Номер провадження: 22-ц/813/6349/20
Номер справи місцевого суду: 500/4631/18
Головуючий у першій інстанції Присакар О. Я.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого - Громіка Р.Д.,

суддів - Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року у цивільній справі за позовом Фермерського господарства «Діва-Агро» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольги Федорівни, Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Фермерського господарства «Діва-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним, скасування рішення про державну реєстрацію та стягнення збитків,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА

Короткий зміст позовних вимог.

16 липня 2018 року фермерське господарство «Діва-Агро» звернулось до суду з позовними вимогами до ОСОБА_1 про визнання договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію, які 28.08.2018 року (а.с. 46-52) уточнило та просить:

- визнати недійсними договори оренди від 01.06.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович», щодо оренди земельної ділянки площею 3,42 га, кадастровий номер :01:001:0033 та щодо оренди земельної ділянки 0,48 га кадастровий номер :01:002:0122;

- скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35786986 від 21.06.2017 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року, внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольгою Федорівною.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що ФГ «Діва-Агро» уклало 01.01.2008 року з ОСОБА_1 договір оренди земельної ділянки, площею 3,9 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В склад договору оренди увійшли: земельна ділянка площею 3,42 га, та земельна ділянка площею 0,48 га. У період з 01.01.2009 року до 01.01.2013 року ведення державного реєстру земель здійснювалось посадовими особами територіальних органів Держкомзему. З 01.01.2013 року державна реєстрація договорів оренди землі регулюється, зокрема ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Договір оренди був зареєстрованій 16.12.2009 року в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис за №82. Позивач у встановленому законом порядку набув право користування земельними ділянками на строк 15 років, тобто до 01.01.2023 року. З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач дізнався, що ОСОБА_1 не розірвавши договір оренди з Фермерським господарством «Діва-Агро», строк дії якого не закінчився, його не припинила, будь-яких судових рішень з приводу його недійсності чи дострокового розірвання або припинення немає, уклала 01.06.2017 року договори оренди земельної ділянки з Селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович»: на земельну ділянку площею 3,4217 га та земельну ділянку площею 0,48 га. Власник земельної ділянки на час дії раніше укладеного договору оренди землі позбавлений права володіння та користування земельною ділянкою та повторної її передачі в оренду іншій особі до закінчення строку дії попереднього договору. Укладений відповідачами договір суперечить ЗУ «Про оренду землі», Земельному кодексу України та іншим нормативно-правовим актам. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам Закону № 1952-1V «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна.

18 вересня 2018 року відповідач ОСОБА_1 та селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» звернулися до суду з зустрічним позовом (а.с. 88) до фермерського господарства «Діва-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольга Федорівна та просять:

- визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» від 01 січня 2008 року, який зареєстрований у Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 16.12.2009 року за№ 82;

- визнати незаконною реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 3,90 га, що знаходиться на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.01.2008 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» та визнати недійсним запис у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.12.2009 року за № 82;

- зобов`язати Фермерське господарство «Діва-Агро» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 3,42 га - кадастровий номер :01:001:0033, котра розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та повернути зазначену земельну ділянку по акту прийому - передачі ОСОБА_1 ;

- стягнути з Фермерського господарства «Діва-Агро» (, місцезнаходження: 68652, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Муравлівка, вул. Кутузова, буд. 18), на користь ОСОБА_1 (паспорт сер. НОМЕР_1 вид. Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 23.04.1999 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ) кошти у сумі 26898,48 (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 48 коп. та судові витрати.

- стягнути з Фермерського господарства «Діва-Агро» (, місцезнаходження: 68652, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Муравлівка, вул. Кутузова, буд. 18), на користь Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» (місцезнаходження: 68655, Одеська область. Ізмаїльський район, с. Кислиця, провулок Степовий, буд. 20; ; розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ. МФО 380805) коштів у сумі 104318 (сто чотири тисячі триста вісімнадцять) грн.

- стягнути з відповідача на користь позивачів судові витрати, пов`язані з оплатою судового збору, а саме на користь СФГ «Ніколенко І.С.» - 1762 грн., на користь ОСОБА_1 - 704, 80 грн.

