Справа № 344/5654/19
Провадження № 22-ц/4808/1218/20
Головуючий у 1 інстанції Бородовський С. О.
Суддя-доповідач Василишин
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі:

судді-доповідача Василишин Л.В.,

суддів: Максюти І.О., Горейко М.Д.

секретаря Мельник О.В.

за участю представника апелянта Дрогомирецького І.М. ,

представника позивача Калинюка Р.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_3 - Дрогомирецького Ігоря Миколайовича на додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 10 вересня 2020 року у складі судді Бородовського С.О., ухвалене в м.Івано-Франківську, у справі за позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_4 до ТзОВ " Оазіс Тревел Україна", ФОП ОСОБА_3 , ПрАТ ТК "АйТІ-тур" про захист прав споживача, зобов`язання повернути кошти та відшкодувати моральну шкоду за ненаданні туристичні послуги,

в с т а н о в и в:

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.02.2020 року позов Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_4 до ТзОВ " Оазіс Тревел Україна", ФОП ОСОБА_3 , ПрАТ ТК "АйТІ-тур" про захист прав споживача, зобов`язання повернути кошти та відшкодувати моральну шкоду за ненадані туристичні послуги - задоволено частково.

Розірвано договір про надання туристичних послуг №857493 від 15/03/2018, укладений між ОСОБА_4 та ТзОВ " Оазіс Тревел Україна".

Зобов`язано ТзОВ «Оазіс Тревел Україна» повернути ОСОБА_4 27579 гривень за ненадані туристичні послуги та відшкодувати 20000 гривень моральної шкоди. В іншій частині позову відмовлено.

24.02.2020 року представник ФОП ОСОБА_3 - адвокат Дрогомирецький І.М. подав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу та просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 понесені аитрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,0 грн. (том-1, 173-174).

Додатковим рішенням Івано-Франківського міського суду від 10 вересня 2020 року заяву задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на ФОП ОСОБА_3 1500 гривень судових витрат на правничу допомогу. В іншій частині вимог відмовлено.

Представник ФОП ОСОБА_3 - Дрогомирецький І.М. на додаткове рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта зазначив, що у відзиві на позовну заяву відповідач ФОП ОСОБА_3 у відповідності до вимог ЦПК України надав попередній розрахунок судових витрат, які відповідач очікував понести у зв`язку із розглядом справи.

На підтвердження понесених витрат суду надано договір від 06.05.2019 року, укладений між ФОП ОСОБА_3 та адвокатом Дрогомирецьким І.М.

20.02.2020 року сторонами договору підписано акт приймання - передачі наданих послуг з правничої допомоги у справі №344/5654/19 на загальну суму 10 000,0 грн.

Відповідачем ФОП ОСОБА_3 сплачено 10 000,0 грн., про що свідчить квитанція від 21.02.2020 року №П359.

Стягуючи з позивача 1500,0 грн., суд зіслався на те, що в позові відмовлено з підстави недоведення наявності у позивача солідарної вимоги, не доведено солідарного обов`язку відповідачів, невірно визначено правові підстави солідарної відповідальності, всупереч встановленому правовому порядку пред`явлено позов про солідарний обов`язок відповідачів. Тобто суд посилається на те, що позивачем не вірно застосовано механізм судового захисту.

Представник апелянта вказує, що помилковіть визначення позивачем ФОП ОСОБА_3 як відповідача по справі жодним чином не вспливає на необхідність та обсяг застосування ним своїх процесуальних прав.

Адвокат Дрогомирецький І.М. не погоджується також із висновком суду про те, що в договорі не визначено переліку послуг правничої допомоги, не встановлено їх вартості і порядку обчислення з посиланням на ч.4 ст.632 ЦК України.

Посилаючись на положення ст.ст.626,632 ЦК України, адвокат зазначає, що законодавець не визначає для сторін необхідності визначати конкретну вартість безпосередньо у тексті договору та в момент укладення договору, а в деяких договорах, в тому числі і про надання правової допомоги, неможливо визначити точну ціну договору до завершення виконання зобов`язань однієї із сторін. Крім того, пунктом 3.3 договору від 06.05.2019 року встановлено, що остаточний розмір витрат клієнта та фактично надані адвокатом послуги підтверджуються актами приймання-передачі. Водночас в Акті приймання-передачі наданих послуг від 20.02.2020 року сторонами визначено вартість наданих послуг на загальну суму 10 000,0 грн.

Адвокат вказує, що суд з посиланням на ч.4 ст.634 ЦК України зазначає, що виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору вартість послуг правничого характеру відповідного переліку, кількості і якості не може бути оцінено більше 1500 гривень.

Однак, оскаржуване рішення не містить жодних джерел інформації або розрахунків, які використвувалися для визначення звичайих цін на аналогічні товари, роботи або поалуги на момент укладення договору, тому безпідставним є визначений судом розмір витрат 1500,0 грн.

Посилаючись на вказані обставини, Дрогомирецький І.М. просив скасувати додаткове рішення та ухвалити нове, яким заяву про відшкодування витрат на правову допомогу задовольнити у повному обсязі, крім того стягнути з ОСОБА_4 судові витрати.

У засіданні апеляційного суду представник відповідача скаргу підтримав просив її задоволити.

Представник позивача ОСОБА_4 скаргу не визнав, просив відмовити в її задоволенні.

Відповідно до ст.367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з пунктом 3 частини першої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Встановлено, що рішенням Івано-Франківського міського суду від 20.02.2020 року позов Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області в інтересах ОСОБА_4 до ТзОВ " Оазіс Тревел Україна", ФОП ОСОБА_3 , ПрАТ ТК "АйТІ-тур" про захист прав споживача, зобов`язання повернути кошти та відшкодувати моральну шкоду за ненадані туристичні послуги - задоволено частково. Розірвано договір про надання туристичних послуг №857493 від 15/03/2018, укладений між ОСОБА_4 та ТзОВ " Оазіс Тревел Україна". Зобов`язано ТзОВ «Оазіс Тревел Україна» повернути ОСОБА_4 27579 гривень за ненадані туристичні послуги та відшкодувати 20000 гривень моральної шкоди.

В іншій частині позову відмовлено.

Таким чином, суд відмовив у задоволенні позову в частині вимог до відповідачів ФОП ОСОБА_3 та ПрАТ ТК "АйТІ-тур".

При ухваленні рішення судом не вирішено питання про судові витрати, у зв`язку з чим 24.02.2020 року представник ФОП ОСОБА_3 - адвокат Дрогомирецький І.М. подав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу та просив стягнути з ОСОБА_4 на користь ФОП ОСОБА_3 понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,0 грн. (том-1, 173-174).

Задовольняючи заяву Дрогомирецького частково, суд першої інстанції виходив з того, що у задоволенні позову до відповідача ФОП ОСОБА_3 відмовлено з підстави не доведення перед судом наявності у позивача солідарної вимоги, не доведено солідарного обов`язку відповідачів, невірно визначено правові підстави солідарної відповідальності, всупереч встановленому правовому порядку пред`явлено позов про солідарний обов`язок відповідачів. Крім того, в договорі про правову допомогу не визначено переліку послуг правничої допомоги, не встановлено їх вартості і порядку обчислення. При цьому, посилаючись на положення ст. 632, ч. 4 ст. 632 ЦК України, суд зазначив, що якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору, відтак вартість наданих адвокатом послуг правничого характеру відповідного переліку, кількості і якості не може бути оцінено більше 1500 гривень.

Проте погодитись із таким висновком суду не можна, оскільки судом неправильно застосовано норми процесуального права.

За приписами ч.ч.1,2,3 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст.134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.

У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.

Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Таким чином, в розумінні наведеної норми законодавець передбачив, що сплаті підлягає компенсація витрат адвоката, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з положеннями ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За приписами ч.5 ст.137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами.

Так, згідно ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи (в тому числі і витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката), покладаються:

1) у разі задоволення позову - на відповідача;

2) у разі відмови в позові - на позивача;

3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані:

- договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.);

- документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Така ж позиція висловлена Верховним судом і у Постанові ВС від 09 червня 2020 року по справі № 466/9758/16-ц провадження № 61-39474св18, Постанові ВС в ід 15 квітня 2020 року у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19).

З матеріалів справи №344/5654/19 вбачається, що представником відповідача ФОП ОСОБА_3 був адвокат Дрогомирецький І.М., який діяв на підставі ордеру серії ІФ №079101 від 10.05.2019 року та договору №2019/1 про надання професійної правничої допомоги від 06.05.2019 року (том-1, а.с.,61,175-177).

13.05.2019 року адвокат Дрогомирецький І.М. в інтересах відповідача ФОП ОСОБА_3 подав відзив на позовну заяву, в якому на виконання ст.134 ЦПК України та п.8 ч.3 ст.178 ЦПК України надав попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат, а саме за надання правової допомоги на суму 15000,0 грн. (том-1, а.с.54-59).

У відповідності з вимогами ч.8 ст.141 ЦПК України 24.02.2020 року адвокат Дрогомирецький І.М. подав клопотання про відшкодування витрат на правову допомогу (том-1, а.с.173-174).

До клопотання долучено копію договору №2019/1 про надання професійної правничої допомоги від 06.05.2019 року, Акт приймання-передачі послуг від 20.02.2020 року з описом наданих послуг на суму 10 000 грн., з яких: 2000,0 грн. - вивчення документів по справі, аналіз нормативно-правової бази та судової практики, формування правової позиції; 3000,0 грн. - підготовка та подання відзиву на позовну заяву; 2000,0 грн. - правовий аналіз відповіді на відзив, підготовка та подання заперечення; 3000,0 грн.- забезпечення участі адвоката у судових засіданнях суду першої інстанції (том-1, а.с.178).

Матеріалами справи підтверджено, що 13.05.219 року адвокат Дрогомрецький І.М. подав відзив на позовну заяву (том-1, а.с.54-59), 04.07.2019 року адвокатом подано заперечення (а.с.114-117), крім того Дрогомирецький І.М. представляв інтереси ФОП ОСОБА_3 у судових засіданнях суду першої інстанції.

На підтвердження оплати відповідачем ФОП ОСОБА_3 наданих послуг адвоката представлено квитанцію №ПН359 від 21.02.2020 року, з якої вбачається, що платник ФОП ОСОБА_3 оплатив на рахунок отримувача ФОП ОСОБА_1 10 000,0 грн. (том-1, а.с.179).

Отже, представником Дрогомирецьким І.М. належними та допустимими доказами доведено склад та розмір витрат відповідача ФОП ОСОБА_3 , пов`язаних з оплатою правової допомоги.

Враховуючи зміст резолютивної частини рішення Івано-Франківського міського суду від 20.02.2020 року, яким позивачеві відмовлено у задоволенні позову в частині вимог до відповідача ФОП ОСОБА_3 , а також з огляду на положення ст.141 ЦПК України та беручи до уваги представлені адвокатом Дрогомирецьким І.М. докази, апеляційний суд вважає підставною заяву останнього щодо стягнення з позивача на користь ФОП ОСОБА_3 витрат на правову допомогу у розмірі 10 000,0 грн.

Посилання суду першої інстанції на те, що в позові відмовлено з підстави недоведення перед судом наявності у позивача солідарної вимоги, не доведено солідарного обов`язку відповідачів, не спростовує факту відмови судом у задоволенні позову до відповідача ФОП ОСОБА_3 та факту понесення ним витрат на правову додпомогу у вказаному розмірі.

Не є обгрунтованим і твердження суду про те, що в договорі про правову допомогу не визначено переліку послуг правничої допомоги, не встановлено їх вартості і порядку обчислення.

Як вбачається з Договору №2019/1 про надання професійної правничої допомоги від 06.05.2019 року орієнтовний перелік послуг визначений у пунктах 1.2.1-1.2.6 договору. Пунктом 1.2.7 крім того, встановлено, що інші послуги надаються за запитами клієнта.

Згідно п. 3.3 договору сторони домовились про те, що ціна договору, відповідно до ст.30 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" визначається у фіксованому розмірі. Остаточний розмір витрат клієнта та фактично надані адвокатом послуги відповідно до умов цього договору підтверджуються оформленими сторонами у встановленому законодавством порядку Актами приймання-передачі наданих послуг.

Посилання суду на звичайні ціни, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору при визначенні вартості послуг правничого характеру у даній справі апеляційний суд також розцінює критично, оскільки визначаючи суму витрат у розмірі 1500,0 грн., суд не навів жодного обгрунтування та не спростував представлений адвокатом розрахунок витрат та опис робіт.

Як зазначила Велика Палата Верховного Суду додатковій постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс1 при розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності.

Велика Палата Верховного Суду при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважає за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення.

В спірному випадку у матеріалах справи відсутні будь які докази подання стороною позивача клопотання про зменшення витрат на правову допомогу з обгрунтуванням неспівмірності витрат.

У засіданні апеляційного суду представник позивача Калинюк Р.С. заперечив щодо стягнення вищевказаних витрат, посилаючись на те, що розмір витрат не підтверджено належними та допустимими доказами, оскільки згідно долученої квитанції ФОП ОСОБА_3 сплачено кошти в розмірі 10 000 грн. ФОП ОСОБА_1 , що не є підтвердженням надання правової допомоги адвокатом.

Однак, наведена обставина не спростовує факту оплати відповідачем ФОП ОСОБА_3 послуг, наданих адвокатом Дроголмрецьким І.М. та не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви останнього.

Суд першої інстанції на зазначені обставини та положення закону уваги не звернув, тому судове рішення не відповідає вимогам ст.263 ЦПК України щодо законності й обгрунтованості, а зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення питання, що в силу ст. 376 ЦПК України є підставою для скасування додаткового рішення з ухваленням нового рішення про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу представника ФОП ОСОБА_3 - Дрогомирецького Ігоря Миколайовича задоволити.

Додаткове рішення Івано-Франківського міського суду від 10 вересня 2020 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Стягнути з ОСОБА_4 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) на користь ФОП ОСОБА_3 ( АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_2 ) 10 000,0 грн. (десять тисяч гривень) понесених витрат на правову допомогу у даній справі.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 04 листопада 2020 року.

Суддя-доповідач: Василишин Л.В.

Судді: Максюта І.О. Горейко М. Д.