УХВАЛА

04 листопада 2020 року

м. Київ

справа № 761/10749/19

провадження № 61-15795ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Жданової В. С. (суддя-доповідач), Карпенко С. О., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

У березні 2019 року ОСОБА_2 звернулась до суду з указаним позовом до ОСОБА_1 в якому просила стягнути з останньої на свою користь різницю між сумою продажу квартири та сумою заборгованості за договором позики в розмірі 501 436 грн 15 коп., з яких 481 142 грн 50 коп. - сума, яка підлягає поверненню після продажу квартири; 11 151 грн 95 коп. - інфляційні втрати; 9 141 грн 70 коп. - 3% річних.

В обґрунтування позову зазначала, що 06 вересня 2017 року між нею та ОСОБА_1 укладено договір позики, відповідно до якого остання передала їй грошові кошти в сумі 648 857 грн 50 коп., що на день укладення договору за курсом НБУ становила еквівалент 25 тис. дол. США, а вона зобов`язалась повернути відповідачу вказані грошові кошти до 06 жовтня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним договором, 06 вересня 2017 року між нею та відповідачем укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого вона передала ОСОБА_1 в іпотеку належне їй нерухоме майно, саме квартиру АДРЕСА_1 . Грошові кошти у визначений договором строк нею не повернуті, тому вона не заперечувала проти продажу відповідачем предмету іпотеки третій особі для погашення заборгованості за умови, що після продажу квартири відповідач одразу поверне різницю, яка перевищить розмір заборгованості. 16 травня 2018 року ОСОБА_1 відчужено квартиру, яка була предметом іпотеки, на користь ОСОБА_3 . Продаж квартири відбувся за ціною 1 130 000 грн, що значно перевищує суму коштів, які позивач отримала у борг від відповідача. Відповідно до пункту 10 договору купівлі-продажу квартири, продавець зобов`язаний повернути позивачеві суму, що перевищує розмір заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за договором позики.

Таким чином, посилаючись на те, що відповідач не виконала своїх зобов`язань за договором щодо повернення їй різниці між сумою, отриманою від продажу квартири, та сумою заборгованості за договором позики, ОСОБА_2 просила стягнути з ОСОБА_1 на свою користь 501 436 грн 15 коп., з яких 481 142 грн 50 коп. - сума, яка підлягає поверненню після продажу квартири; 11 151 грн 95 коп. - інфляційні втрати; 9 141 грн 70 коп. - 3% річних.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 27 січня 2020 року, залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, позов ОСОБА_2 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 506 450 грн 52 коп., з яких 481 142 грн 50 коп. - заборгованість за договором позики; 11 151 грн 95 коп. - інфляційні втрати; 9 141 грн 70 коп. - 3% річних; 5 014 грн 37 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

Суди, задовольняючи позов ОСОБА_2 , виходили з того, що відповідач, після звернення стягнення на предмет іпотеки, не виконала своїх зобов`язань щодо повернення позивачу різниці між сумою, отриманою від продажу предмета іпотеки, та сумою заборгованості за договором позики.

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась до суду касаційної інстанції з касаційною скаргою на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року, в якій просить скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з огляду на наступне.

Правила, запроваджені законодавцем щодо обмеження права на касаційне оскарження, містяться у статті 129 Конституції України, відповідно до якої основними засадами судочинства є, зокрема, забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Частиною третьою статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України встановлено, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, якщо: касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята

статті 19 ЦПК України).

Ціна позову у цій справі становить 501 436 грн 15 коп., що станом на 01 січня 2020 року не перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (2 102, 00 грн х 250 = 525 500, 00 грн).

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує двісті п`ятдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Зазначена справа не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Касаційна скарга не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у малозначній справі підлягає касаційному оскарженню.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства й не встановлено випадків, передбачених пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України встановлено, що суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено те, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження (про відмову у відкритті касаційного провадження).

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки ОСОБА_1 подала касаційну скаргу на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню, а Верховним Судом не встановлено обставин, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, підлягало б касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись статтею 129 Конституції України, частиною шостою, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 2 частини третьої статті 389, частиною першою, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ :

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Київського апеляційного суду від 23 вересня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Судді:В. С. Жданова
С. О. Карпенко
В. О. Кузнєцов