Свої вимоги позивачі мотивують тим, що наданий позивачем договір оренди земельної ділянки є недійсним, оскільки ОСОБА_1 не укладала цей договір. Договір від 01.01.2008 року в графі «орендодавець» підписаний не особисто ОСОБА_1 , а іншою невідомою особою, тобто підпис від імені власника земельної ділянки є підроблений. Про що була подана заява в поліцію, де порушено кримінальне провадження № 0003096 ознаками злочину передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України. Кримінальне провадження ще не закінчилось. ОСОБА_1 , є власником земельних ділянок, що знаходяться на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району, площею 3,42 га та 0,48 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 913541, виданого 27.06.2007 Ізмаїльською державною районною адміністрацією, кадастровий номер земельної дії площею 3,42 га -:01:001:0033, та земельної ділянки площею 0,48 га :01:002:0122. Фермерське господарство «Діва-Агро» самостійно захопило земельну ділянку площею 3,42 га та почало її обробляти. Позивач неодноразово звертався усно до голови фермерське господарства про повернення земельної ділянки. Укладення спірного договору датовано 01 січня 2008 року, тобто у день святкування Нового року. Ніяких договорів в перший день нового 2008 року ОСОБА_1 не укладала, що можуть підтвердити родичі. Ці обставини повністю виключають можливість укладення договору на зазначену дату та вказують на факт підроблення договору оренди, договір оренди земельної ділянки від 01.01.2008 року - ОСОБА_1 не підписувала. Згідно ст. 1 Закону України «Про оренду землі», в редакції що діяла станом на 01.01.2008 року оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно ст. 2 Закону «Про оренду землі» відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Статтею 626 Цивільного кодексу України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. За відсутності такої домовленості між сторонами - подання пропозиції щодо укладення договору оренди однією стороною та прийняття цієї пропозиції іншою стороною - договір є не укладений. Жодних доказів про досягнення сторонами домовленості щодо укладення спірного договору оренди між ОСОБА_1 та ФГ «Діва-Агро» немає. Такими доказами може бути заява власника земельної ділянки та відповідне рішення (відповідь) голови ФГ «Діва-Агро». Сам договір не містить ні переліку додатків ні самих додатків, що також вказує на його недійсність, а точніше на те, що договір оренди земельної ділянки між ОСОБА_1 та ФГ «Діва-Агро» не укладався. Розмір орендної плати визначається за домовленістю між сторонами, може бути меншим від розміру, встановленого чинним законодавством. Договір, який оскаржується зареєстрований 16.12.2009 року та набуває чинності з моменту його державної реєстрації, про що зазначено у п. 15.1 договору. В серпні 2008 було встановлено, що розмір орендної плати за оренду земельних сільськогосподарського призначення не може бути меншим ніж 3% вартості земельної ділянки. Отже, спірний договір оренди земельної ділянки від 01.01.2008 року зареєстрований з порушенням вимог чинного законодавства, у зв`язку з чим він є недійсним. Оскільки договір оренди підписано іншою особою без згоди на то власника земельної ділянки, то він є недійсним з моменту його укладення. Дії відповідача із самовільного зайняття земельної ділянки порушують права ОСОБА_1 як власника земельної ділянки на самостійне володіння, користування, розпорядження нею та отримання прибутків. ОСОБА_1 мала намір земельну ділянку розміром 3,42 та передати у користування Селянському (фермерському) господарству « Ніколенко Ігор Степанович » з орендною платою 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (паю) за один рік користування, що в натуральній формі складає 2400 кг зерна, що підтверджується договором оренди від 29.05.2017 року. На земельній ділянці площею 3,42 га планувалось вирощувати пшеницю, урожайність якої складала у 2016 році - 41,1 ц з га; у 2017 році - 31,9 ц з га; у 2018 - 31,1 ц за га. Середні ціни реалізації пшениці в цей період становлять: у 2016 році - 3212,3 грн за тону у 2017 - 3744,3 грн за тону; у 2018 - 4251,1 грн за тону. Відповідно, незаконними діями відповідача позивачам спричинені збитки на 131 216,48 грн. Неодержані доходи ОСОБА_1 складають 26898,48 грн. Неодержані доходи СФГ «Ніколенко І. С.» складають 104 318 грн.

Процесуальний рух справи у суді першої інстанції.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 28 серпня 2018 року прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до фермерського господарства «Діва-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович», про визнання договору недійсним та об`єднано в одне провадження з первісним позовом фермерського господарства «Діва-Агро» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольги Федорівни, селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 16.10.2018 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 та селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» в частині вимог селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» про стягнення з Фермерського господарства «Діва-Агро» (, місцезнаходження: 68652, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Муравлівка, вул. Кутузова, буд. 18), на користь Селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» (місцезнаходження: 68655, Одеська область. Ізмаїльський район, с. Кислиця, провулок Степовий, буд. 20; ; розрахунковий рахунок НОМЕР_3 в АТ «Райффайзен Банк Аваль» м. Київ. МФО 380805) коштів у сумі 104318 (сто чотири тисячі триста вісімнадцять) грн. та судових витрат - повернуто заявнику. Прийнято до розгляду уточненні зустрічні позовні вимоги ОСОБА_1 до фермерського господарства «Діва-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - державний реєстратор Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольга Федорівна, якими вона просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки, між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» від 01 січня 2008 року, який зареєстрований у Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 16.12.2009 року за№ 82; визнати незаконною реєстрацію договору оренди земельної ділянки площею 3,90 га, що знаходиться на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.01.2008 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» та визнати недійсним запис у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.12.2009 року за № 82; зобов`язати Фермерське господарство «Діва-Агро» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 3,42 га - кадастровий номер :01:001:0033, котра розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та повернути зазначену земельну ділянку по акту прийому - передачі ОСОБА_1 ; стягнути з Фермерського господарства «Діва-Агро» (, місцезнаходження: 68652, Одеська область, Ізмаїльський район, с. Муравлівка, вул. Кутузова, буд. 18), на користь ОСОБА_1 (паспорт сер. НОМЕР_1 вид. Ізмаїльським РВ ГУДМС України в Одеській області 23.04.1999 року, ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_2 ) кошти у сумі 26898,48 (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 48 коп. та судові витрати.

Ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 25.03.2019 року закрито підготовче провадження у справі за позовом фермерського господарства «Діва-Агро» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольги Федорівни, селянського (фермерського) господарства «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та скасування рішення про державну реєстрацію та зустрічним позовом ОСОБА_1 до фермерського господарства «Діва-Агро», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - селянське (фермерське) господарство «Ніколенко Ігор Степанович» про визнання договору недійсним та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 19 лютого 2020 року позовні вимоги ФГ «Діва-Агро» до ОСОБА_1 , державного реєстратора Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол О.Ф., СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» задовольено частково. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35786986 від 21.06.2017 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року, внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол О.Ф.. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржуване рішення та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ФГ «Діва-Агро» відмовити та задовольнити зустрічні позовні вимоги повністю, посилаючись при цьому на порушення норм матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що позовна давність не може поширюватись на вимоги про усунення перешкод у здійсненні власником права користування та розпорядження своїм майном, оскільки в такому разі йдеться про так званне «триваюче правопорушення». Отже, власник може пред`явити такий позов у будь-який час незалежно від того, коли почалось порушення його прав, оскільки обов`язковою умою негаторного позову є існування порушення прав власника на час пред`явлення такого позову.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, розглянувши матеріали справи і доводи, викладені в апеляційній скарзі, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню за таких підстав.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до припису ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

За змістом ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотримання норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданням цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Частина 1 ст.20 ЦК України передбачає, що право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.4 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року за №161-ХІV (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) орендодавцями земельних ділянок є громадяни та юридичні особи, у власності яких перебувають земельні ділянки, або уповноважені ними особи.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі.

За змістом ст.ст. 13, 14 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально.

Відповідно до ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частина 2 ст. 15 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року визначає, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону.

Згідно з ч. 1 ст. 16 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року набуття права оренди земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності,здійснюється виключно на аукціонах, крім земельних ділянок, на яких розташовані об`єкти нерухомого майна, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб і в яких відсутні акції (частки, паї), що належать державі.

Частиною 1-3 ст.203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Частиною 5 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Частиною 6 ст.203 ЦК України передбачено, що правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України.

Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суд першої інстанції вірно встановив, що ОСОБА_1 належить земельна ділянка площею 3,90 га, яка розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та складається з земельної ділянки № НОМЕР_4 площею 3,42 га (кадастровий номер :01:001:0033) та земельної ділянки № НОМЕР_5 площею 0,48 га (кадастровий номер :01:002:0122), що підтверджено Державним актом на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №913541 від 27.06.2007 року (а.с.171).

01 січня 2008 року між ОСОБА_1 та ФГ «Діва-Агро» укладено договір оренди земельної ділянки із земель сільськогосподарського призначення загальною площею 3,90 га строком на п`ятнадцять років, який зареєстровано в Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 16.12.2009 року за №82 (а.с. 8-10).

Крім того, 29 травня 2017 року між ОСОБА_1 та СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» укладено договір оренди земельної ділянки площею 3,42 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0033, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, строком на п`ятнадцять років (а.с. 95-96), при цьому ФГ «Діва -Агро» даний договір не оскаржувало.

Згідно інформаційної довідки №125654550 від 30.05.2018 року, державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольгою Федорівною внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35786986 від 21.06.2017 року, щодо права оренди земельної ділянки площею 3,42 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0033, на підставі договору оренди землі б/н від 01.06.2017 року, укладеного між СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 (а.с. 56-57).

Також, згідно інформаційної довідки №132791377 від 01.08.2018 року, державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольгою Федорівною внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року, щодо права оренди земельної ділянки площею 0,48 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:002:0122, на підставі договору оренди землі б/н від 01.06.2017 року, укладеного між СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 (а.с. 58-59).

Так, суд першої інстанції правильно встановив, що між ОСОБА_1 та СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» укладено договір оренди землі від 29.05.2017 року, в період дії договору оренди землі від 01.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Діва-Агро».

Крім того, державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольгою Федорівною внесено в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року на підставі договору оренди землі б/н від 01.06.2017 року, укладеного між СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 , також в період дії договору оренди землі від 01.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Діва-Агро», що суперечить вимогам чинного законодавства.

В обґрунтування позовних вимог ФГ «Діва-Агро» про визнати недійсним договору оренди від 01.06.2017 року, укладеного між ОСОБА_1 та Селянським (фермерським) господарством «Ніколенко Ігор Степанович», щодо оренди земельної ділянки площею 3,42 га, кадастровий номер :01:001:0033, та щодо оренди земельної ділянки 0,48 га кадастровий номер :01:002:0122, позивачем та відповідачем не було надано тексту договорів б/н від 01.06.2017 року.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно з ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: 1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; 2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; 5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідні відомості про речові права на нерухоме майно) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів таких прав; присвоює за допомогою Державного реєстру прав реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна у випадках, передбачених цим Законом; 7) виготовляє електронні копії документів, поданих у паперовій формі, та розміщує їх у реєстраційній справі в електронній формі у відповідному розділі Державного реєстру прав (у разі якщо такі копії не були виготовлені під час прийняття документів за заявами у сфері державної реєстрації прав); 8) формує за допомогою Державного реєстру прав документи за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав; 9) формує реєстраційні справи у паперовій формі.

Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено структуру Державного реєстру прав.

Відповідно до зазначеної статті, Державний реєстр прав складається з розділів, спеціального розділу, бази даних заяв та реєстраційних справ в електронній формі. Невід`ємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав є Реєстр прав власності на нерухоме майно, Єдиний реєстр заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державний реєстр іпотек. На кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та суб`єкта (суб`єктів) цього права; 3) інші речові права та суб`єкта (суб`єктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та суб`єкта (суб`єктів) цих обтяжень.

Частиною 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено підстави для відмови в державній реєстрації прав: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою;3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) документи подано до неналежного суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріуса; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав; 12) заявник звернувся із заявою про державну реєстрацію права власності щодо майна, що відповідно до поданих для такої реєстрації документів відчужено особою, яка на момент проведення такої реєстрації внесена до Єдиного реєстру боржників, у тому числі за виконавчими провадженнями про стягнення аліментів за наявності заборгованості з відповідних платежів понад три місяці.

