Справа № 497/198/2020
Провадження № 2/497/273/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020 року Болградський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді Раца В.А.,

секретаря Божевої І.Д.,

за участю сторін: позивача - ОСОБА_1 ,

представника позивача - ОСОБА_2 ,

відповідача - ОСОБА_3 ,

представника відповідача - ОСОБА_4 ,

розглянувши у загальному позовному провадженні, у відкритому судовому засіданні в місті Болграді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5 , до ОСОБА_3 , третя особа на стороні відповідача - Калчівська сільська рада Болградського району Одеської області, про визнання заповіту нікчемним,

ВСТАНОВИВ:

12.02.2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , треті особи ОСОБА_5 , Калчівська сільська рада Болградського району Одеської області, та просить суд заповіт, складений 22 серпня 2018 року, який за реєстром № 244, посвідчений 22 серпня 2018 року секретарем виконкому Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області Аврамовою Ганною Іванівною, за яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 , все своє майно нерухоме та рухоме, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповіла, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , - визнати нікчемним, так як він складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення.

Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 померла його мати ОСОБА_6 , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилась спадщина на усе належне їй на день смерті майно, тому він 05.09.2019 року звернувся до сільської ради для видачі довідок для звернення в нотаріальну контору. В сільській раді йому повідомили, що спадкодавець ОСОБА_6 залишила заповітне розпорядження на його сестру ОСОБА_3 . Ознайомившись з заповітом та вважаючи його незаконним він звернувся до суду, де під час розгляду справи йому стало відомо про наявність ще одного заповіту залишеного мамою 22.08.2018 року. Він стверджує, що при складенні та посвідченні цього заповіту не в повному обсязі було дотримано вимоги Порядку вчинення нотаріальних дій посадовою особою органу місцевого самоврядування. Заповіт від імені заповідача підписаний саме особою, на користь якої заповідається майно, тобто ОСОБА_3 . З заповіту вбачається, що він складений та посвідчений 22.08.2018 року, місце народження заповідача в заповіті не вказано, не зазначено, що даний заповіт було прочитано нею уголос, в посвідчувальному написі на цьому заповіті і в реєстрі нотаріальних дій не записано місце вчинення даної нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, перед підписом заповіту ОСОБА_3 , не вказано, що даний заповіт був прочитаний вголос саме секретарем сільської ради. Всі ці порушення під час складення заповіту свідчать про порушення вимог щодо його форми та посвідчення, а тому його слід визнати нікчемним.

Ухвалою суду від 12.08.2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили задовольнити їх в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_4 , яка діє на підставі ордеру серії ОД № 547107 та угоди про надання правової допомоги від 16.12.2019 року, в судовому засіданні позовні вимоги не визнали та просили суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі.

Третя особа ОСОБА_5 в судовому засіданні, яке відбулося 16.12.2019 року, підтримала позовні вимоги, та зазначила, що не заперечує проти задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Представник третьої особи Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, в судове засідання не з`явився, заперечень з приводу позовних вимог не надав.

Суд, вислухавши учасників процесу та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, вважає заявлені позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим повторно 16.08.2019 року Болградським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с. 14).

Після смерті ОСОБА_6 відкрилася спадщина на частину житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 (а.с.16), земельну ділянку розміром 2,08 га, розташовану на території Калчівської сільської ради Болградського району Одеської області, кадастровий номер :01:002:0972, (а.с.17), а також майновий пай КСП «Калчева» в розмірі 1159 грн. (а.с.18).

Так, секретарем виконавчого комітету Калчівської сільської ради Аврамовою Г.І. 22.08.2018 року було складено заповіт, зареєстрований в реєстрі за № 244, зі змісту якого вбачається, що ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на випадок її смерті робить розпорядження, що усі її права та обов`язки, які будуть їй належати на момент складання цього заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть їй належати в майбутньому; все її майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право заповіла ОСОБА_3 1958 року народження. Заповіт підписаний ОСОБА_3 , 1958 року народження на прохання ОСОБА_6 в присутності свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 (а.с.15). Цей заповіт зареєстрований в книзі реєстрації нотаріальних дій по Калчівський сільській раді за 2018 рік під номером 244.

В статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно зі ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто.

Відповідно до ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до ч.4 ст.207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу. Заповіти, посвідчені нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 цього Кодексу, підлягають державній реєстрації у Спадковому реєстрі в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України.

Як вбачається з ч.4 ст. 207 ЦК України якщо фізична особа у зв`язку з хворобою або фізичною вадою не може підписати власноруч, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа. Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

При цьому згідно з ч. 1 ст. 1257 ЦК України заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Згідно п.1.4 Порядку вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування, який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 11.11.2011 року № 3306/5 при посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 ЦК України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Посвідчення заповітів через представників, а також заповіту від імені кількох осіб (крім подружжя) не допускається. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем.

Як вбачається з розділу ІІ го вищевказаного Порядку нотаріальні дії вчиняються в приміщенні органу місцевого самоврядування. В окремих випадках, коли громадянин не може з`явитися в зазначене приміщення, нотаріальні дії можуть бути вчинені поза вказаним приміщенням. Якщо нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування, то в посвідчувальному написі на документі і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій записується місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також причини, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (наприклад: "У зв`язку з хворобою заповідача заповіт посвідчено за адресою: АДРЕСА_2 ").

При вчиненні нотаріальної дії посадові особи органів місцевого самоврядування встановлюють особу, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, у порядку, визначеному статтею 43 Закону України "Про нотаріат". У разі, якщо за фізичну особу, яка внаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт чи заяву, підписується інша фізична особа, посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу громадянина, що бере участь у нотаріальній дії, і особу громадянина, який підписався за нього. Копія документа, за яким встановлюється особа, долучається до примірника документа, який залишається у справах органу місцевого самоврядування.

В розділі ІІІ-ому цього ж порядку, послідовно зазначений порядок посвідчення заповітів, а саме посадові особи органів місцевого самоврядування, які вчиняють нотаріальні дії, посвідчують заповіти. Заповіти подаються посадовій особі органу місцевого самоврядування не менше ніж у двох примірниках, один з яких залишається у справах органу місцевого самоврядування. Посадові особи органів місцевого самоврядування зобов`язані роз`яснити громадянам зміст і значення поданих ними проектів заповітів і перевірити, чи відповідає їх зміст вимогам закону. При посвідченні заповіту посадова особа органу місцевого самоврядування встановлює особу заповідача та визначає обсяг його цивільної дієздатності. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіти дієздатних громадян, складені відповідно до вимог статей 1247, 1251 Цивільного кодексу України і особисто подані ними посадовій особі органу місцевого самоврядування. Заповіт має бути складений у письмовій формі, із зазначенням місця і часу складення заповіту, дати та місця народження заповідача та підписаний особисто заповідачем. Посадова особа органу місцевого самоврядування посвідчує заповіт, який написаний заповідачем власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. Посадова особа органу місцевого самоврядування може на прохання особи записати заповіт з її слів власноручно або за допомогою загальноприйнятих технічних засобів. У цьому разі заповіт має бути прочитаний уголос та підписаний заповідачем, про що ним зазначається у заповіті перед його підписом. Якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися в присутності не менш як двох свідків. Свідками можуть бути лише особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути посадова особа органу місцевого самоврядування, яка посвідчує заповіт, спадкоємці за заповітом, члени сім`ї та близькі родичі спадкоємців за заповітом, особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особи свідків, а саме: прізвище, ім`я, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Якщо заповідач унаслідок фізичної вади, хвороби не може власноручно підписати заповіт, за дорученням заповідача він може бути підписаний іншим громадянином за правилами, викладеними у пункті 2.6 розділу II цього Порядку. Особа, на користь якої заповідається майно, не має права підписувати його за заповідача.

При складанні заповіту зазначеної вимоги закону дотримано не було, а саме в посвідчувальному написі на заповіті і в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій не записане місце вчинення нотаріальної дії із зазначенням адреси, а також не зазначена причина, з якої нотаріальна дія вчиняється поза приміщенням органу місцевого самоврядування (за станом здоров`я це не конкретизована причина), не зазначено місце народження заповідача, та заповіт підписано особою на користь якої заповідається майно.

Так, відповідно до п.п. 5,7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред`являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому.

Якщо позивач посилається на нікчемність правочину для обґрунтування іншої заявленої вимоги, суд не вправі посилатися на відсутність судового рішення про встановлення нікчемності правочину, а повинен дати оцінку таким доводам позивача.

У разі, якщо під час розгляду спору про визнання правочину недійсним як оспорюваного та застосування наслідків його недійсності буде встановлено наявність підстав, передбачених законодавством, вважати такий правочин нікчемним, суд, вказуючи про нікчемність такого правочину, одночасно застосовує наслідки недійсності нікчемного правочину.

Тобто, в даному випадку, позивач не оспорює заповіт, а просить визнати заповіт нікчемним, а тому з`ясуванню в даному спорі підлягають лише обставини щодо форми та посвідчення заповіту в розумінні ст.ст. 1233, 1247 ЦК України.

Відповідно до ч.1ст. 1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним.

Заповіт є одностороннім правочином і може бути визнаний судом нікчемним тільки при зазначенні в рішенні спеціальної підстави передбаченої ст.1257 ЦК України (ВСУ від 6 вересня 2017р. у справі № 6-2424цс16)

В зазначеному вище рішенні ВСУ зазначено, що заповіт є також правочином і для визнання його нікчемним повинні бути правильно застосовані норми ЦК України. Висновок ВСУ полягає в тому, що при встановленні нікчемності правочину загальні норми Глави 16 ЦК України застосовуються лише тоді, коли у законі відсутня спеціальна підстава для цього. У випадку визнання заповіту нікчемним, суд у рішенні обов`язково повинен вказати підставу передбачену частиною першою ст.1257 ЦК України. При відсутності такої підстави заповіт вважається дійсним і може бути оспорений у судовому порядку.

Відповідно до п.6 листа ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі наявності відповідного спору вимога про встановлення нікчемності заповіту підлягає розгляду судом.

Нікчемність заповіту, встановлена в рішенні суду, має наслідком позбавлення права спадкування за заповітом осіб, визначених розпорядженням заповідача в якості спадкоємців за заповітом, незалежно від того, чи пред`являлися позовні вимоги про застосування наслідків нікчемності заповіту.

Згідно зі ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Як вбачається з заповіту, при його складенні було порушено порядок посвідчення.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_8 пояснила, що є сусідкою спадкодавця, та була свідком під час складання заповіту, в якому заповідач розписатися не могла, через стан здоров`я, а замість неї розписалася відповідачка ОСОБА_3 .

Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що на той час працювала секретарем сільської ради, та відповідачка ОСОБА_3 запросила її для складання заповіту від імені ОСОБА_6 , і враховуючи, що остання за станом здоров`я не могла розписатися в заповіті, замість неї розписалася відповідачка ОСОБА_3 , і лише після цього, зрозумівши, що такий заповіт не відповідає вимогам законодавства, в приміщенні сільської ради переписали заповіт іншим чином.

Наведені вище порушення вказують, що спірний заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, тому суд дійшов висновку про доведеність та обґрунтованість позову в повному обсязі.

Керуючись ст.ст.4,12, 76-84, 263-265 ЦПК України, ст.ст.1233, 1247, 1251, 1257 ЦК України, «Порядком вчинення нотаріальних дій посадовими особами органів місцевого самоврядування», суд,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , треті особи - ОСОБА_5 , Калчівська сільська рада Болградського району Одеської області, про визнання заповіту нікчемним - задовольнити.

Заповіт, складений 22 серпня 2018 року, який за реєстром № 244 посвідчено 22 серпня 2018 року секретарем виконкому Калчівскої сільської ради Болградського району Одеської області Аврамовою Ганною Іванівною, за яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , усе належне їй на день смерті майно, та усе на що за законом вона має право, заповідала ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - визнати нікчемним.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2020 року.

Суддя В.А. Раца