_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/1045/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого - судді Калініченко Л.В.

при секретарі Кириковій О.О.,

за участю:

представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження в режимі відео конференції цивільну справу за позовною заявою

ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення грошових коштів,

та за позовною заявою

ОСОБА_3

до ОСОБА_4

про стягнення грошових коштів,

внаслідок невиконання умов договору,

ВСТАНОВИВ:

18 жовтня 2019 року до Київського районного суду міста Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, в якій позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 1751580 гривень 00 копійок, в якості штрафу за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В.

В обґрунтування позову, позивачка посилалась на те, що 11.10.2018 року між нею та відповідачем було укладено договір купівлі продажу 1/2 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно умов договору Сторонами було передбачено розстрочку платежів згідно графіку.

В забезпечення виконання зобов`язань по договору, між сторонами було укладено іпотечний договір, згідно умов якого сторони передбачили штраф у розмірі 10% від вартості Предмету іпотеки, за кожний випадок порушення зобов`язань.

З урахуванням того, що на думку позивачки ОСОБА_4 дев`ять раз допустив порушення зобов`язань, вона просить суд стягнути на її користь штраф у розмірі 1 946 200 грн.

Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду з цим позовом.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, цивільну справу за вказаним позовом було розподілено судді Калініченко Л.В.

Ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси від 06 грудня 2019 року, після усунення позивачем недоліків поданої заяви у відповідності до ухвали Київського районного суду міста Одеси від 22 жовтня 2019 року, відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви та призначено дату, час і місце проведення підготовчого судового засідання.

21.01.2020 року представник позивача надав до суду клопотання про об`єднання цієї цивільної справи №947/25567/19, з цивільною справою №947/31885/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, в одне провадження, посилаючись на те, що позови взаємопов`язані, виникають з одних правовідносин між тими самими сторонами, та їх спільний розгляд буде сприяти розгляду справи в розумні строки.

Ухвалою Київського районного суду міста Одеси від 18.02.2020 року об`єднано цивільну справу за №947/25567/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, з цивільною справою №947/31885/19 за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, внаслідок невиконання умов договору, в одне провадження. Об`єднаній цивільній справі №947/31885/19, присвоєно номер №947/25567/19.

З матеріалів справи №947/31885/19, якій присвоєно номер цієї справи №947/25567/19, судом встановлено, що ОСОБА_3 28.12.2019 року також звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів внаслідок невиконання умов договору, в якому позивачка просить суд стягнути з відповідача на свою користь грошові кошти в сумі 942869 гривень 70 копійок, в якості штрафу за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрованого в реєстрі за №2990.

В обґрунтування зазначеного позивачка посилається, що 11.10.2018р. між нею та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі продажу 1/2 земельної ділянки, площею 0,10 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:006:0250.

Згідно умов договору, сторонами було передбачено розстрочку платежів згідно графіку.

В забезпечення виконання зобов`язань по договору, 17.12.2019р. між сторонами також було укладено іпотечний договір, згідно умов якого було передбачено штраф у розмірі 10% від вартості Предмету іпотеки, за кожний випадок порушення зобов`язань. Позивачка вважає, що відповідачем ОСОБА_4 було допущено три порушення зобов`язань за вказаним іпотечним договором від 17.12.2019 року, внаслідок чого вона просила суд стягнути на її користь штраф у розмірі 942869,70 грн.

У підготовче судове засідання призначене на 22.12.2020 року з`явились представники сторін по справі.

Судом 22.12.2020 року було ухвалено без видалення до нарадчої кімнати, за згодою представників сторін по справі, закінчити підготовче провадження по справі та продовжено розгляд справи в судовому засіданні 22.12.2020 року.

В судовому засіданні 22.12.2020 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову з підстав необґрунтованості та просив суд відмовити у їх задоволенні. Відзив на позовну заяву під час розгляду справи не надав.

Заслухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи, суд вважає позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Щодо позовних вимог стосовно порушення відповідачем умов іпотечного договору від 11.10.2018 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2018 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем, було укладено договір купівлі продажу 1/2 частки житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського округу, Носенком О.В.

Згідно п.2.1 Договору сторони обумовили, що ціна нерухомого майна, що купується Покупцем, за цим Договором, становить 973105 грн., що по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору є еквівалентом 34753,75 доларів США.

Покупець зобов`язується сплатити продавцю ціну нерухомого майна наступним чином:

-суму, еквівалентну 30 000 доларам США, по офіційному курсу НБУ на дату платежу до «01» квітня 2019р.;

-суму, еквівалентну 4753,75 доларам США доларам США, по офіційному курсу НБУ на дату платежу до «01» листопада 2019р.

Крім того, з метою забезпечення виконання вказаного договору купівлі-продажу, 11.10.2018р. між сторонами було укладено іпотечний договір, який посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В.

Згідно з п.2.1 іпотечного договору, за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 1 946 200 грн.

Крім того, п.3.3 Іпотечного договору, сторонами передбачено, що іпотекодавець має право виключно за попередньою письмовою згодою іпотекодержателя:

- здійснювати перепланування Предмета іпотеки, проводити будь-які будівельні роботи;

- передавати Предмет Іпотеки у наступну іпотеку;

- будь-яким способом відчужувати Предмет іпотеки (продавати, дарувати, міняти тощо);

- надавати третім особам право користування, розпорядження, володіння Предметом іпотеки;

- передавати Предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування чи обтяжувати Предмет іпотеки іншим чином.

Також відповідно до п.3.5 Іпотечного договору, Сторони передбачили, що в день укладення цього Договору Іпотекодавець зобов`язаний застрахувати Предмет іпотеки на узгоджену п. 2.1. цього Договору вартість та надати Іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу.

Страхування здійснюється протягом всього строку дії цього Договору в одній з узгоджених Іпотекодержателем страхових компаній та від страхових ризиків, узгоджених з Іпотекодержателем.

Не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування Іпотекодавець зобов`язаний продовжити строк його дії або укласти новий договір страхування та надати Іпотекодержателю докази цього та сплати страхового платежу протягом всього строку дії цього Договору.

Пунктом 5.2 Іпотечного Договору Сторони передбачили, що у разі порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим Договором, за виключенням зобов`язань, передбачених п. 3.1.1. цього Договору, Іпотекодержатель має право нарахувати, а Іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь Іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості Предмету іпотеки, зазначеної в п. 2.1. цього Договору за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених цим Договором».

Позивач стверджує, що з боку відповідача було допущено наступні порушення зобов`язань, а саме:

- не було укладено договір страхування;

- навіть якщо договір страхування був укладений, він був укладений не в день укладання договору іпотеки;

- не було надано позивачці по справі договір страхування;

- не було надано позивачці докази сплати страхового платежу;

- відповідачем не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування не було продовжено або не було укладено новий договір страхування;

- не було надано іпотекодержателю докази продовження строку дії договору страхування або укладання нового договору;

- не було надано іпотекодержателю докази сплати страхового платежу з продовження строку дії договору страхування або новому договору страхування;

- відповідач, без письмової згоди, Іпотекодержателя, надав право проживати у будинку сторонній особі.

Згідно з ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зазначене положення кореспондується частиною 3 статтею 12 ЦПК України.

З наданих до суду документів судом встановлено, що 11.10.2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування майна серії 212/01 №044/000/180000054-1, за умовами якого здійснено страхування об`єкту нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 320,1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :02:006:0250, за адресою: АДРЕСА_1 , яке є предметом іпотеки за договором від 11.10.2018 року, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.М., зареєстрований в реєстрі за №2253.

Як вбачається з договору страхування (п.10), сторонами договору обумовлено його строк дії, продовження та розмір страхових платежів:

- страховий платіж за період з 12.10.2018 року по 11.10.2019 року у розмірі 6600,00 грн., підлягає сплаті в строк до 12.10.2018 року;

- страховий платіж за період з 12.10.2019 року по 11.10.2020 року у розмірі 6600,00 грн., підлягає сплаті в строк до 12.10.2019 року;

- страховий платіж за період з 12.10.2020 року по 11.10.2021 року у розмірі 6600,00 грн., підлягає сплаті в строк до 12.10.2021 року.

Відповідно до довідки ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» від 12.08.2020 року за №1112/08-20, станом на момент надання довідки підтверджено, що Договір добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 року є чинним.

З урахуванням викладених обставин, суд вважає безпідставними доводи позивачки, що відповідачем: - не було укладено договір страхування; - що договір страхування був укладений не в день укладання договору іпотеки; - що відповідачем не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії зазначеного договору страхування не було продовжено або не було укладено новий договір страхування, оскільки спростовуються вищевикладеними обставинами.

Стосовно доводів відповідача, що примірник іпотечного договору було передано позивачці, оскільки інформацію про ОСОБА_3 зазначено в договорі страхування, суд не приймає, оскільки як вбачається з п.19.4 договору добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 року, він укладений в двох примірниках, які мають однакову юридичну силу по одному для кожної зі сторін договору.

Зазначений договір Добровільного страхування підписаний: ОСОБА_4 та ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія».

Відповідачем в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України не надано до суду доказів на підтвердження того, що ОСОБА_4 на виконання п.3.5 іпотечного договору від 11.10.2018 року було здійснено: надання позивачці страхового договору в день його укладання; надання позивачці доказів сплати страхового платежу; надання позивачці, як іпотекодержателю, докази з продовження строку дії договору, не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору; надання позивачці, як іпотекодержателю, докази сплати страхового платежу з продовження строку дії договору добровільного страхування.

За наслідком вищевикладеного, з урахуванням незгоди позивача та відсутності належних доказів з боку відповідача, суд вважає підтвердженим, що ОСОБА_4 було допущено чотири порушення умов іпотечного договору від 11.10.2018 року, а саме: відповідачем в порушення п.3.5 іпотечного договору не було надано позивачці договір добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 року , в день його укладання; в порушення п.3.5 іпотечного договору не було надано позивачці докази сплати страхового платежу за договором добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 року; в порушення п.3.5 іпотечного договору не було надано іпотекодержателю доказів продовження дії договору добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 року, не пізніше ніж за один місяць до закінчення строку дії договору, а саме до 12.09.2019 року; в порушення п.3.5 іпотечного договору не було надано іпотекодержателю докази сплати страхового платежу з продовження дії договору добровільного страхування майна 212/01 №044/000/180000054-1 від 11.10.2018 року.

Стосовно доводів позивача про те, що з боку відповідача наявне порушення п.3.3 іпотечного договору, а саме без письмової згоди Іпотекодержателя було передано предмет іпотеки в оренду, користування третім особам, суд зазначає наступне.

Як вбачається, 03.08.2019 року Овідіопольським ВП ГУНП України в Одеській області було зареєстровано звернення ОСОБА_3 до ЖЕО №12913, що підтверджується листом Овідіопольського ВП ГУНП України в Одеській області за №48/115аз від 26.12.2019 року та наданими до нього копіями матеріалів зареєстрованих за зверненням позивача.

Відповідно до рапорту старшого інспектора-чергового СРПП №4 Овідіопольського ВП ГУНП в Одеській області Гриценко В.В. від 03.08.2019 року, 03.08.2019 року о 21:04 надійшло повідомлення ОСОБА_3 зі служби 102 про те, що 03.08.2019 року о 21:03 за адресою: АДРЕСА_1 , у будинку знаходяться підозрілі особи.

Відповідно до письмових пояснень отриманих 03.08.2019 року від громадянки ОСОБА_5 , під час виїзду на місце за адресою: АДРЕСА_1 , за наслідком вказаного виклику, вбачається, що ОСОБА_5 підтвердила, що мешкає у вказаному будинку АДРЕСА_1 , зі згоди ОСОБА_4 , разом зі своїм сином.

За наслідком викладеного вбачається, що відповідачем було надано предмет іпотеки за іпотечним договором від 11.10.2018 року у користування ОСОБА_5 .

Однак, в порушення ч.1 ст.81 ЦПК України, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що у відповідності до п.3.3 іпотечного договору від 11.10.2018 року ОСОБА_3 , як іпотекодержатель, надала попередню письмову згоду ОСОБА_4 на передання предмету іпотеки в користування третім особам.

За наслідком викладеного, суд вважає доведеним, що до вище встановлених допущених відповідачем порушень іпотечного договору від 11.10.2018 року, останнім також допущено порушення п.3.3 іпотечного договору, що полягає в переданні предмета іпотеки у користування іншим особам без отримання попередньої письмової згоди іпотеко держателя.

При вище встановлених обставинах, суд доходить до висновку, що відповідачем було допущено п`ять порушень умов іпотечного договору від 11.10.2018 року.

Щодо позовних вимог стосовно порушення відповідачем умов іпотечного договору від 17.12.2019 року, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що 11.10.2018 року між ОСОБА_3 , як продавцем, та ОСОБА_4 , як покупцем, було укладено договір купівлі продажу 1/2 земельної ділянки. площею 0,10 га, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :02:006:0250.

Відповідно до п.1.1 умов цього договору, ОСОБА_3 - «Продавець», передає у власність (продає), а ОСОБА_4 «Покупець» приймає у власність (купує) 1/2 частку земельної ділянки.

Згідно з п.2.1 Договору, сторони обумовили, що ціна нерухомого майна, що купується покупцем, за цим договором, становить 2 104 095,00 грн., що по офіційному курсу НБУ на дату укладання цього договору є еквівалентом 75146,25 доларів США.

Покупець зобов`язується сплатити продавцю ціну нерухомого майна наступним чином:

-суму, еквівалентну 25246,25 доларам США, по офіційному курсу НБУ на дату платежу до «01» листопада 2019р.;

-суму, еквівалентну 30 000 доларам США, по офіційному курсу НБУ на дату платежу до «01» серпня 2020р.;

-суму, еквівалентну 19 000 доларам США, по офіційному курсу НБУ на дату платежу до «01» березня 2021р.

В забезпечення виконання зобов`язань за вказаним договором купівлі-продажу, 17.12.2019 року між сторонами був укладений іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за №2990.

Згідно з п.2.1 іпотечного договору, за згодою сторін предмет іпотеки оцінено в 3 142 899 грн.

Пунктом 3.5 іпотечного договору передбачено, що в день укладення цього договору іпотекодавець зобов`язаний застрахувати предмет іпотеки на узгоджену п. 2.1. цього договору вартість та надати іпотекодержателю договір страхування та докази сплати страхового платежу.

Пунктом 5.2 іпотечного договору передбачено, що сторони передбачили, що у разі порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань, передбачених цим договором, за виключенням зобов`язань, передбачених п. 3.1.1. цього договору, іпотекодержатель має право нарахувати, а іпотекодавець зобов`язаний сплатити на користь іпотекодержателя штраф у розмірі 10 % (десять відсотків) від вартості предмету іпотеки, зазначеної в п. 2.1. цього договору за кожний випадок порушення зобов`язань, передбачених цим договором.

Позивач стверджує, що в межах дії іпотечного договору від 17.12.2019 року з боку відповідача було допущено три порушення зобов`язань, оскільки ним не було: укладено договір страхування у день укладання договору іпотеки; не було надано позивачці по справі сам договір страхування; надано позивачці докази сплати страхового платежу.

Як вже судом встановлювалось, 11.10.2018 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ОСОБА_4 був укладений договір добровільного страхування майна серії 212/01 №044/000/180000054-1, за умовами якого здійснено страхування об`єкту нерухомого майна житлового будинку, загальною площею 320,1 кв.м. та земельної ділянки, площею 0,1 га, кадастровий номер :02:006:0250, за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, ОСОБА_4 уклав у день підписання іпотечного договору договір страхування, за наслідком чого в цій частині посилання позивача є необґрунтованими.

Натомість, з урахуванням вище встановлених обставин, а також відсутності з боку відповідача доказів в спростування, суд вважає встановленим, що ОСОБА_4 в порушення п.3.5 іпотечного договору від 17.12.2019 року: не надав доказів ОСОБА_3 укладання договору страхування стосовно предмета іпотеки та не надав позивачці, як іпотеко держателю, доказів сплати страхового платежу.

При вище встановлених обставинах, суд доходить до висновку, що відповідачем було допущено два порушення умов іпотечного договору від 17.12.2019 року.

Згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини.

Частина 1 статті 202 ЦК України визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Частиною 1 статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Відповідно до статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу

При цьому за правилами статті 14 Цивільного кодексу України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Згідно ст. 574 ЦК України, застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду.

Керуючись ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Зі змісту ст. 586 ЦК України, заставодавець має право користуватися предметом застави відповідно до його призначення, у тому числі здобувати з нього плоди та доходи, якщо інше не встановлено договором і якщо це випливає із суті застави. Заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Керуючись ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки;

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання.

Таким чином, на підставі викладених обставин та норм матеріального права, з урахуванням порушень допущених з боку відповідача за іпотечними договорами від 11.10.2018 року та від 17.12.2019 року, суд вважає, що з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 підлягає стягненню штраф за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., в сумі 973 100 гривень 00 копійок, з розрахунку п`яти порушень, за порушення кожного з якого передбачено штраф у розмірі 10% від 1946200,00 що дорівнює 194620,00 (194620,00*5=973100,00) та штраф за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за №2990 в сумі 628 579 гривень 80 копійок, з розрахунку двох порушень, за порушення кожного з якого передбачено штраф у розмірі 10% від 3142899,00 що дорівнює 314289,90 (314289,9*2=628579,80).

В іншій частині вимог, позов ОСОБА_3 , суд вважає необґрунтованим та не підлягаючим задоволенню.

Відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.

Відповідно до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні.

У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів в якості штрафу за порушення умов іпотечних договорів.

З урахуванням часткового задоволення позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати з відшкодування сплаченого судового збору, пропорційно до задоволеної частини вимог, а саме в сумі 9605 гривень 00 копійок за пред`явлення позову від 18.10.2019 року за вх. №52572/19 та в сумі 6285 гривень 79 копійок за пред`явлення позову від 28.12.2019 року за вх. №66422/19.

Також, представником позивача під час проведення судових дебатів, було заявлено заяву про вирішення питання про судові витрати в частині понесених витрат на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог, з урахуванням того, що останнім заявлялась відповідна заява про відшкодування судових витрат, однак у зв`язку з тривалим розглядом справи, представник має намір перерахувати суму витрат понесених відповідачем на надання правничої допомоги та надати додаткові акти виконаних робіт.

Статтею 246 ЦПК України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.

З урахуванням викладеного, суд у відповідності до ст. 246 ЦПК України вважає необхідним вирішити питання про судові витрати в частині витрат понесених на правничу допомогу після ухвалення рішення по суті позовних вимог, у зв`язку з чим слід призначити судове засідання для розгляду цього питання на протязі двадцяти днів з дня ухвалення рішення за наслідком розгляду справи.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 1, 2, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 246, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, п.3 Розділу ХІІ Прикінцевих положень, п.п.п.15.5 п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів від 18.10.2019 року за вх. №52572/19 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф за порушення іпотечного договору від 11 жовтня 2018 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., в сумі 973 100 (дев`ятсот сімдесят три тисячі сто) гривень 00 копійок.

В решті вимог позов ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів від 18.10.2019 року за вх. №52572/19 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування судових витрат у виді сплаченого судового збору 9605 (дев`ять тисяч шістсот п`ять) гривень 00 копійок.

Позов ОСОБА_3 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) до ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про стягнення грошових коштів від 28.12.2019 року за вх. №66422/19 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , штраф за порушення іпотечного договору від 17 грудня 2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Носенком О.В., зареєстрований в реєстрі за №2990 в сумі 628 579 (шістсот двадцять вісім тисяч п`ятсот сімдесят дев`ять) гривень 80 (вісімдесят) копійок.

В решті вимог позов ОСОБА_3 про стягнення грошових коштів від 28.12.2019 року за вх. №66422/19 залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , у відшкодування судових витрат у виді сплаченого судового збору 6285 (шість тисяч двісті вісімдесят п`ять) гривень 79 (сімдесят дев`ять) копійок.

Призначити судове засідання з повідомленням учасників процесу в приміщенні Київського районного суду міста Одеси для вирішити питання про судові витрати на 11 січня 2021 року о 10 годині 00 хвилин.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду шляхом подання до Київського районного суду м. Одеси апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 29.12.2020 року.

Головуючий Калініченко Л. В.