Враховуючи вищевикладені приписи законодавства, суд пешої інстанції дійшов до обгрунтованого висновку про те, що рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35786986 від 21.06.2017 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року, були прийняті та внесені в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольгою Федорівною всупереч вимогам чинного законодавства в період дії договору оренди землі від 01.01.2008 року, укладеного між ОСОБА_1 та ФГ «Діва-Агро».

Таким чином, одночасне існування державної реєстрації кількох прав оренди на одну і ту ж земельну ділянку суперечить вимогам закону, який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою речових та інших прав, які підлягають державній реєстрації, та призводить до порушення права позивача як орендаря.

Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 02 жовтня 2019 року у справі № 587/2331/16-ц (провадження № 14-411цс19).

За таких обставин позовні вимоги фермерського господарства «Діва-Агро» підлягали задоволенню в частині скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35786986 від 21.06.2017 року та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 35787608 від 21.06.2017 року, внесених в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Кам`янської сільської ради Арцизького району Одеської області Тістол Ольгою Федорівною.

Стосовно зустрічного позову ОСОБА_1 суд першої інстанції зазначав наступне.

Суд першої інстанції вірно встановив, що згідно висновку експерта Одеського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України №213-П від 15.08.2018 року за результатами судової почеркознавчої експертизи, визначено, що відповісти на питання: «Ким, ОСОБА_1 чи іншою особою виконані підписи в графі «Орендодавець» в договорі оренди земельної ділянки від 01.01.2008 року укладеному між ФГ «Діва-Агро» та ОСОБА_1 .?», являється можливим та встановлено, що підпис у вищевказаному документі виконано не ОСОБА_1 , а іншою особою (т. 1, а.с. 134).

Таким чином, вказані обставини свідчать про недійсність спірного договору оренди землі від 01.01.2008 року, оскільки ОСОБА_1 такий договір не підписано, тобто її воля була відсутня на вчинення зазначених дій.

Інші обставини, якими ОСОБА_1 обґрунтовує недійсності договору, не є такими, що впливають на недійсність зазначеного договору.

12 червня 2019 року представником ФГ «Діва-Агро» заявлено клопотання про застосування строків позовної давності до зустрічної позовної заяви, у зв`язку з чим, в задоволенні зустрічних позовних вимог відмовити в повному обсязі, мотивуючи тим, що ОСОБА_1 з 2008 року обізнана про існування оскаржуваного договору оренди та отримувала орендну плату за вказаним договором.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 статті 261 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч.ч. 2-5 ст.267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

У судовому засіданні у суді першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 з 2008 року отримувала орендну плату за договором оренди від 01.01.2008 року.

Відповідно до довідки про суми доходу, нарахованого (сплачено) на користь фізичної особи ОСОБА_1 , наданої ФГ «Діва-Агро», ОСОБА_1 нараховано у 2010 році 480 грн., у 2011 році 704,50 грн., у 2012 році 960 грн., у 2013 році 1200 грн., у 2014 році 1920 грн., у 2015 році 2400 грн. (а.с. 141).

Крім того, згідно наявних в матеріалах справи платіжних відомостей за періоди 3 2010 року по 2012 роки вбачається, що ОСОБА_1 отримувала оплату пайщика в натуральній формі, про що свідчить її підпис у вказаних відомостях (а.с.143-149).

Як зазначила сама ОСОБА_1 , під час допиту в якості свідка, про наявність договору оренди від 01.01.2008р. їй стало відомо в травні 2015 року.

Таким чином, суд першої інстанції вірно вважав, що строк позовної давності сплинув у травні 2018 року.

У свою чергу, із зустрічною позовною заявою ОСОБА_1 звернулась - 18.09.2018 року, тобто після спливу строку позовної давності.

Будь-яких поважних причин пропуску позовної давності ОСОБА_1 не зазначала та відповідних доказів не надала.

За таких обставин, з мотивів пропуску позовної давності, суд першої інстанції вірно вважав за необхідне відмовити в задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до фермерського господарства «Діва-Агро» в частині визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» від 01 січня 2008 року, який зареєстрований у Ізмаїльському районному відділі Одеської регіональної філії ДП ЦДЗК при Держкомземі України, про що у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі вчинено запис від 16.12.2009 року за № 82.

