ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

29 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 741/1020/19

Головуючий у першій інстанції Киреєв О. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1045/20, № 22-ц/4823/1479/20

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого-судді: Мамонової О.Є.,

суддів: Бобрової І.О., Шитченко Н.В.

учасники справи:

позивач: Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідач: ОСОБА_1 ,

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

У С Т А Н О В И В:

У червні 2019 року АТ КБ «ПриватБанк» (далі Банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , в якому просило стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 28 974,44 грн за кредитним договором № б/н від 27.12.2010 та судові витрати у розмірі 1 921 грн.

Позов обґрунтовувало тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.12.2010 відповідачка отримала кредит у розмірі 3 500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між нею та Банком договір, що підтверджується її підписом у заяві.

АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за кредитним договором виконало в повному обсязі та надало відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідачка в порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв`язку з чим, станом на 31.05.2019 утворилась заборгованість у розмірі 28 974,44 грн, яка складається з:

2 308,28 грн заборгованість за кредитом;

23 110,23 грн заборгованість по процентам за користування кредитом;

1 700 грн заборгованість за пенею та комісією;

500 грн штраф (фіксована частина);

1 355,93 грн штраф (процентна складова).

Заочним рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 27.12.2010 у розмірі 2 308,28 грн та 153,68 грн у відшкодування судових витрат.

Додатковим рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2020 року доповнено резолютивну частину рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року абзацом наступного змісту:

«У задоволенні частини позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів відмовити».

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з апеляційними скаргами на заочне рішення та додаткове рішення суду першої інстанції.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати заочне рішення суду першої інстанції в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами і неустойкою та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на неповне, невсебічне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального та процесуального права.

В апеляційній скарзі на додаткове рішення суду першої інстанції АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати його в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, пенею та штрафами та ухвалити нове рішення, задовольнивши позовні вимоги Банку в цій частині у повному обсязі, в іншій частині рішення залишити без змін, посилаючись на неповне, невсебічне та необ`єктивне дослідження всіх обставин справи, неналежну оцінку доказів та порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційних скарг зводяться до того, що 27.12.2010 відповідачкою було підписано анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг, а також Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», у якій зазначені основні умови кредитування, зокрема, базова відсоткова ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів та строк їх внесення, порядок нарахування пені, розмір штрафів. Вказана довідка є належним доказом ознайомлення відповідачки із умовами кредитування, що підтверджено численними постановами Верховного Суду.

Заявник вказує, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку, що вказана довідка не стосується укладеного договору, адже референс SAMDN1871 це ідентифікатор в банківських програмних комплексах даної угоди і відсутність цього номеру у анкеті-заяві не може свідчити про те, що довідка є частиною іншого договору.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені в апеляційних скаргах доводи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Згідно п. 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Частиною четвертою вказаної статті передбачено, що зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

Задовольняючи частково позовні вимоги Банку, суд першої інстанції, посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 03.07.2019 справа № 342/180/17, виходив з того, що відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність за порушення умов договору у виді сплати процентів, пені, комісії та штрафів. Витяг з умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку, який містяться в матеріалах даної справи, не містить підпису відповідача, тому його не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27.12.2010 шляхом підписання заяви.

У той же час, районний суд зазначив, що оскільки фактично отримані та використані надані позивачем грошові кошти в добровільному порядку відповідачем не повернуті, то з відповідача необхідно стягнути фактично отриману суму кредитних коштів (тіло кредиту).

Ухвалюючи додаткове рішення у справі, суд першої інстанції зазначив, що при ухваленні рішення суд дійшов висновку про часткове задоволення позову АТ КБ "ПриватБанк", позовні вимоги про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом, пені, комісії та штрафів суд визнав необґрунтованими, зазначивши про це лише в мотивувальній частині та не вирішив вказані вимоги в резолютивній частині рішення.

Однак повністю погодитись з такими висновками районного суду не може апеляційний суд, через їх невідповідність обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права.

Судом у справі встановлено, що 27.12.2010 ОСОБА_1 було укладено з позивачем договір про надання банківських послуг шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій, заповнивши розділи щодо своїх паспортних даних, місця проживання, сімейного стану, освіти та роду занять, у розділі «Ознайомившись із Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами ПриватБанку, прошу надати мені перераховані нижче послуги» проставлено відмітки у графі «платіжна картка кредитка «Універсальна», у графі «зазначте бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою кредитка «Універсальна»/GOLD» вказано 5 000 грн (а.с. 8).

У тексті вказаної заяви зазначено, що ОСОБА_1 згодна з тим, що ця заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг. Ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді. Зазначено, що Умовами та Правилами надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Позивачка зобов`язалась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватись з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

У розділі «Відмітки Банку» зазначено, що правильність і достовірність відомостей перевірені працівником банку, ідентифікація клієнта проведена згідно з Порядком ідентифікації клієнта під час відкриття рахунків і випуску платіжних карток.

27.12.2010 відповідачкою було підписано Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій, серед іншого, визначені базова процентна ставка в місяць (нараховується на залишок непростроченої заборгованості, виходячи з розрахунку 360 днів у році) в розмірі 3%, розміри пені, штрафів та комісій, наведені приклади використання кредитних коштів, а також зазначено, що відповідачка з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена (а.с. 9).

Згідно зазначених у довідці умов кредитування штраф за порушення строків оплати по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів становить 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Також Банком додано Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06.03.2010 № СП-2010-256 (а.с. 10-33), які відповідачкою не підписані.

Згідно наданого Банком розрахунку заборгованості за договором від 27.12.2010 станом на 31.05.2019 загальний розмір заборгованості становить 28 974,4 грн, з яких: 2 308,28 грн заборгованість за кредитом; 23 110,23 грн заборгованість за процентами; 1 700 грн нарахована комісія;

1 855,93 заборгованість по судовим штрафам (а.с. 5-7).

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком, іншою фінансовою установою в односторонньому порядку.

Умова договору щодо права банку, іншої фінансової установи змінювати розмір процентів в односторонньому порядку є нікчемною.

Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами у самому договорі).

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.

Згідно з вимогами чинного законодавства України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та у встановлений у зобов`язанні строк (термін) його виконання (ст. 526, 527, 530 ЦК України).

Статтею 525 ЦК України встановлено заборону односторонньої відмови від зобов`язання або односторонньої зміни його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим до його виконання.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його вартості, зокрема заборгованість за процентами за користування кредитними коштами та неустойкою.

Позивач, обґрунтовуючи позов в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 27.12.2010, посилався також на «Умови та правила надання банківських послуг», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua як невід`ємні частини спірного договору.

Оцінюючи доводи позивача про те, що з моменту підписання відповідачем заяви між ним та Банком був укладений договір в порядку ч. 1 ст. 634 ЦК України шляхом приєднання клієнта до запропонованого Банком договору, колегія суддів вважає за необхідне дотриматися правового висновку Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17, ухваленого в аналогічних правовідносинах, зміст якого зводиться до того, що роздруківка Умов та Правил із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15), та, що неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

Підстав відступити від цього правового висновку під час розгляду справи, що переглядається, колегія суддів не встановила.

Разом з тим, як зазначалось вище, 27.12.2010 відповідачка підписала Анкету-заяву, де виявила бажання оформити на своє ім`я кредитну картку, визначила її вид та вказала бажаний кредитний ліміт, про що проставила свій підпис, а також, цієї ж дати відповідачка підписала Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», в якій, серед іншого, визначені базова процентна ставка, розміри пені, штрафів та комісій, а також зазначено, що відповідачка з фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми плати за використання кредитних коштів ознайомлена, тобто остання погодилась у письмовому вигляді з умовами кредитування.

Колегія суддів не погоджується з позицією суду першої інстанції щодо неприйняття як належного доказу Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», оскільки судом помилково ототожнено комбінацію цифр на бланках анкети-заяви та Довідки, що використовуються для внутрішньої ідентифікації документів у банківських програмах, з номерами вказаних документів, а також зважаючи на те, що дана Довідка підписана відповідачкою в день підписання анкети-заяви 27.12.2010, згідно якої вона погодилась на отримання кредитної картки «Універсальна».

Відповідно до зазначених у Довідці умов кредитування базова процентна ставка за кредитом встановлена у розмірі 3% на місяць (36% річних) на залишок заборгованості, штраф за порушення строків оплати по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів становить 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій.

Укладення між сторонами договору шляхом підписання відповідачкою Анкети-заяви та Довідки про умови кредитування, відповідає вимогам статей 633, 634 ЦК України щодо порядку укладення договору приєднання.

За інформацією Банку ОСОБА_1 за кредитним договором були надані кредитні картки № НОМЕР_1 , дата відкриття 27.12.2010 зі строком дії до останнього дня 11/14 року, № НОМЕР_2 , дата відкриття 10.09.2014 зі строком дії до останнього дня 09/18 року та № НОМЕР_2 дата відкриття 24.12.2014 зі строком дії до останнього дня 09/18 року; 27.12.2010 було встановлено кредитний ліміт у сумі 900 грн, 21.01.2011 кредитний ліміт збільшено до 1 000 грн, 15.03.2011 кредитний ліміт збільшено до 1 200 грн, 21.04.2011 кредитний ліміт збільшено до 1 400 грн, 08.06.2011 кредитний ліміт збільшено до 1 600 грн, 17.10.2011 кредитний ліміт збільшено до 2 500 грн, 27.02.2012 кредитний ліміт збільшено до 3 500 грн, 26.01.2015 кредитний ліміт зменшено до 3 080 грн, 11.02.2015 кредитний ліміт зменшено до 2 880 грн, 31.05.2016 кредитний ліміт зменшено до 2 310 грн, 20.01.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с. 53, 71, 72).

З виписки по рахунку ОСОБА_1 вбачається, що після підписання анкети-заяви вона отримала кредитні картки та користувалась картковим рахунком 27.12.2010, їй було встановлено кредитний ліміт в сумі 900 грн, остання активно та систематично користувалася кредитними коштами та частково погашала заборгованість (а.с. 66-70).

Згідно з правовим висновком, викладеним у постановах Верховного Суду від 09.11.2018 справа № 911/3685/17 та від 04.06.2020 справа № 640/18354/14-ц до дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, також можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звіряння взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком районного суду про необхідність стягнення з ОСОБА_1 на користь Банку заборгованості за тілом кредиту в розмірі 2 308,28 грн.

28 березня 2018 року Велика Палата Верховного у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) прийняла постанову, у якій зробила правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.

Як вбачається з матеріалів справи остання кредитна картка № НОМЕР_2 була надана відповідачці зі строком дії до останнього дня 09/18 року.

В апеляційній скарзі Банком проведено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за відсотками за договором № б/н від 27.12.2010 станом на 30.09.2018, тобто на останній день строку дії картки, за яким, виходячи з погодженої сторонами у договорі базової процентної ставки в розмірі 3% (36% річних), розмір заборгованості за відсотками становить 3507,78 грн.

Зважаючи на положення ст. 1048 ЦК України, заборгованість за процентами за користування кредитними коштами в розмірі 3507,78 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь Банку.

У постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року, справа № 554/2743/14-ц, зроблено висновок про те, що оскільки штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності їх одночасне застосування за одне й те саме правопорушення суперечить положенням ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне й те саме порушення.

Отже, з огляду на вказаний правовий висновок Верховного Суду нарахована Банком ОСОБА_1 заборгованість по пені не підлягає стягненню з останньої.

Обґрунтованими, зважаючи на погодження сторонами, є вимоги Банку про стягнення судових штрафів, однак апеляційний суд не погоджується із визначеною до стягнення Банком сумою штрафу.

Як зазначалось вище, у Довідці про умови кредитування визначено, що штраф за порушення строків оплати по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж на 30 днів, становить 500 грн + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Таким чином, штраф має бути обрахований наступним чином: 500 грн + 290,80 грн (5% х (2 308,28 грн заборгованість за кредитом + 3 507,78 грн заборгованість за відсотками) = 790,80 грн.

Враховуючи викладене, висновок суду першої інстанції про відмову в стягненні з відповідачки заборгованості за процентами та штрафами є помилковим, у зв`язку з чим відповідно до приписів ст. 376 ЦПК України рішення суду підлягає зміні шляхом виключення з його мотивувальної частини мотивів щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, пенею та штрафами, а додаткове рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення вимог АТ КБ «Приватбанк» про стягнення із ОСОБА_1 заборгованості за процентами в сумі 3 507,78 грн та за штрафами в сумі 790,80 грн.

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

З урахуванням розміру задоволених позовних вимог АТ КБ «Приватбанк» на суму 6 606,86 грн (6,606,86 грн від 28 974,44 грн становить 22,80%), слід змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення судового збору, збільшивши стягнуту з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» суму судового збору з 153,68 грн до 437,99 грн (1 921 грн х 22,80% :100%)

Оскільки апеляційні скарги АТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню на суму 4 298,58 грн (4 290,58 грн від 6 263,71 грн становить 68,50%), у матеріалах справи наявні належні докази понесення позивачем витрат по сплаті судового збору за апеляційний розгляд справи (а.с. 117), то відповідно з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у розмірі 1 973,83 грн (2 881,50 грн х 68,50% : 100%) за апеляційний розгляд справи.

Керуючись ст.ст. 141, 367, 374, 376 ч. 1 п. 3, 4, ч. 4, 381-384, 389 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року змінити, виключивши з його мотивувальної частини мотиви щодо відмови у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами, пенею та штрафами.

Додаткове рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 29 вересня 2020 року скасувати в частині вирішення позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та штрафами.

Позовні вимоги Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами та штрафами - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (м. Київ, вул. Грушевського, буд. 1Д; ) 3 507 (три тисячі п`ятсот сім) грн 78 коп. заборгованості за процентами та 790 (сімсот дев`яносто) грн 80 коп. заборгованості за штрафами.

Заочне рішення Носівського районного суду Чернігівської області від 21 квітня 2020 року змінити в частині визначення розміру стягнутих з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) судових витрат, збільшивши суму судового збору зі 153 (ста п`ятдесяти трьох) грн 68 коп. до 437 (чотирьохсот тридцяти семи) грн 99 коп.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_1 (зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_3 ) на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» (вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ; ) 1 973 (одну тисячу дев`ятсот сімдесят три) грн 83 коп. судового збору за апеляційний розгляд справи.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: