П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Київ

Справа №367/3573/18

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Поливач Л.Д., Шкоріної О.І.

секретаря: Довгополої А.В.

учасники справи: позивач Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк»,

відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області, ухваленого у складі судді Оладько С.І. 22 червня 2020 у справі за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості та по заяві про уточнення позовних вимог акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 про стягнення заборгованості, -

Справа №367/3573/18
№ апеляційного провадження:22-ц/824/10563/2020
Головуючий у суді першої інстанції: Оладько С.І.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
ВСТАНОВИВ:

Історія справи

Короткий зміст позовних вимог

Позивач звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором

Позовна заява мотивована тим, що 11 травня 2007 року між ним та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 3100,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Публічне Акціонерне Товариство Комерційний Банк «Приватбанк» є правонаступником прав та обов`язків Закритого Акціонерного товариства Комерційний Банк «Приватбанк», у зв`язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на Публічне Акціонерне Товариства Комерційний Банк «Приватбанк» (надалі-Банк), про що зазначено у п. 1.1 Статусу ПАТ КБ «Приватбанк». 17.09.2009 проведено державну реєстрацію вказаних змін.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку в будь який момент змінити(зменшити бо збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п.3.3 Умов та правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

Позивач зазначає, що він свої зобов`язання за Договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених Договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

Відповідач не виконувала належним чином свої зобов`язання. Станом на 31.03.2018 року відповідач має заборгованість 16677.74 грн., з яких:

2768.30 грн. - заборгованість за кредитом;

9453.87 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом;

3185.20 грн.- заборгованість за пенею та комісією;

а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг;

500,00 грн. - штраф (фіксована частина);

770.37 грн. - штраф (процентна складова).

03 січня 2019 року представником АТ КБ «Приватбанк» було подано уточнюючу позовну заяву, в якій зазначено, що 10 серпня 2014 року, позичальник, ОСОБА_1 , померла. Спадкоємці ОСОБА_1 мали право подати заяву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 10 серпня 2014 року по 10 лютого 2015 року.

Також зазначають, що спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є ОСОБА_2 (яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх дітей ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ), ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Крім того, зазначають, що станом на дату смерті заборгованість позичальника перед банком за кредитним договором № б/н від 11.05.2007 року становить -10519.50 грн., яка складається з:

2768.30 грн. - заборгованість за кредитом;

5774.80 грн.- заборгованість за відсотками;

1976.40 грн.- заборгованість з пені та комісії.

Позивач просив стягнути із відповідачів заборгованість за кредитним договором у сумі 10519 гривень 50 копійок та судові витрати.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01 червня 2018 року призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі.

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто солідарно із ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , які проживають за адресою АДРЕСА_1 та ОСОБА_7 ,який проживає за адресою АДРЕСА_2 на користь акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» () заборгованість за кредитним договором №б/н від 11.05.2007 року у сумі 2768,30 грн та судові витрати 1762 грн., а всього стягнути 4530 грн 30 коп.

В іншій частині позову відмовлено.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо стягнення заборгованості за процентами, суд першої інстанції виходив з того, що відсутні підстави вважати, що при укладанні договору з позичальником АТ КБ «ПриватБанк» дотримало вимог, передбачених ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк.

Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги

14 липня 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» подало до Київського апеляційного суду через Ірпінський міський суд Київської області апеляційну скаргу, у якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення судом норм процесуального права, просить скасувати рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами та ухвалити в цій частині нове судове рішення, задовольнивши позовні вимоги в цій частині в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що відповідно до підписаної позичальником акети-заяви 11 травня 2007 року, відповідач згоден, що анкета-заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку, правилами користування карткою, основними умовами обслуговування складають договір про надання банківських послуг. Судом першої інстанції допущено однобічність та неповноту судового розгляду, висновки суду не відповідають встановленим фактичним обставинам по справі.

Рух апеляційної скарги та матеріалів справи

20 липня 2020 року матеріали цивільної справи № 367/3573/18 надійшли до Київського апеляційного суду.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями

від 20 липня 2020 року справу передано судді-доповідачу.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 21 липня 2020 року відкрито апеляційне провадження у цій справі.

Копію ухвали про відкриття провадження разом з копіями апеляційної скарги та доданими до неї матеріалами надіслано учасникам справи і встановлено строк для подачі відзиву на апеляційну скаргу тривалістю п`ять днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвалою Київського апеляційного суду від 22 вересня 2020 року справу призначено до розгляду з повідомлення учасників справи.

Доводи інших учасників справи

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Позиція Київського апеляційного суду

Явка учасників справи

За правилами частини другої статті 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

За наведених вище обставин, врахувавши правила частини другої статті 372 ЦПК України, Київський апеляційний суд вважає за можливе здійснити розгляд апеляційної скарги АТ КБ«КБ«ПриватБанк» на рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року за відсутності учасників справи.

Оскільки розгляд справи відбувається за відсутності учасників справи, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.5 ст.268 ЦПК України).

Заслухавши доповідь судді-доповідача, вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Частинами першою-третьою статті 367 ЦПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Фактичні обставини справи

Встановлено, що 11 травня 2007 року між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 3100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Також встановлено, що відповідач ОСОБА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією актового запису про смерть № 308 від 14 серпня 2014 року (т.1 а.с.55,114).

Згідно поданого до суду розрахунку заборгованості за договором б/н від 11 травня 2007 року станом на дату смерті, а саме на 10 серпня 2014 року позичальнику нарахована заборгованість у суммі -10519.50 грн., яка складається з:

2768.30 грн. - заборгованість за кредитом;

5774.80 грн.- заборгованість за відсотками;

1976.40 грн.- заборгованість з пені та комісії; (т.1 а.с.63-64).

Вирішуючи спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог що стосується стягнення з відповідача заборгованості за відсотками (що включені до заборгованості за простроченим тілом кредиту), пенею та штрафами, суд першої інстанції зробив висновок про те, що що анкета-заява, підписана відповідачем, не містить умов кредитування, відомостей про встановлення кредитного ліміту, розміру відсоткової ставки та штрафних санкцій. А матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до позовної заяви Витяг з Умов розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Колегія суддів повністю погоджується з таким висновком суду першої інстанції .

У частинах першій, другій та п`ятій статті 263 ЦПК України встановлено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване судове рішення відповідає повністю.

Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми матеріального права

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

У частині першій статті 1055 ЦК України передбачено, що кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України (у редакції, чинній на момент укладення кредитного договору) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із частиною першою та другою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

У частині першій статті 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі

№ 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) відступлено від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладений у раніше прийнятій постанові від 24 вересня 2014 року (провадження № 6-144цс14) та зроблено висновок, що «у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У заяві позичальника від 30 листопада

2010 року процентна ставка не зазначена. Крім того, у цій заяві, підписаній сторонами, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру.

В даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах встановлених актами законодавства, зокрема статтями 625, 1048 ЦК України позивач не пред`явив. Пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Тому відсутні підстави вважати, що при укладенні договору АТ КБ «ПриватБанк» дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону - споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору».

Отже, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованість за відсотками (що включені до заборгованості за простроченим тілом кредиту), пенею та штрафами.

Висновки за результатом розгляду апеляційної скарги

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права

Враховуючи наведене, колегія суддів залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року - без змін, оскільки підстави для скасування судового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 268 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк» - залишити без задоволення.

Рішення Ірпінського міського суду Київської області від 22 червня 2020 року залишити без змін.

Постанова Київського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня вручення такого судового рішення лише з підстав, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини третьої статті 389 ЦПК України.

Суддя-доповідач: А.М. Стрижеус

Судді: Л.Д. Поливач

О.І. Шкоріна