ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/8563/20 Справа № 201/5910/18 Суддя у 1-й інстанції - Антонюк О. А. Суддя у 2-й інстанції - Пищида М. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Пищиди М.М.

суддів Ткаченко І.Ю., Каратаєвої Л.О.

за участю секретаря судового засідання Бондаренка В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року за заявою ОСОБА_1 про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року ОСОБА_1 в задоволенні заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено.

Не погодившись з вказано ухвалою, ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просить ухвалу скасувати, прийняти нове судове рішення, яким заяву задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за потрібне апеляційну скаргу залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Відмовляючи у задоволенні заяви, суд першої інстанції виходив з відсутності підстав для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з наступних підстав.

Так питання щодо визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, регламентовано ч.2 ст.432 ЦПК України, за положеннями якої суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

При цьому порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначені положеннями ЗУ «Про виконавче провадження».

Статтею 25 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Стосовно примусового виконання рішень, то відповідно до норм ч.1 ст.27 ЗУ «Про виконавче провадження» воно починається на наступний день після закінчення відповідних строків повного виконання зобов`язань, у разі ненадання божником у вказані строки, документального підтвердження повного виконання ним рішення.

У пункті 13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5, визначено, що органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів на їх виплати стягувачам у національній валюті, а також відповідні рахунки для обліку аналогічних операцій в іноземній валюті в банках.

Згідно із п.п.13.1,13.2 Наказу Міністерства юстиції України від 02.04.2012 №512/5 «Про затвердження Інструкції з організації примусового виконання рішень» органи ДВС мають відповідні рахунки в органах Державної казначейської служби України для обліку депозитних сум і зарахування стягнутих з боржників коштів та їх виплати стягувачам у національній валюті.

Не допускається видача та переказ стягнутих державним виконавцем сум стягувачам без зарахування на депозитний рахунок ДВС.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 23 травня 2019 року позовну заяву задоволено частково, а саме: стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 моральну шкоду в сумі 100 000 грн. В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення моральної шкоди відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 1 000 грн.

24 липня 2019 року до Соборного ВДВС у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління МЮ надійшов виконавчий лист від 27.06.2019 року № 201/5910/18 виданий Жовтневий районним судом м. Дніпро та 29 липня 2019 року відкрито виконавче провадження № 59638146.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 08 липня 2020 року вище вказане рішення суду залишено без змін.

ОСОБА_1 в підтвердженні погашення заборгованості, надано квитанцію № від 08 липня 2020 року про переказ 100 000 грн. ОСОБА_2 моральної шкоди відповідно до рішення Жовтневого районного суду м.Дніпро від 23 травня 2019 року.

При цьому в порушення вищенаведених вимог законодавства, боржник не перерахував кошти для погашення заборгованості перед ОСОБА_2 за виконавчими листами на відповідний рахунок ДВС.

Таким чином, враховуючи встановлені у справі фактичні обставини, а також вищенаведені норми законодавства, апеляційний суд прийшов до висновку про те, що вимоги заяви у цій справі про визнання виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, є необґрунтованими, адже після спливу строку на добровільне виконання судового рішення, що має місце в даному випадку, боржник має вчиняти погашення заборгованості згідно процедури, визначеної ЗУ «Про виконавче провадження» та Інструкції з організації примусового виконання рішень, тобто з урахуванням сплати виконавчого збору та погашення боргу шляхом внесення коштів на депозитний рахунок ДВС.

Крім того, заявником не надано суду доказів того, що кошти в сумі 100 000 грн, які боржник ніби то сплатив стягувачу згідно квитанції № від 08 липня 2020 року були перераховані Банком на рахунок стягувача, що необхідне для підтвердження факту погашення боргу.

Таким чином, колегія суддів зазначає, що відповідно до положення п.13.1 Інструкції з організації примусового виконання рішень, вказана правова норма не забороняє погасити заборгованість безпосередньо стягувачу. Тут слід врахувати, що після відкриття виконавчого провадження та закінчення строку на добровільне виконання рішення погашення боргу має здійснюватися саме шляхом внесення коштів на депозитний рахунок ДВС для їх подальшого перерахування стягувачу з відрахуванням відповідного виконавчого збору.

Апеляційний суд відхиляє всі апеляційні доводи з посиланням на те, що зобов`язання між сторонами виконавчого провадження припинилися їх належним виконанням, адже відповідних доказів про повне погашення боргу у встановленому законодавством порядку суду надано не було, чим порушено положення ч.1 ст.81 ЦПК України про те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 375, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена відповідно до чинного законодавства.

Судді: