Провадження номер 2/741/708/20
Єдиний унікальний номер 741/1410/20
РІШЕННЯ

іменем України

30 грудня 2020 року м. Носівка

Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді Крупини А.О.,

з участю секретаря судового засідання Качан О.В.,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки,

УСТАНОВИВ:

Представник позивача адвокат Яцун Володимир Михайлович від імені та в інтересах позивача звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла мати позивача ОСОБА_3 . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із земельних ділянок площею 3,02 га, кадастровий номер :02:002:0778 та площею 0,24 га, кадастровий номер :02:002:0568, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться на території Носівської міської ради Чернігівської області. За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким все своє майно заповіла ОСОБА_4 . Позивач уважається такою, що прийняла спадщину на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України. У вересні 2020 року представник позивача звертався до Носівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав. Нотаріус, оглянувши документи, надала відмову у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на вищевказані земельні ділянки у зв`язку з тим, що державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 033421 та серія ЧН № 033299 виготовлені з порушенням вимог ст. 25 ЦК України, а саме державні акти на право власності на земельні ділянки видано і зареєстровано після смерті ОСОБА_3 . Отже, за життя ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства України розпочала процес приватизації земельних ділянок, але не встигла отримати правовстановлюючі документи на ці земельні ділянки.

Тому представник позивача просив суд визнати за ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 право на завершення приватизації земельних ділянок площами 3,02 га та 0,24 га, які призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва й розташовані на території Носівської міської ради Чернігівської області, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки на ім`я позивача ОСОБА_1 .

У підготовче судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без участі позивача та представника позивача.

У підготовче судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій зазначила, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просила розгляд справи проводити без участі представника міської ради.

У підготовче судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що не заперечує проти задоволення позовних вимог та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 належали:

- земельна ділянка площею 3,02 га, кадастровий номер :02:002:0778, яка знаходиться на території Носівської міської (раніше Червонопартизанської сільської) ради Чернігівської області, цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 033421, виданого 10.11.2004 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації № 177 від 30.04.2004 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 11 (а. с. 11, 12-15);

- земельна ділянка площею 0,24 га, кадастровий номер :02:002:0568, яка знаходиться на території Носівської міської (раніше Червонопартизанської сільської) ради Чернігівської області, цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала ОСОБА_3 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 033299, виданого 10.11.2004 року на підставі розпорядження Носівської районної державної адміністрації № 177 від 30.04.2004 року, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12 (а. с. 16, 17-20).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а. с. 4).

Судом встановлено, що державні акти на ім`я ОСОБА_3 видані вже після її смерті.

Отже, за життя ОСОБА_3 відповідно до вимог чинного законодавства України розпочала процес приватизації вказаних земельних ділянок, але не встигла отримати правовстановлюючих документів на ці земельні ділянки у зв`язку зі смертю.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

За життя ОСОБА_3 склала заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті, і на що вона за законом матиме право, заповідала ОСОБА_5 , що підтверджується копією заповіту, посвідченого 11 червня 2003 року секретарем Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області (а. с. 6). Заповіт чинний, його не змінено й не скасовано, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 35). Отже, спадкування після смерті ОСОБА_3 здійснюється за заповітом.

Прізвище ОСОБА_5 після одруження ОСОБА_6 , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 7), копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 8), копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а. с. 9), копією свідоцтва про одруження (а. с. 9).

Отже, ОСОБА_1 є спадкоємцем ОСОБА_3 за заповітом.

Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_3 не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину (а. с. 33).

У судовому засіданні встановлено, що спадщину після смерті ОСОБА_3 прийняла дочка ОСОБА_1 у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно на час смерті спадкодавця була зареєстрована разом зі спадкодавцем, що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-28/17 від 07 лютого 2019 року (а. с. 5), та не відмовилася від прийняття спадщини.

Також згідно з копією вищевказаної довідки разом зі спадкодавцем на час смерті була зареєстрована дочка ОСОБА_2 третя особа у справі, яка не заявляла самостійних вимог щодо предмета спору та не заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 (а. с. 43).

Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1225 ЦК України, п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Відповідно до п. «г» ст. 81, ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

Захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання права, як передбачено п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України.

Відповідно до ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав.

Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України.

У судовому засіданні встановлено, що позивачеві відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірні земельні ділянки після смерті матері ОСОБА_3 , оскільки державні акти на право власності на земельну ділянку серія ЧН № 033421 та серія ЧН № 033299 виготовлені з порушенням вимог ст. 25 ЦК України, а саме державні акти на право власності на земельні ділянки видано і зареєстровано після смерті ОСОБА_3 , що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної ДНК про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 641/02-31 від 08 вересня 2020 року (а. с. 21).

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ листом від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних прав про спадкування» роз`яснив, що в разі, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця.

Право на завершення процедури приватизації та отримання земельних ділянок у власність, яке належало померлій ОСОБА_3 на момент відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті.

На земельні ділянки виготовлена технічна документація (а. с. 15, 20), земельним ділянкам присвоєно кадастрові номери.

Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд робить висновок, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на рахунок позивача.

Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

При зверненні до суду позивач ОСОБА_1 сплатила судовий збір у сумі 840,80 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 3).

Ураховуючи, що на час подачі відповідачем заяви про визнання позову розгляд справи по суті не розпочався, суд вважає за необхідне повернути позивачу ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Керуючись ст. ст. 1216, 1218, 1268 ЦК України, п. «г» ст. 81, 125, ч. 1 ст. 131, п. 1 ч. 3 ст. 152 ЗК України, ст. ст. 200, 211, 248, 259, 263, 264, 265, 273, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, ОСОБА_2 , про визнання у порядку спадкування права на завершення приватизації земельних ділянок та одержання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , право на завершення приватизації земельних ділянок площею 3,02 га, кадастровий номер :02:002:0778, та площею 0,24 га, кадастровий номер :02:002:0568, які знаходяться на території Носівської міської (раніше Червонопартизанської сільської) ради Носівського району Чернігівської області, цільове призначення землі для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, на які на ім`я ОСОБА_3 були видані державні акти на право власності на земельну ділянку серії ЧН № 033421 та серії ЧН № 033299, та одержання документів, що посвідчують право власності на ці земельні ділянки, на ім`я ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Носівському районі Чернігівської області повернути ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений в АТ «Ощадбанк» з порталу http://court.gov.ua/ за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025361, отримувач коштів УК у Носiв.р-нi/Носівськ.р-н/22030101, , судовий збір у сумі 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. відповідно до квитанції про сплату № 2889 від 10 листопада 2020 року.

Решту судових витрат по сплаті судового збору покласти на рахунок позивача.

На рішення може бути подана апеляційна скарга протягом тридцяти днів з дня його ухвалення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя А.О. Крупина