РІВНЕНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2020 року

м. Рівне

Справа № 2-7420/11

Провадження № 22-ц/4815/1151/20

Рівненський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого Ковальчук Н. М.

суддів: Боймиструка С. В., Хилевича С. В.,

секретар судового засідання Тхоревський С. О.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2020 року у складі судді Бердія М. А., постановлену в м. Рівне,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала суду заяву про забезпечення позову, в якій просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В обґрунтування заяви вказувала, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року задоволено позов ОСОБА_2 про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння. Визнано за ОСОБА_2 право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано його на користь ОСОБА_2 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 .. Витребувано на користь ОСОБА_2 земельну ділянку за кадастровим номером :01:054:0835, площею 0,0459 га за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 .. Вказане майно є предметом спору у вищевказаній справі, тому невжиття судом заходів забезпечення позову може ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду у випадку задоволення позову.

Ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо відчуження будь-яким чином на користь третіх осіб, вносити до статутного капіталу юридичних осіб, вчиняти будь-які реєстраційні дії, пов`язані з подальшим переходом прав власності (реєстрацію прав власності, інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам, передачі в іпотеку, будь-якого іншого відчуження чи обтяження тощо) на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з житлового будинку, житловою площею 101,2 кв.м., загальною площею 155,9 кв.м., вхідного ганку (літ. «а»), балкону (літ. «а1»), гаража (літ.»Б-1»), погребу (літ. «Пг/Б-1»), огорожі (№1), воріт (№2), хвіртки (№3), замощення (літ. «I»), земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер :01:054:0835, площею 0,0459 га. Заборонено суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам прав на нерухоме майно: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, державним та приватним нотаріусам) вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкту нерухомого майна житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 та складається з житлового будинку житловою площею 101,2 кв.м., загальною площею 155,9 кв.м., вхідного ганку (літ. «а»), балкону (літ. «а1»), гаража (літ.»Б-1»), погребу (літ. «Пг/Б-1»), огорожі (№1), воріт (№2), хвіртки (№3), замощення (літ. «I»), земельні ділянки місця розташування: кадастровий номер: :01:054:0835, площею 0,0459 га.

Копію ухвали про забезпечення позову направлено до Рівненського регіонального центру надання адміністративних послуг Рівненської міської ради для виконання, сторонам по справі для відома.

Ухвала суду першої інстанції вмотивована наявністю належних та достовірних доказів того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити в майбутньому виконання рішення суду.

Вважаючи ухвалу суду незаконною, постановленою з порушенням норм матеріального та процесуального права, ОСОБА_2 оскаржив її в апеляційному порядку. В поданій апеляційній скарзі пояснює, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року, яке залишене без змін постановою Рівненського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року та постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року, за ним визнано право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 та витребувано на його користь із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , а також витребувано на його користь земельну ділянку кадастровий номер: :01:054:0835, площею 0,0459 га за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 .. Доводить, що оскаржувана ухвала про забезпечення позову порушує його права власника на володіння, користування і розпорядження своєю власністю. З наведених міркувань просить скасувати оскаржувану ухвалу суду і ухвалити нове судове рішення, яким скасувати вжиті заходи забезпечення позову.

Відзиву на апеляційну скаргу не подано.

Дослідивши матеріали та обставини справи на предмет повноти їх встановлення, надання їм судом першої інстанції належної юридичної оцінки, вивчивши доводи апеляційної скарги стосовно дотримання норм матеріального і процесуального права судом першої інстанції, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судом встановлено, що в грудні 2011 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та про розподіл спільного сумісного майна подружжя.

17 вересня 2019 року ОСОБА_1 подала суду заяву про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони вчиняти будь-які дії щодо житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити заходи забезпечення позову.

Згідно з ч. 2 ст. 149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Цивільно-процесуальним законодавством України передбачено, що умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Поруч із цим, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Відповідно до ч. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.

Як вбачається з матеріалів справи, нерухоме майно, що є об"єктом забезпечення у даній справі, було предметом спору у справі 569/12710/17 . Спір розглядався судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій та вирішений по суті. Житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 витребувано з чужого незаконного володіння на користь ОСОБА_2 .

Так, рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , третя особа на стороні відповідача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_6 , про визнання права власності та витребування майна з чужого незаконного володіння, позов задоволено та визнано право власності ОСОБА_2 на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , витребувано на його користь із чужого незаконного володіння ОСОБА_4 , а також витребувано на його користь земельну ділянку кадастровий номер: :01:054:0835, площею 0,0459 га за адресою: АДРЕСА_1 з чужого незаконного володіння ОСОБА_3 ..

Постановою Рівненського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року вказане рішення залишене без зміни.

Постановою Верховного Суду від 24 червня 2020 року рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2019 року та постанову Рівненського апеляційного суду від 20 серпня 2019 року залишено без зміни та відновлено дію рішення суду першої інстанції.

Стаття 18 ЦПК України закріплює принцип обов`язковості судових рішень, який передбачає, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конституції України, відповідно до ч. 4 ст. 41 якої, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном на власний розсуд.

Статтею 321 ЦК України встановлена заборона протиправного позбавлення чи порушення цього права, або обмеження у його здійсненні.

Таким чином, наявність заборон на домоволодіння і земельну ділянку за адресою: АДРЕСА_1 , право власності на які визнані в судовому порядку за ОСОБА_2 порушують його законні права власника.

Зважаючи на наведені обставини в сукупності, апеляційний суд приходить до переконання про необхідність скасування ухвали про забезпечення позову, який по суті вирішений і судове рішення в якому набрало законної сили.

Задовольняючи апеляційну скаргу, апеляційний суд враховує, що забезпечення позову є тимчасовим заходом, який не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямований лише на збереження існуючого становища сторін до розгляду справи по суті.

Процесуальне законодавство передбачає, що обставини цивільних справ з`ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Щодо обов`язку доказування і подання доказів, то кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Керуючись ст. ст. 367, 379, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2020 року скасувати.

Скасувати заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 19 вересня 2020 року щодо нерухомого майна за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію цієї постанови направити до Управління забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради (33028, м. Рівне, майдан Просвіти, 2) для виконання.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Повний текст постанови складено 03 листопада 2020 року.

Головуючий Ковальчук Н. М.

Судді: Хилевич С. В.

Боймиструк С. В.