В судових засіданнях по справі 09.12.2020р. та 22.12.2020р. позивачка та її представник адвокат Рибаков В.О. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити в повному обсязі.

В судових засіданнях по справі 09.12.2020р. та 22.12.2020р. представники відповідача - директорка КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» Шапаренко Т.І. (повноваження а.с. № 43) та адвокат Погрібняк О.М. (діє на підставі ордеру від 09.12.2020р. а.с. № 79) свою позицію щодо повного невизнання позовних вимог підтримали, наполягали на тому, щоб суд відмовив в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

У відповідності до положень ч.1 ст. 247 ЦПК України при розгляді справи здійснювалася повна фіксація судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, вивчивши зміст заперечень стосовно позову, вислухав безпосередньо сторони та їх представників, об`єктивно оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України та у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України).

Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлені наступні факти та відповідні правовідносини.

ОСОБА_1 працювала на посаді музейного доглядача в Комунальному закладі культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпровської обласної ради» з 30.11.2012р. (а.с. № 8-13).

Наказом від 20.08.2020р. № 112 ОСОБА_1 було звільнено з 31.08.2020р. з займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України (систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку) (а.с. № 23).

Пунктом 3 частини 1 ст. 40 КЗпП України передбачено, що трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

Судом встановлено, що раніше, а саме наказом від 12.02.2020р. № 30 до ОСОБА_1 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с. № 20).

Втім, суд вважає, що звільнення ОСОБА_1 відбулось з порушенням норм трудового законодавства. До такого висновку суд дійшов з огляду на таке.

Варто зазначити, що для правомірного розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України необхідне існування сукупності наступних умов: порушення має стосуватися лише тих обов`язків, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку; невиконання чи неналежне виконання працівником трудових обов`язків має бути винним, скоєним без поважних причин умисно або з необережності; невиконання або неналежне виконання трудових обов`язків повинно бути систематичним; враховуються тільки дисциплінарні та громадські стягнення, які накладаються трудовими колективами і громадськими організаціями відповідно до їх статутів; з моменту виявлення порушення до звільнення може минути не більше місяця.

Такі самі висновки, що розірвання роботодавцем трудового договору на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України можливо лише за наявності існування сукупності вищезазначених умов, висловив і Верховний Суд у постанові від 17.04.2019р. у справі № 766/8638/16-ц.

Cудом встановлено, що прийом на роботу ОСОБА_1 на посаду музейного доглядача здійснювався згідно штатного розпису.

Трудовий договір в такому випадку оформлюється написанням заяви працівником та винесення наказу про прийом на роботу. Працівником підписується посадова інструкція, яка регламентує організаційно-правовий статус працівників і визначає їх конкретні завдання та обов`язки, права, повноваження, відповідальність, знання та кваліфікацію, які необхідні для забезпечення ефективної роботи працівників музею.

В матеріалах справи наявна посадова інструкція доглядача музею, яка визначає як загальні положення, завдання та обов`язки, так і права та відповідальність останнього (а.с. № 49).

З цією редакцією посадової інструкції позивачка була ознайомлена 07.04.2016р.

До матеріалів справи представником відповідача ОСОБА_5 долучено витяг з Кодексу музейної етики ICOM, який містить, окрім іншого пункти 8.3. та п. 8.10. (а.с. № 48).

Як зазначали представники відповідача в судовому засіданні 09.12.2020р., та директорка музею ОСОБА_5 по тексту відзиву, протоколом № 05 загальних зборів колективу від 31.03.2016р. за результатами голосування трудового колективу було внесено зміни до розділу «Обов`язки» посадових інструкцій, усіх без виключення музейних доглядачів, а саме п.2.16 та п.2.17 (а.с. № 47).

Так пункт 2.16 визначав, що «Доглядач повинен уникати ситуацій, які могли би тлумачитися як недостойні, що шкодять іміджу музею, музейної професії або не відповідають нормам музейної етики», а пункт 2.17 визначав те, що «Керуючись п.8.3. та п. 8.10. Кодексу музейної етики ІСОМ, музейний доглядач повинен лояльно ставитися до колег і до свого музею, що є важливою професійною нормою поведінки, яка базується на відданості фундаментальним принципам етики, що стосуються музейної професії загалом».

З такими змінами була ознайомлена і ОСОБА_1 , оскільки підписала посадову інструкцію в редакції від 07.04.2016р.

