Ухвала

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 337/3375/17

провадження № 61-11586св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Луспеника Д. Д.

суддів: Воробйової І. А., Гулька Б. І., Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Черняк Ю. В.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

представник позивача - адвокат Коломоєць Ірина Василівна,

відповідачі: Державна казначейська служба України, Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізьке міське управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області,

треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, прокуратура Запорізької області,

розглянув у попередньому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження касаційні скарги заступника прокурора Запорізької області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року у складі судді Гнатик Г. Є. та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 травня 2019 року у складі колегії суддів: Полякова О. З., Крилової О. В., Кухаря С. В.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У вересні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції (далі - ГУНП) в Запорізькій області, Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України (далі - ГУ МВС України) в Запорізькій області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України в Запорізькій області, прокуратура Запорізької області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування.

Позовна заява мотивована тим, що він є потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному 18 грудня 2012 року в ЄРДР за № 0002697, а слідчі, які здійснювали та здійснюють досудове слідство по вказаному кримінальному провадженню, внаслідок неналежного виконання своїх службових обов`язків, протягом тривалого часу не направляли справу до суду, не з`ясовували фактичні обставини справи, чотири рази виносили постанови про закриття кримінального провадження, які в подальшому скасовувалися ухвалами слідчого судді за його скаргами через безпідставність та необґрунтованість. З метою сприяння досудовому розслідуванню він, як потерпілий, подавав численні клопотання щодо здійснення слідчих дій, проте вони ігнорувалися слідчим через несумлінне ставлення до своїх службових обов`язків.

Зазначав, що ухвалами слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя слідчий у кримінальному провадженні за № 0002697 неодноразово зобов`язувався здійснити певні процесуальні дії, зокрема, надати йому матеріали досудового розслідування для ознайомлення, розглянути клопотання потерпілого, повідомити про результати розгляду заявника, проте ухвали суду не вплинули на дотримання слідчими вимог процесуального законодавства.

Стверджував, що незаконними рішеннями і бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування йому, як потерпілому у кримінальному провадженні, завдано моральну шкоду, яка полягала у душевних і фізичних стражданнях, відчуття втрати, розчарування, порушення звичного способу життя, яку він оцінює у розмірі 50 000 грн.

Крім того, вважав, що внаслідок неналежного виконання службових обов`язків посадовими особами органу досудового розслідування йому завдано майнову шкоду в розмірі 10 000 грн, яка полягає у витратах, які він поніс за надану правничу допомогу в межах досудового розслідування кримінального провадження № 0002697.

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 просив суд стягнути з Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державної казначейської служби України на його користь 50 000 грн на відшкодування завданої йому моральної шкоди та 10 000 грн на відшкодування завданої йому майнової шкоди, а також понесені ним витрати на правову допомогу.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 у рахунок відшкодування моральної шкоди 7 000 грн.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1 240 грн.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у сумі 16 018,67 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що оскільки судовими рішенням слідчого судді встановлено неправомірність дій посадових осіб органу досудового розслідування, у провадженні яких перебувало кримінальне провадження, зокрема, неправомірність дій слідчого Хортицького ВР ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області та слідчого Жовтневого РВ ЗМУ ГУВС України в Запорізькій області щодо закриття кримінального провадження, бездіяльність слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області щодо розгляду клопотань потерпілого ОСОБА_1 , то суд дійшов висновку про наявність передбачених законом підстав для відшкодування заданої позивачу такими діями моральної шкоди.

Районний суд вважав доведеним факт неналежного виконання службових обов`язків посадовими особами органу досудового розслідування.

Суд першої інстанції дійшов висновку, що відшкодування моральної шкоди у розмірі 10 000 грн є співрозмірним з тривалістю порушень прав позивача, обсягом та характером завданої йому з боку уповноважених органів держави немайнової шкоди, стягнення у такому розмірі не є надмірним та враховує інтереси держави, не призведе до порушення балансу прав та інтересів конкретного громадянина і суспільного інтересу.

Крім того, районний суд вважав, що стягненню на користь позивача підлягають понесені ним витрати на правову допомогу у сумі 16 018,67 грн.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Запорізького апеляційного суду від 14 травня 2019 року апеляційну скаргу Прокуратури Запорізької області залишено без задоволення.

Рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року залишено без змін.

Стягнуто з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правову допомогу у розмірі 3 000 грн.

Судове рішення апеляційного суду мотивоване тим, що суд першої інстанції всебічно і об`єктивно дослідив всі обставини справи, зібрані доказам та надав їм вірну правову оцінку й ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону.

Апеляційний суд погодився із висновками районного суду про те, що підставою для відшкодування моральної шкоди є встановлена ухвалами слідчого судді під час досудового розслідування неправомірність рішень та протиправна бездіяльність слідчого в частині невиконання своїх службових обов`язків. При цьому суд зазначив, що розмір стягнутої судом моральної шкоди є обґрунтований та справедливим, а доводи прокуратури Запорізької області про те, що стягнута сума витрат на правову допомогу не є співмірною з розміром задоволених позовних вимог на відшкодування моральної шкоди, є безпідставними.

Крім того, апеляційний суд ухвалив стягнути на користь позивача документально підтверджені витрати на відшкодування правової допомоги за розгляд справи у суді апеляційної інстанції у розмірі 3 000 грн.

Короткий зміст вимог касаційної скарги

У касаційній скарзі заступник прокурора Запорізької області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

У касаційній скарзі Головне управління Національної поліції в Запорізькій області, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить оскаржувані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Аргументи учасників справи

Доводи осіб, які подали касаційні скарги

Касаційна скарга заступника прокурора Запорізької області мотивована тим, що оскаржувані судові рішення є необґрунтованими та підлягають скасуванню, оскільки не відповідають вимогам статті 263 ЦПК України.

Зазначає, що судами безпідставно стягнуто з Державної казначейської служби України кошти в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Посилається на правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 614/2328/17 (провадження № 61-7053зпв18).

Вважає, що суди попередніх інстанцій з порушенням норм статей 133, 137, 141 ЦПК України, стягнули на користь позивача неспівмірно велику суму витрат на правничу допомогу.

Касаційна скарга Головного управління Національної поліції в Запорізькій області мотивована тим, що процесуальне законодавство не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування вчиняти всі дії, які ініціюються учасниками кримінального провадження, оскільки такі дії в певних випадках можуть бути недоцільними, а інколи - передчасними або взагалі перешкоджати досягненню завдань кримінального провадження.

Зазначає, що документи, зокрема, судові рішення, на які посилаються суди попередніх інстанцій не встановлюють бездіяльності чи протиправності дій слідчого.

Стверджує, що позивачем не доведено неправомірності дій органів поліції при здійсненні ними своїх повноважень, не доведено виникнення шкоди через діяльність працівників поліції та причинний зв`язок органу державної влади та заподіянням шкоди.

Доводи осіб, які подали відзиви на касаційні скарги

У серпні 2019 року Перший заступник прокурора області - начальник управління нагляду у кримінальному провадженні подав відзив на касаційну скаргу Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, у якому зазначив, що підтримує доводи касаційної скарги та вважає, що оскаржувані рішення підлягають скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1

Вказує, що у спірних правовідносинах ухвали слідчих суддів не можуть свідчити про протиправність дій органів досудового розслідування, отже, висновки судів попередніх інстанцій про завдання позивачу шкоди у спірних правовідносинах є помилковим.

У серпні 2019 року представник ОСОБА_1 - адвокат Коломоєць І. В. подала відзив на касаційну скаргу заступника прокурора Запорізької області, у якому зазначила, що касаційна скарга є необґрунтованою та задоволенню не підлягає.

Вважає, що підстави для задоволення касаційної скарги відсутні, оскільки оскаржувані рішення ухвалені з дотриманням вимог матеріального та процесуального права.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У серпні 2019 року касаційні скарги Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та заступника прокурора Запорізької області надійшли до Верховного Суду.

Ухвалою судді Верховного Суду від 08 серпня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою Головного управління Національної поліції в Запорізькій області та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою судді Верховного Суду від 26 липня 2019 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 січня 2020 року справу призначено до розгляду.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

17 грудня 2012 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про вчинення відносно нього злочину, а саме: 12 грудня 2012 року, приблизно о 13 годині 45 хвилин, невідома особа, знаходячись на вул. Сапожникова, буд. 3-а в м. Запоріжжі, перешкоджала його проїзду до гаража НОМЕР_1, який розташований в Обслуговуючому кооперативі «Дніпро», вимагаючи від останнього грошові кошти (том 1, а. с. 93).

18 грудня 2012 року відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0002697 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 189 Кримінального кодексу України (том 3, а. с. 198).

24 квітня 2013 року ОСОБА_1 звернувся до Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області із заявою про вчинення відносно нього злочину, а саме: 21 квітня 2013 року, на території ослуговуючого кооперативу «Дніпро», яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , громадянин ОСОБА_2 незаконно утримував його на вказаній території.

12 вересня 2013 року відомості по даному факту внесені до ЄРДР за № 0002130 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 147 Кримінального кодексу України (том 3, а. с. 198а).

25 вересня 2013 року матеріали обох кримінальних проваджень за заявами ОСОБА_1 об`єднані в одне провадження за № 0002697. У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_1 визнаний потерпілим (том 3, а. с. 202).

Досудове розслідування у кримінальному провадженні з 18 грудня 2012 року здійснювалось органом досудового розслідування Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в особі слідчого Чижової Е. Ю., з 15 липня 2013 року - в особі слідчого Овчаренко В. В., а з 02 листопада 2013 року - органом досудового розслідування Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в особі слідчого Пруднікова А. М.

26 липня 2013 року постановою слідчого СВ Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Овчаренко В. В., кримінальне провадження № 0002697 закрито на підставі статті 284 КПК України (том 2, а. с. 173-174).

Ухвалою слідчого судді Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 15 серпня 2013 року постанову слідчого від 26 липня 2013 року в кримінальному провадженні № 0002697 скасовано, матеріали надіслані прокурору Хортицького району м. Запоріжжя для організації подальшого розслідування (том 2, а. с. 163).

30 вересня 2013 року постановою слідчого СВ Хортицького РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Овчаренко В. В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 12 грудня 2012 року № 0002697, закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінальних правопорушень (том 1, а. с. 97-101).

07 березня 2014 року постановою слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Пруднікова А. М. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 12 грудня 2012 року за № 0002697 закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення (том 1, а. с. 94-96).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 21 серпня 2014 року скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволена та зобов`язано слідчого СВ Жовтневого РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області Пруднікова А. М., в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження від 18 грудня 2012 року № 0002697, надати ОСОБА_1 матеріали досудового розслідування для ознайомлення (том 1, а. с. 10).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 грудня 2016 року задоволена скарга ОСОБА_1 та зобов`язано слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Пруднікова А. М., в провадження якого перебувають матеріали кримінального провадження від 18 грудня 2012 року № 0002697, розглянути заяву ОСОБА_1 та надати можливість ознайомитись з матеріалами досудового розслідування (том 1, а. с. 9).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10 лютого 2017 року скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого задоволено та зобов`язано слідчого Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Пруднікова А. М., в провадженні якого перебувають матеріали кримінального провадження від 18 грудня 2012 року № 0002697, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 06 лютого 2017 року та повідомити заявника про результати розгляду (том 1, а. с. 11).

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 13 березня 2017 року задоволена скарга ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого та зобов`язано Олександрівського ВП ДВП ГУНП в Запорізькій області Пруднікова А. М., в провадження якого перебувають матеріали кримінального провадження від 18 грудня 2012 року № 0002697, розглянути клопотання ОСОБА_1 від 03 березня 2017 року та повідомити заявника про результати розгляду (том 1, а. с. 12).

ОСОБА_1 протягом 2013-2018 років неодноразово звертався з письмовими зверненнями, заявами та скаргами до прокурора Хортицького району м. Запоріжжя, прокурора м. Запоріжжя, прокурора Запорізької області, Головного управління Національної поліції, в яких вказував на бездіяльність слідчих у кримінальному провадженні від 18 грудня 2012 року № 0002697 та його тривалість (том 1, а. с. 109 зворот, а. с. 112, 116-122, 128, том 2, а. с. 115, 117-118, 121, 132-143, 151, 154-155, 158, 177).

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що наявні підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду у зв`язку з наявністю виключної правової проблеми.

Мотиви, з яких виходив Верховний Суд, передаючи справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду.

Відповідно до частини п`ятої статті 403 ЦПК України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо дійде висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовчої практики.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду вважає, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для формування єдиної правозастосовчої практики, виходячи з такого.

Виключна правова проблемау цій справі про відшкодування шкоди і, як наслідок, у такій категорії справ, пов`язана з: 1) визначенням, яке правове значення має постанова слідчого судді про скасування процесуальної постанови слідчого у кримінальному провадженні; 2) чи є вона самодостатньою правовою підставою на підтвердження неправомірності дій слідчих органів та їх вини у завданні шкоди.

Підставою для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду є неоднозначність (суперечливість) судової практики судів першої, апеляційної та касаційної інстанцій з вирішення наведених вище правових питань у тотожних справах, що призводить до надмірного правозастосовчого розсуду, а також потреба розвитку права.

Відповідно до статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі статтею 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи.

Шкода завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт.

За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті 1173, 1174 цього Кодексу).

У справі № 233/215/16-ц, в якій вирішувалась вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю працівників поліції та прокуратури Донецької області, відмовляючи в задоволенні позову суди попередніх інстанцій виходили з того, що позивач не надав доказів протиправності діяння (бездіяльності) відповідачів й зазначили, що судове оскарження постанов про закриття кримінального провадження є процесуальним правом, реалізація якого заявником не має наслідком заподіяння йому у зв`язку з цим моральних страждань. При цьому судами враховано і підстави скасувань відповідних постанов слідчого у кримінальному провадженні (касаційне провадження № 61-30308св18).

У справі № 638/14536/16-ц за подібних правовідносин, відмовляючи у позові, місцеві суди зазначили, що оскарження позивачем процесуальних рішень органів досудового слідства в порядку кримінального судочинства є механізмом реалізації права на судовий контроль за додержанням прав особи в кримінальному провадженні, а скасування таких рішень в судовому порядку не є безумовною підставою для відшкодування моральної шкоди, і задоволення його вимог про визнання потерпілим є достатньою сатисфакцією.

У справі № 638/233/18 місцеві суди зазначили, що сам факт постановлених ухвал слідчих суддів Ленінського та Дзержинського районних судів м. Харкова про часткове задоволення скарг ОСОБА_3 на постанови слідчого прокуратури, не свідчить про протиправність дій прокуратури та завдання моральної шкоди позивачу.

До подібних правових висновків дійшли місцеві суди у справах: № 638/1892/16-ц,№ 638/9055/15-ц, № 638/14260/16-ц (касаційне провадження № 61-11766св18), № 686/7576/18, № 686/10651/18 (касаційне провадження № 61-305св19), № 686/20079/18, № 686/24243/18-ц (касаційне провадження № 61-7017св19), № 686/22133/18, № 686/22462/18, № 686/26653/18 (касаційне провадження № 61-12277св19).

У справі № 760/18955/16-ц Київським апеляційним судом у постанові від 23 травня 2019 року зроблено висновок, що сам по собі факт неодноразового винесення постанов про закриття кримінального провадження та в подальшому їх скасування слідчими суддями не свідчить про протиправність дій прокуратури та поліції та завдання моральної шкоди позивачу.

Натомість, у справі № 638/12259/16 місцеві суди дійшли висновку, що внаслідок бездіяльності слідчого при розгляді клопотань у кримінальному провадженні, дій процесуального прокурора й така бездіяльність підтверджена постановами слідчого судді при скасуванні процесуальних постанов слідчого, тому існують передбачені законом підстави для відшкодування завданої позивачу такими діями моральної шкоди (касаційне провадження № 61-14157св18).

У справі № 686/20012/18 за аналогічних правовідносин, в якій вирішувалась вимога про відшкодування моральної шкоди, завданої бездіяльністю слідчого та рішенням процесуального прокурора, суди частково задовольнили позов, мотивувавши протиправність дій відповідача скасуванням слідчим суддею постанов слідчого у кримінальному провадженні (касаційне провадження № 61-3491св19).

До подібних правових висновків, а саме, що скасування слідчим суддею постанов слідчого у кримінальному провадженні є самодостатньою підставою для неправомірності дії відповідача й відшкодування моральної шкоди, дійшли місцеві суди у справах: № 638/6944/16-ц,№ 638/17403/15-ц, № 638/12068/16-ц.

Наведені приклади свідчать про застосування судами принципово різного підходу у застосуванні положень ЦК України щодо відшкодування моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадових осіб органу досудового розслідування при скасуванні слідчим суддею процесуальних постанов слідчого у кримінальному провадженні.

З точки зору якісного критерію про виключність правової проблеми свідчать наступні обставини: 1) касаційна скарга мотивована тим, що судами були допущені істотні порушення норм процесуального права, які унеможливили розгляд справи з дотриманням вимог справедливого судового розгляду; 2) норми матеріального чи процесуального права були застосовані судами нижчестоящих інстанцій таким чином, що постає питання щодо дотримання принципу пропорційності, тобто забезпечення належного балансу між інтересами сторін у справі.

При цьому однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права. Єдине застосування законів поліпшує громадське прийняття справедливості та правосуддя, а також довіру до відправлення правосуддя.

Неодноразове ухвалення протилежних і суперечливих судових рішень, особливо судами вищих інстанцій, може спричинити порушення права на справедливий суд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Загальновизнаний принцип правової визначеності передбачає стабільність правового регулювання і виконуваність судових рішень.

Європейський суд з прав людини зауважив, що одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, який, між іншим, вимагає щоб при остаточному вирішенні справи судами їх рішення не викликали сумнівів (BRUMARESCU v. ROMANIA, № 28342/95, § 61, ЄСПЛ, від 28 жовтня 1999 року). Якщо конфліктна практика розвивається в межах одного з найвищих судових органів країни, цей суд сам стає джерелом правової невизначеності, тим самим підриває принцип правової визначеності та послаблює довіру громадськості до судової системи (LUPENI GREEK CATHOLIC PARISH AND OTHERS v. ROMANIA, № 76943/11, § 123, ЄСПЛ, від 29 листопада 2016 року). Судові рішення повинні бути розумно передбачуваними (S.W. v. THE UNITED KINGDOM, № 20166/92, § 36, ЄСПЛ, від 22 листопада 1995 року).

Надана судам роль в ухваленні судових рішень якраз і полягає в розвіюванні тих сумнівів щодо тлумачення, які існують. Оскільки завжди існуватиме потреба в з`ясуванні неоднозначних моментів і адаптації до обставин, які змінюються (VYERENTSOV v. UKRAINE, № 20372/11, § 65, ЄСПЛ, від 11 квітня 2013 року; DEL RIO PRADA v. SPAIN, № 42750/09, § 93, ЄСПЛ, від 21 жовтня 2013 року).

З урахуванням наведеного є підстави для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду згідно з частиною п`ятою статті 403 ЦК України.

Керуючись статтями 400, 402, 403, 404 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Передати на розгляд Великої Палати Верховного Суду справу № 337/3375/17 за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області, Запорізького міського управління Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області, треті особи: Головне управління Державної казначейської служби України у Запорізькій області, прокуратура Запорізької області, про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої незаконною бездіяльністю посадових осіб досудового розслідування, за касаційною скаргою заступника прокурора Запорізької області, Головного управління Національної поліції в Запорізькій області на рішення Хортицького районного суду м. Запоріжжя від 25 січня 2019 року та постанову Запорізького апеляційного суду від 14 травня 2019 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий Д. Д. Луспеник
Судді: І. А. Воробйова Б. І. Гулько Р. А. Лідовець Ю. В. Черняк