Справа № 465/851/20
пр.№ 2/464/1100/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.10.2020 року

Сихівський районний суд м.Львова в складі:

головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

за участі секретаря судового засідання Чуби Т.І.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про стягнення суми боргу,

в с т а н о в и в:

позивач ОСОБА_1 13.02.2020 р. звернулась до Франківського районного суду м.Львова із позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_3 на її користь заборгованість за гаряче водопостачання в сумі 935 грн. 00 коп. за особовим рахунком НОМЕР_1 ; стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» заборгованість за гаряче водопостачання в сумі 8 412 грн. 64 коп. за особовим рахунком НОМЕР_1 ; судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 07.05.2019 р. між нею та відповідачем укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 . Згідно із п.7.1 вказаного договору, відповідач зобов`язалась сплатити всі комунальні платежі. На час підписання договору їй було відомо, що існують незначні заборгованості по сплаті комунальних послуг, проте яка саме сума заборгованості та за які послуги не було відомо. У подальшому було з`ясовано, що відповідач по даний час не сплатила заборгованість за гаряче водопостачання та сума боргу фактично становить 9 347 грн. 64 коп. Для отримання роздруківки заборгованості, яка виникла ще до підписання договору купівлі-продажу квартири, вона звернулась до ЛКП «Залізничнетеплоенерго», де їй роз`яснили, що для надання роздруківки заборгованості, їй необхідно сплатити 10% боргу, а саме 935 грн., що вона і зробила. Згідно із наданою їй роздруківкою заборгованості за гаряче водопостачання, заборгованість почала виникати з лютого 2017 року та станом на травень 2019 р. становила 9 347 грн. 64 коп. Із врахуванням наведеного, з метою захисту прав та уникнення виникнення підстав у ЛКП «Залізничнетеплоенерго» звернутись до неї із позовом про стягнення заборгованості за постачання гарячої води, вимушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 06.03.2020 р. дану цивільну справу передано за підсудністю до Сихівського районного суду м.Львова.

Ухвалою від 08.07.2020 р. прийнято до розгляду цивільну справу та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

24.07.2020 р. до суду надійшов зустрічний позов ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про розірвання договору купівлі-продажу. Ухвалою від 28.07.2020 р. зустрічний позов залишено без руху, у подальшому ухвалою від 28.09.2020 р. зустрічну позовну заяву повернуто позивачу.

07.09.2020 р. надійшов відзив на позовну заяву відповідача ОСОБА_3 , у якому остання просить відмовити у задоволенні позову, з огляду на те, що нею були повністю виконані умови договору купівлі-продажу квартири, а саме у строк до 07.06.2019 р. вона повністю звільнила квартиру та сплатила всі комунальні платежі. Вказує, що підтвердженням відсутності заборгованості є лист ЛМКП «Львівтеплоенерго» від 06.08.2020 р. про те, що станом на 01.05.2019 р. та 01.06.2019 р. по особовому рахунку на квартиру АДРЕСА_1 відсутня заборгованість за послугу з централізованого гарячого водопостачання. Іншим листом ЛМКП «Львівтеплоенерго» її повідомило про те, що нарахувань з послуги гарячого водопостачання у квартирі за червень 2019 р. не проведено, оскільки споживачем не було подано показів квартирного лічильника гарячої води, тому заборгованості за цей період немає. Також зазначила, що третя особа ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не уповноважувало позивачку звертатись до суду в його інтересах щодо стягнення коштів.

18.09.2020 р. надійшла відповідь на відзив від представника позивача ОСОБА_1 ОСОБА_2 , у якому остання зазначила таке. З метою спростування тверджень відповідача про відсутність заборгованості станом на 01.06.2019 р. та наявність такої у зв`язку з тим, що відповідач не надавала показників лічильника гарячої води з лютого 2017 року, чим спричинила заборгованість, нею на адресу третьої особи ЛКП «Залізничнетеплоенерго» скеровано адвокатський запит. Згідно відповіді ЛКП «Залізничнетеплоенерго» останній раз показник лічильника гарячого водопостачання до 01.06.2019 р. не передавався споживачем з лютого 2017 року до жовтня 2019 року. Крім того, у даній відповіді наявне повідомлення про те, що остання оплата за послуги гарячого водопостачання була здійснена 20.02.2017 р. у розмірі 176 грн. 45 коп. Оскільки позивач фактично розпочала користування гарячим водопостачанням у жовтні 2019 року, перший ра така передала показники лічильника у жовтні 2019 року. Щодо звернення до суду з позовом про стягнення коштів на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго» зазначила, що оскільки на адресу позивача постійно надходять попередження ЛКП «Залізничнетеплоенерго» щодо сплати заборгованості, позивач вправі просити суд стягнути такі кошти на користь третьої особи.

Від відповідача ОСОБА_3 23.09.2020 р. надійшли додаткові заперечення на позов, у яких відповідач зазначила таке. Позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджувало наявність заборгованості перед нею чи третьою особою. Окрім цього, не заслуговують на увагу твердження позивача про те, що вона фактично почала користуватись послугами гарячого водопостачання із жовтня 2019 року, хоча фактично у власність квартиру набула у травні 2019 року. Оскільки в період з травня по жовтень 2019 року у неї проводились ремонтні роботи, вона повинна була, як власник квартири, контролювати показники лічильника та подавати такі у ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Вказує, що перед позивачем у неї відсутня заборгованість, а третя особа ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не пред`являє до неї вимог про стягнення заборгованості за гаряче водопостачання. У зв`язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 у судовому засіданні позов підтримали з підстав, що наведені в такому, та просили позов задовольнити в повному обсязі. Окрім цього, позивач просила стягнути з відповідача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6 000 грн.

Відповідач ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, 09.10.2020 р. звернулась в суд із заявою про розгляд справи у її відсутності, просить відмовити в задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

Представник третьої особи ЛКП «Залізничнетеплоенерго» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого висновку.

Згідно із положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, якими законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 07.05.2019 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ярош О.В., ОСОБА_3 продала, а ОСОБА_1 купила квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 6-8). Згідно із витягом №165780780 від 07.05.2020 р. право власності на вищевказану квартиру зареєстровано за позивачем ОСОБА_1 (а.с.9).

Пунктом 7.1 договору купівлі-продажу квартири передбачено, що продавець зобов`язується не пізніше 07.06.2019 р. повністю звільнити відчужувану квартиру для вільного та безперешкодного користування нею покупцем, сплатити всі комунальні платежі строком до 07.06.2019 р.

Відповідно до п.7.14 договору купівлі-продажу сторони особистими підписами на цьому договорі свідчать, що у них відсутні заперечення щодо кожної з умов цього договору, вони однаково розуміють значення, умови цього договору та його правові наслідки. Пунктом 5.1 договору передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання своїх зобов`язань за цим договором, сторони несуть відповідальність, передбачену чинним законодавством.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що на час набуття нею права власності на вищевказану квартиру АДРЕСА_1 , по особовому рахунку № НОМЕР_1 за отримані житлово-комунальні послуги із гарячого водопостачання наявна заборгованість, яка виникла, починаючи із лютого 2017 року, що підтверджується відповідними відомостями.

Зокрема, згідно листа від 26.10.2020 р. №06/1276, адресованого адвокату Кісь О.Р., ЛКП «Залізничнетеплоенерго» повідомляє адресата про те, що протягом лютого 2017 р. по жовтень 2019 р. споживачі, які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_2 , не подавали покази на адресу ЛКП «Залізничнетеплоенерго». У листопаді 2019 р. по особовому рахунку було нараховано по діючих тарифах на гаряче водопостачання 155 куб.м. на суму 13 502,05 грн., у грудні було проведено коригування до фактичного показу і знято по діючих тарифах 44 куб.м. на суму 3 832,84 грн. Відповідно заборгованість по даних ЛКП «Залізничнетеплоенерго» станом на 01.01.2020 р. становила 9 669,21 грн. Враховуючи інформацію ЛМКП «Львівводоканал» щодо показів лічильника, 26.10.2020 р. ЛКП «Залізничнетеплоенерго» провело коригування за гарячу воду, спожиту у період з лютого 2017 р. по липень 2018 р. по тарифах, які діяли на момент споживання, знято 1 658,47 грн. Заборгованість за гарячу воду, спожиту у період з лютого 2017 р. по липень 2018 р. становить 8010,74 грн. (а.с.103).

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Як передбачено статтею 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 611 ЦК України передбачена правові наслідки у разі порушення зобов`язання, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Згідно із ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

З огляду на вищевказані норми, якими чітко передбачені наслідки невиконання зобов`язання за договором, не заслуговують на увагу покликання позивача на те, що внаслідок порушення таких зобов`язань, у неї виникає право стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, зокрема за гаряче водопостачання.

Окрім цього, основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками та споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Відповідно ч.1 ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Згідно із ст. 67 ЖК УРСР плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Вимогами ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець і виробник.

За таких обставин, оскільки позивач не є ні виконавцем, ні виробником житлово-комунальної послуги гарячого водопостачання, відтак із вимогою про стягнення із відповідача заборгованості за вказану послугу не вправі звертатись, а отже позивач ОСОБА_1 є неналежним позивачем щодо спору про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги.

Зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли у позивача ОСОБА_1 з часу придбання у власність вказаної квартири та початку користування цими послугами. Окрім цього, із позовної заяви вбачається, що на час підписання договору, позивачу було відомо про те, що існують незначні заборгованості за житлово-комунальні послуги, проте всупереч наведеному, вона після набуття права власності на квартиру, не зверталась до ЛКП «Залізничнетеплоенерго» із заявою щодо відкоригування суми заборгованості, більше того, не передавала покази лічильника, починаючи з травня по жовтень 2019 року.

Позивачем ОСОБА_1 заявлено позовну вимогу про стягнення заборгованості за гарячу воду з відповідача ОСОБА_3 на користь третьої особи ЛКП «Залізничнетеплоенерго». Разом з тим, враховуючи ст. 4 ЦПК України, третьою особою ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не було надано права ОСОБА_1 на звернення до суду в його інтересах про стягнення заборгованості та таке право позивачу законом не надано. Окрім цього, в ході розгляду справи, у відповідності до ст. 52 ЦПК України, ЛКП «Залізничнетеплоенерго» не заявляло самостійні вимоги на предмет спору.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 935 грн. за сплату заборгованості за гаряче водопостачання, слід зазначити таке.

Згідно із квитанцією №0.0. від 21.01.2020 р. позивачем ОСОБА_1 сплачено 935 грн. на користь ЛКП «Залізничнетеплоенерго», назва послуги: гаряча вода (а.с.12).

Позивач, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення на її користь з відповідача 935 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги покликається на вказану квитанцію та зазначає, що була змушена сплатити частково заборгованість з метою отримання розрахунку про заборгованість по особовому рахунку за житлово-комунальну послугу гарячу воду.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Вказана стаття визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорювань право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнані права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Обравши способом захисту стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, позивачем не доведено, що саме з вини відповідача, нею понесені витрати за житлово-комунальні послуги, а саме за гарячу воду, в сумі 935 грн. та такі підлягають стягненню із відповідача в користь позивача. Також слід зазначити, що відомості про нарахування та оплату послуги гаряча вода (а.с.10), повідомлення на оплату житлово-комунальних послуг, зокрема за січень 2017 р. та листопад 2019 р. (а.с.11), а також попередження про сплату заборгованості станом на 22.07.2020 р. (а.с.66), складені із зазначення прізвища мешканця « ОСОБА_3 », відтак такі жодним чином не зобов`язували сплачувати заборгованість позивача ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, відтак у задоволенні позову слід відмовити.

Щодо відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, слід вказати таке.

Відповідно до частин 1 та 3 (пункт 1) статті 133 та частин 1 - 3 статті 137 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача.

Враховуючи наведені норми, у зв`язку з тим, що підстави для задоволення позову відсутні, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід відмовити позивачу і щодо стягнення з відповідача на її користь витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись статтями 13, 81, 89, 263 265 ЦПК України,

у х в а л и в:

у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , третя особа ЛКП «Залізничнетеплоенерго» про стягнення суми боргу відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Повний текст рішення виготовлено 02.11.2020 р.

Учасники справи:

Позивач: ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 .

Третя особа: ЛКП «Залізничнетеплоенерго», , м.Львів, вул.С.Петлюри, 4а.

Суддя Д.Ю.Теслюк