По тексту відзиву та в судових засіданнях представники відповідача зазначали, що ОСОБА_1 було звільнено за п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку. Представники відповідача зазначали, що звільнення відбулось за наслідками службового розслідування у зв`язку зі службовою запискою доглядача музею ОСОБА_2 .

До матеріалів справи долучено службову записку доглядача музею ОСОБА_2 від 12.08.2020р., в якій ОСОБА_2 доповідала директорці музею про події 06.08.2020р., а саме про те, що у неї з ОСОБА_3 06.08.2020р. виник конфлікт з приводу використання вентилятора, вони розмовляли на підвищених тонах, що чули і інші колеги з других залів музею. ОСОБА_4 забрала вентилятор в інше приміщення. Ці події були зранку, а десь об 11год.30хв. вона, ОСОБА_2 , на підлозі свого залу, де вона була доглядачем, знайшла на підлозі сторонній предмет (нитку, яка була зв`язана трьома петлями та вузлом). В цій службовій записці ОСОБА_2 вважала, що такі дії позивачки не відповідають етиці поведінки та лояльному ставленню між колегами (а.с. № 54).

Представник відповідача директорка КЗК «ДХМ» ДОР» Шапаренко Т.І. суду пояснила, що вона вважала, що оскільки факти, які виклала працівник музею ОСОБА_2 у службовій записці від 12.08.2020р., є підтвердженням порушення з боку ОСОБА_1 06.08.2020р. своїх посадових обов`язків, визначених п.2.16 та п.2.17 посадової інструкції доглядача музею, а також оскільки ОСОБА_1 протягом року вже притягувалась до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани згідно наказу від 12.02.2020р. № 30, то в неї, яка роботодавця, були усі законні підстави для звільнення позивачки з підстав, передбачених п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Втім, суд вважає звільнення ОСОБА_1 на підставі наказу від 20.08.2020р. № 112 з підстав п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України незаконним, таким, що не відповідає трудовому законодавству і як наслідок тягне за собою визнання незаконним наказу про припинення трудового договору та поновлення на роботі.

До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що по тексту наказу №112 від 20.08.2020р. «Про припинення трудового договору» не зазначено взагалі, у чому полягає невиконання ОСОБА_1 без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку (а.с. № 56).

Суд оцінює критично позицію директорки музею ОСОБА_5 , що є цілком достатнім те, що у наказі від 12.02.2020р. № 30 про оголошення позивачці догани (а.с. № 52) йде посилання, що ОСОБА_1 , створюючи конфліктні ситуації в колективі (зокрема, по відношенню до ОСОБА_6 ), порушила п.2.16 та п.2.17 посадової інструкції доглядача музею.

Дисциплінарні стягнення у вигляді догани та у вигляді звільнення це окремі види дисциплінарної відповідальності за нормами ст. 147 КЗпП України. Застосування кожного з виду дисциплінарного стягнення повинно відбуватися з чітким додержанням норм трудового законодавства.

Наказ від 20.08.2020р. № 112 про звільнення ОСОБА_1 з посади доглядача музею з 31.08.2020р. не містить жодного посилання, за яке саме систематичне невиконання обов`язків, покладених на ОСОБА_1 трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, звільнено останню на підставі п. 3 ч.1 ст. 40 КЗпП України.

Навіть, якщо вважати, як на цьому наполягає директорка музею, що конфліктна ситуація, що сталася 06.08.2020р. між двома доглядачами музею ОСОБА_1 та ОСОБА_2 з приводу переміщення позивачкою вентилятора з одного приміщення до іншого, а також залишення позивачкою в сусідньому залі музею на підлозі «стороннього предмету», є порушенням норм п.8.3. та п. 8.10. Кодексу музейної етики ІСОМ, а відповідно і пунктів п.2.16 та п.2.17 посадової інструкції доглядача музею, суд не погоджується, що події, які викладені у службовій записці ОСОБА_2 від 12.08.2020р., є порушенням з боку позивачки саме посадової інструкції доглядача музею та вимог трудового договору, оскільки не відносяться безпосередньо до функціональних обов`язків працівника (в даному випадку доглядача музею).

Сам факт того, що такі зміни до посадової інструкції доглядача музею (добавлено п.2.16 та п.2.17 до розділу «Обов`язки») було внесено на підставі протоколу № 05 загальних зборів колективу від 31.03.2016р. за результатами голосування трудового колективу, і з посадовою інструкцією в редакції від 07.04.2016р. позивачка була під підпис ознайомлена, для правильного вирішення спору не має.

При розгляді справи судом не встановлено, що ОСОБА_1 систематично порушувала обов`язки, які є складовими трудової функції працівника чи випливають із правил внутрішнього трудового розпорядку.

Поза увагою суду не може залишитися той факт, що при застосуванні до ОСОБА_1 такого дисциплінарного стягнення, як звільнення (найбільш сурового), не врахована ні ступень провини позивачки у конфліктній ситуації з іншим працівником музею 06.08.2020р., ні те, що ніякою шкоди не спричинено, ні обставини, за якими відбулася конфліктна ситуація (не достатність загальної численності вентиляторів в музеї), ні попередня робота ОСОБА_1 у КЗК «ДХМ» ДОР» з 2012р., як це вимагається від роботодавця положеннями ч. 3 ст. 149 КЗпП України.

Так, позивачка долучила до матеріалів справи Подяки міського голови від 18.05.2015р. та директора музею від 09.10.2014р., які видані на ім`я ОСОБА_1 (а.с. № 91-92).

Представник відповідача директорка музею Шапаренко Т.І. в судовому засідання 22.12.2020р. не заперечувала, що у ОСОБА_1 були Подяки, втім вона не змогла суду пояснити, чому саме на Подяках на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , її підпис відсутній.

Суд зазначає, що при звільненні ОСОБА_1 не було дотримано відповідних процедур, передбачених частиною 1 ст. 149 КЗпП України, а саме не отримано письмові пояснення (або письмову відмову від їх надання).

Акт працівників КЗК «ДХМ» ДОР» від 19.08.2020р. про відмову ОСОБА_1 від надання пояснень (а.с. № 55) не є достатнім у розумінні ст. 80 ЦПК України доказом того, що ОСОБА_1 було запропоновано надати письмові пояснення або отримано письмову відмову від їх надання.

Позивачка не підтверджує того, що їй пропонували написати пояснення щодо конфлікту між нею та ОСОБА_2 06.08.2020р., а клопотання про допит підписавших 19.08.2020р. акт працівників, директоркою музею заявлено не було, як не було і долучено доказів направлення ОСОБА_1 рекомендованим листом з повідомленням пропозицію надати письмові пояснення з приводу службового розслідування за наслідками службової записки ОСОБА_2 від 12.08.2020р.

Суд погоджується з позицією представника позивачки адвоката Рибакова В.О., стосовно того, що акт від 03.09.2020р., пояснювальна записка від 13.10.2020р., доповідна записка від 12.10.2020р., які долучені представником відповідача до відзиву (а.с. № 57-59), не можуть бути доказами у справі, оскільки складені вже після звільнення ОСОБА_1 .

Варто зазначити, що у відповідності до положень ст. 43 та 43-1 КЗпП України, суди розглядаючи позовні вимоги про поновлення на роботі, повинні з`ясовувати обставини наявності на підприємстві (установі, організації), первинної профспілкової організації (профспілкового представника), членства позивача у цій профспілковій організації, наявності (відсутності) згоди первинної профспілкової організації на звільнення працівника.

В постановах Верховного Суду України від 01.10.2013р. у справі № 21-319а13) та від 25.03.2014р. у справі № 21-44а14 висловлені щодо цих вимог відповідні правові позиції. Вищезазначені вимоги містить і постанова Верховного Суду від 05.09.2019р. у справі № 336/5828/16.

У справі, що розглядається судом ці обставини були з`ясовані.

Представник відповідача надала суду копію заяви ОСОБА_1 від 03.11.2018р. про вихід з профспілкової організації та витяг з протоколу засідання профкому КЗК «ДХМ» ДОР» від 12.11.2018р. № 39 про звільнення ОСОБА_1 з членів профспілкової організації та припинення перерахування членських внесків із заробітної плати (а.с. № 89, 90).

Отже, у випадку з ОСОБА_1 , розірвання з нею трудових відносин могло відбуватися без згоди виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника), як це передбачено п.5 ч.1 ст. 43-1 КЗпП України.

Втім, як зазначалось вище, судом задоволено позовні вимоги з інших правових підстав.

По тексту позову, представник позивачки зазначає, що, на його думку, є усі підстави вважати незаконними, як наказ від 12.02.2020р. № 30 про оголошення догани, так і наказ від 20.08.2020р. № 112 про припинення трудового договору з позивачкою.

З цього приводу суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, # 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006р.).

Розглядаючи позовні вимоги, суд не надає оцінку наказу по КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» від 12.02.2020р. № 30 про оголошення ОСОБА_1 догани, оскільки таких позовних вимог не заявлено.

Таким чином, суд дійшов висновків, що позовні вимоги в частині визнання незаконним наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі обґрунтовані, отже підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш, як за один рік.

За вищезазначеного, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки також слід стягнути середній заробітку за час вимушеного прогулу, а саме з 01.09.2020р. по 21.12.2020р. (понеділок це останній робочий день перед поновленням на роботі 22.12.2020р.), який розраховується на підставі Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, якою затверджений Порядок обчислення середньої заробітної плати.

Проводячи розрахунок середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню з відповідача на користь ОСОБА_1 , суд виходить із довідок про заробітну плату позивачки, яка надана суду представником відповідача (а.с. № 60-61) та представником позивачки (а.с.№ 17).

Так, судом розраховано середньоденний заробіток ОСОБА_1 , виходячи з її заробітної плати за останні два місяці, що передували події звільнення (липень-серпень 2020р.) та з кількості робочих днів у період з 01.09.2020р. по 21.12.2020р. (включно).

Так, заробітна плата позивачки за липень-серпень 2020р. становить 13 176грн. 13коп., а кількість робочих днів за ці два місяці становить 43 дня (23 дня в липні + 20 днів в серпні).

Таким чином середньоденна заробітна плата позивачки становить 306грн.42коп. (13 176грн.13коп. : 43 = 306грн.42коп.).

Кількість робочих днів за час вимушеного прогулу з 01.09.2020р. по 21.12.2020р. (включно) становить 79 днів (вересень -22 робочі дні, жовтень 21, листопад 21, грудень по 21.12.2020р. (включно) 15 днів).

Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки становить 24 207грн. 18коп. ( 306грн. 42коп. середньоденна заробітна плата * на 79 робочих днів з 01.09.2020р. по 21.12.2020р. (включно)).

Дана сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу розрахована без урахування передбачених законом податків та обов`язкових платежів.

Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу, що підлягає стягненню на користь позивачки з КЗК «Дніпропетровський художній музей» ДОР» за період з 01.09.2020р. по 21.12.2020р. (включно), становить суму 24 207 грн. 18 коп. (з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів).

У відповідності до положень п.п.2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України та ч.7 ст. 235 КЗпП України суд допускає негайне виконання рішення суду в частині поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за один місяць у розмірі 6 588 грн. 10 коп. (з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати у цій справі слід розподілити наступним чином.

Позивачкою при подачі позовних вимог в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу сплачено судовий збір у розмірі 840грн.80коп. (а.с. № 2), отже ці судові витрати слід стягнути з відповідача на користь позивачки.

Судовий збір у розмірі 840грн. 80коп. за ту частину позовних вимог, яка стосується визнання незаконним наказу про припинення трудового договору та поновлення на роботі (за цими позовними вимогами позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову за законом), слід стягнути з відповідача на користь держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 147, 149, 232, 235 КЗпП України, постановою Верховного Суду від 17.04.2019р. у справі № 766/8638/16-ц, ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76-81, 89, 141, ч.1 ст. 247, ст.ст. 259, 263-265, 274, 279, п.п.2, 4 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Комунального закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради» про визнання незаконним наказу про припинення трудового договору, поновлення на роботі та про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати наказ по Комунальному закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради» від 20.08.2020р. № 112 про припинення трудового договору та звільнення ОСОБА_1 з 31.08.2020р. з посади музейного доглядача на підставі п.3 ст. 40 КЗпП України.

Поновити ОСОБА_1 на посаді музейного доглядача Комунального закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради» з 01.09.2020р.

Стягнути з Комунального закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу з 01.09.2020р. до 21.12.2020р. (включно) у розмірі 24 207 грн. 18 коп. (з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів).

Стягнути з Комунального закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради» () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840грн. 80коп.

Стягнути з Комунального закладу культури «Дніпропетровський художній музей» Дніпропетровської обласної ради№ () на користь держави судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 840грн. 80коп.

Рішення суду в частині поновлення на роботі та в частині стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 6 588 грн. 10 коп. (з утриманням при виплаті з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів) допустити до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 273 ЦПК України.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Суддя Ткаченко Н.В.