Враховуючи, що суд першої інстанції правильго відмовив в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» від 01 січня 2008 року, суд першої інстанції вірно вважав, що ці вимоги є пов`язаними і тому не підлягають задоволенню позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання незаконною реєстрації договору оренди земельної ділянки площею 3,90 га, що знаходиться на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області від 01.01.2008 року між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» та визнання недійсним запису у Книзі записів державної реєстрації договорів оренди землі від 16.12.2009 року за № 82.

Враховуючи, що в судовому засіданні ОСОБА_1 зазначила, що на теперішній час належні їй земельні ділянки перебувають в користуванні СФГ «Ніколенко Ігор Степанович», крім цього між СФГ «Ніколенко Ігор Степанович» та ОСОБА_1 був укладений договір оренди землі від 22.09.2019 року на земельну ділянку площею 3,4217 га, кадастровий номер земельної ділянки :01:001:0033 (а.с. 222), суд першої інстанції правильно відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Фермерського господарства «Діва-Агро» звільнити самовільно зайняту земельну ділянку площею 3,42 га - кадастровий номер :01:001:0033, котра розташована на території Муравлівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області та повернути зазначену земельну ділянку по акту прийому - передачі ОСОБА_1 .

Враховуючи, що суд першої інстанції відмовив в задоволенні позовної вимоги ОСОБА_1 про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки, укладеного між ОСОБА_1 та Фермерським господарством «Діва-Агро» від 01 січня 2008 року, при цьому ОСОБА_1 не було надано належних та допустимих доказів спричинених збитків, суд вважав за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з Фермерського господарства «Діва-Агро» на користь ОСОБА_1 коштів у сумі 26898,48 (двадцять шість тисяч вісімсот дев`яносто вісім) грн. 48 коп.

Приймаючи до уваги, що суд першої інстанції вілмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 , також не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про стягнення судових витрат.

Доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Щодо доводів апеляційної скарги, то апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Згідно з частиною першою статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

При цьому позивач повинен довести той факт, що він не міг довідатись про порушення свого цивільного права, а відповідач, навпаки, що інформацію щодо порушеного права позивач мав можливість отримати раніше.

Факт отримання орендної плати не є визначальним при обчисленні строків позовної давності, якщо особа, права якої порушено, вважала, що правовідносини виникли з інших підстав.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 575/476/16-ц (провадження № 14-306цс18) не знайшла підстав для відходу від такої правової позиції.

Перебіг позовної давності починається не з моменту, коли сторони домовились про тимчасове користування земельною ділянкою позивача за зустрічним позовом та отримання останнім плати за користування земельною ділянкою, а з часу, коли ОСОБА_1 дізналась або повинна була дізнатися про порушення свого майнового права, тобто про укладення від її імені договору (як зазначала сама ОСОБА_1 про існування такого договору вона дізналась у 2015 році).

Оскільки підставами зустрічного позову ОСОБА_1 було непідписання спірного договору оренди землі, що свідчить про відсутність волевиявлення на укладення договору на вказаних у ньому умовах, для правильного вирішення вказаної справи, зокрема, у частині висновків щодо початку перебігу позовної давності, важливим є така фактична обставина, як момент, коли особа довідалася, або могла довідатися про порушення свого права, а саме про факт укладення саме з відповідачем, саме письмового договору оренди та саме на тих умовах, що зазначено у цьому договорі.

Аналогічних висновків Верховний Суд дійшов при ухваленні судових рішень у справах № 145/374/17 від 06 березня 2019 року та № 145/1089/17 від 13 лютого 2019 року

Твердження скаржника в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції порушено норми процесуального закону, не є такими, що порушують розгляд справи по суті.

Наведені в апеляційній скарзі доводи були предметом дослідження в суді першої інстанції із наданням відповідної правової оцінки всім фактичним обставинам справи, яка ґрунтується на вимогах чинного законодавства, і з якою погоджується суд апеляційної інстанції.

Крім того судова колегія вважає за необхідне зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Справа розглянута по суті правильно, законних підстав для скасування чи зміни рішення суду першої інстанції немає.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду, доводи апеляційної скарги його не спростовують, рішення ухвалено у відповідності до вимог матеріального і процесуального права, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, оскаржуване рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ізмаїльського міськрайонного суду від 19 лютого 2020 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк