Провадження № 22-ц/812/1809/20Суддя суду першої інстанції Паньков Д.А.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року м. Миколаїв Справа № 484/1312/20

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого Царюк Л.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Яворської Ж.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року, ухвалене під головуванням судді Панькова Д.А., в залі судового засідання в Первомайськ, за позовом Кредитної спілки «Взаємодовіра» (далі - КС «Взаємодовіра», кредитна спілка) до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

24 квітня 2020 року КС «Взаємодовіра» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення в солідарному порядку заборгованості по кредитному договору.

Позивач зазначав, що 15 лютого 2019 року між КС «Взаємодовіра» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 22, за яким кредитна спілка зобов`язалася надати ОСОБА_1 кредит у розмірі 100 000 грн. під 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, за виключенням дня отримання кредиту, строком на 24 місяці з 15 лютого 2019 року по 15 лютого 2021 року.

На забезпечення виконання цього договору в той же день між позивачем і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 22, за умовами якого остання зобов`язалася відповідати за своєчасне та повне виконання ОСОБА_1 зобов`язань по кредитному договору.

Крім цього, в той же день між позивачем та ОСОБА_3 був укладений окремий договір поруки № 22, відповідно до якого, остання також взяла на себе зобов`язання відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по тому ж самому кредитному договору.

До того ж, того ж дня, було укладено ще один окремий договір поруки№ 22 між позивачем та ОСОБА_4 , відповідно до якого, ОСОБА_4 взяла на себе зобов`язання відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по тому ж самому кредитному договору.

З моменту підписання кредитного договору ОСОБА_1 сплатила частками двадцять шість платежів. Прострочення по платежам станом на 15 квітня 2020 року складає 108 днів.

Посилаючись на те, що ОСОБА_1 не виконала свої зобов`язання перед кредитною спілкою, позивач просив стягнути з усіх відповідачів у солідарному порядку заборгованість по кредитному договору в розмірі 19 268, 71 грн., з яких: заборгованість по сплаті кредиту - 12 323,35 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 84,06 грн., прострочена заборгованість по сплаті відсотків 6 833 грн. 79 коп., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.

Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року позов задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_2 на користь КС «Взаємодовіра» заборгованість по кредитному договору № 22 від 15 лютого 2019 року у сумі 19 268,71 грн., з яких: заборгованість по сплаті кредиту - 12 323,35 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 84,06 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 6 833,79 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_3 на користь КС «Взаємодовіра» заборгованість по кредитному договору № 22 від 15 лютого 2019 року у сумі 19 268,71 грн., з яких: заборгованість по сплаті кредиту - 12 323,35 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 84,06 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 6 833,79 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 солідарно з ОСОБА_4 на користь КС «Взаємодовіра» заборгованість по кредитному договору № 22 від 15 лютого 2019 року у сумі 19 268,71 грн., з яких: заборгованість по сплаті кредиту - 12 323,35 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату кредиту - 84,06 грн.; прострочена заборгованість по сплаті відсотків - 6 833,79 грн.; 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків - 27,51 грн.

Також стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , з кожної окремо, на користь КС «Взаємодовіра» витрати по сплаті судового збору у розмірі 525, 50 грн.

Задовольняючи позовні вимоги у повному обсязі, місцевий суд виходив із доведеності позивачем прострочення виконання зобов`язання зі сторони позичальника ОСОБА_1 за договором кредитної лінії № 22, укладеного між кредитною спілкою та останньою 15 лютого 2019 року та наявності з боку ОСОБА_1 заборгованості по сплаті кредиту станом на 15 квітня 2020 року в розмірі 19 268, 71 грн.

Не погодившись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 , посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, просила його змінити та постановити нове судове рішення, яким стягнути з неї та ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь позивача 19 268 грн. заборгованості за кредитним договором № 22 від 15 лютого 2019 року.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовано тим, що суд вийшов за межі позовних вимог та зобов`язав ОСОБА_1 сплатити заборгованість у розмірі 19 268 грн. солідарно з кожним відповідачем по справі, чим порушив принцип диспозитивності судочинства та поклав на позичальника надмірний тягар по сплаті цієї заборгованості в розмірі, який втричі перевищує вказаний в позовних вимогах. Отже вона буде сплачувати по 19 268 грн. разом з кожним окремим відповідачем по справі, оскільки в рішенні суду вказано три суми стягнення у розмірі 19 268 грн., а тому позивач матиме право на стягнення кожної із зазначених сум.

Згідно ст. 266 ЦПК України суд ухвалюючи рішення на користь кількох позивачів або проти кількох відповідачів, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них, або визначити, що обов`язок чи право стягнення є солідарним.

Відзивів на апеляційну скаргу не надходило.

За приписами ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

За приписами ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як встановлено судом 15 лютого 2019 року між КС «Взаємодовіра» та ОСОБА_1 було укладено договір кредитної лінії № 22 на суму 100 000 грн. під 70% річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, за виключенням дня отримання кредиту, строком на 24 місяці з 15 лютого 2019 року по 15 лютого 2021 року.

КС «Взаємодовіра» в передбачений договором строк надала ОСОБА_1 передбачені договором кошти у розмірі 70 000 грн.

Відповідно до графіку розрахунків до цього Договору боржник зобов`язалася сплачувати борг щомісячними платежами та у визначені графіком строки.

Пунктом 3.3. кредитного договору визначено, що сторони домовились, що погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюватиметься згідно графіка повернення основної суми кредиту та сплати процентів, що є невід`ємною частиною цього Договору.

На забезпечення виконання кредитного договору в той же день між кредитною спілкою і ОСОБА_2 був укладений договір поруки № 22, за умовами якого остання зобов`язалася солідарно з позичальником відповідати за своєчасне та повне виконання останньою зобов`язань по кредитному договору.

Крім цього, в той же день між КС «Взаємодовіра» та ОСОБА_3 був укладений окремий договір поруки № 22, відповідно до якого, остання також взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником ОСОБА_1 зобов`язань по тому ж самому кредитному договору.

До того ж, того ж дня, було укладено ще один окремий договір поруки № 22 між позивачем та ОСОБА_4 , відповідно до якого, ОСОБА_4 виступила поручителем ОСОБА_1 та взяла на себе зобов`язання солідарно відповідати за своєчасне та повне виконання позичальником зобов`язань по тому ж самому кредитному договору.

За розрахунком кредитної спілки ОСОБА_1 з грудня 2019 року порушила свої зобов`язання щодо сплати щомісячних платежів у строки та розмірах, визначених графіком до кредитного договору.

У зв`язку із вищезазначеним, станом на 15 квітня 2020 року заборгованість за поточними щомісячними платежами становить 19 268,71 грн.

У справі, яка переглядається, суд встановив, що договори поруки від 15 лютого 2019 року укладено між кредитною спілкою та окремо з кожним з відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , відповідно до умов яких кожна поручилася перед кредитною спілкою за виконання грошових зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором. Умовами договорів поруки передбачено право кредитора пред`явити вимоги безпосередньо поручителю.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обов`язки, що складають зміст договірного зобов`язання.

Обсяг зобов`язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1,2 ст. 553 ЦК України).

Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Норми права, що регулюють інститут поруки, не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою за різними договорами поруки, якщо цими договорами не передбачено іншого.

У справі, що переглядається, позивач уклав окремі договори поруки з кожним відповідачем. Ці договори не передбачають солідарної відповідальності поручителів між собою, а тому вказані особи не несуть солідарної відповідальності перед позивачем.

Відповідальність кожного з поручителів перед позивачем є солідарною разом з позичальником як з боржником за основним зобов`язанням. Вказане випливає з пунктів 4.1 договорів поруки, які дослідив суд першої інстанції. При цьому умовами договорів поруки не передбачено солідарної відповідальності поручителів між собою.

Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Відтак, з огляду на солідарний обов`язок перед кредитором позичальнику (боржника за основним зобов`язанням) з кожним із поручителів кредитор має право вибору звернення з вимогою до них разом чи до будь-кого з них окремо.

У цій справі кредитна спілка заявила однакову вимогу до кожного з відповідачів про стягнення заборгованості за одним кредитним договором солідарно з позичальника та поручителів.

Право особи заявити однорідні позовні вимоги до кількох відповідачів передбачено у процесуальному законі незалежно від того, чи існує між цими відповідачами солідарне зобов`язання. Спільний розгляд позовних вимог кредитора до боржника за основним зобов`язанням і кількох поручителів не створює солідарного обов`язку для останніх.

Отже аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, чим порушив принцип диспозитивності судочинства та поклав на позичальника надмірний тягар по сплаті заборгованості в розмірі, який втричі перевищує вказаний в позовних вимогах є безпідставними.

Не заслуговують на увагу посилання скаржника на вирішення тим же місцевим судом аналогічних позовних заяв КС «Взаємодовіра» в інших цивільних справах, оскільки ст. 263 ЦПК України не передбачає при застосуванні норм права враховувати висновки суду першої інстанції щодо застосування відповідних норм права.

За такого, доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду.

За наслідками розгляду апеляційної скарги встановлено, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права. Отже, відповідно до ст. 375 ЦПК України суд залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення без змін, оскільки відсутні підстави для скасування або зміни судового рішення.

Частиною 13 ст. 141 ЦПК України передбачено, якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки в цьому випадку оскаржуване судове рішення підлягає залишенню без змін, то розподілу судових витрат апеляційний суд не здійснює.

Керуючись ст. ст. 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 20 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання її повного тексту в порядку та випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.