Провадження номер 2/741/638/20
Єдиний унікальний номер 741/1154/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Носівський районний суд Чернігівської області у складі:

головуючого судді - Гридасової А.М.,

за участю секретаря судового засідання - Олійник Ю.М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 ,

відповідач - Мринська об`єднана територіальна громада в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Носівка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно,

в с т а н о в и в:

У вересні 2020 року позивач звернулась до суду з позовом про визнання права власності на нерухоме майно.

В обґрунтування заявлених вимог, позивач вказує на те, що житловий будинок АДРЕСА_1 , має статус колгоспного двору. Згідно довідки № 435/03-08, виданої виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області 22 липня 2020 року, станом на 15 квітня 1991 року в житловому будинку АДРЕСА_1 , були зареєстровані: ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла дружина ОСОБА_3 - ОСОБА_2 .

Після її смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 .

Згідно довідки № 259, виданої виконавчим комітетом Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області 22 липня 2020 року, станом на 19 березня 2011 року в житловому будинку АДРЕСА_1 , разом з померлою ОСОБА_2 був зареєстрований її чоловік - ОСОБА_3 .

ОСОБА_2 за життя заповіту не складала, а тому спадкування після її смерті здійснюється за законом.

ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є спадкоємцями першої черги за законом на підставі ст. 1261 ЦК України.

Спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід - ОСОБА_3 . Після його смерті залишилася спадщина, яка складається з житлового будинку АДРЕСА_1 , який належав ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності. Станом на 6 травня 2019 року в житловому будинку АДРЕСА_1 , померлий ОСОБА_3 був зареєстрований один.

За життя ОСОБА_3 склав заповіт, за яким заповів усе його майно, що буде йому належати на день його смерті де б воно не знаходилось та з чого не складалось, також все те, що він за законом буде мати право, своєму сину, ОСОБА_4 . Даний заповіт посвідчений 23 травня 2011 року ОСОБА_5 , секретарем виконавчого комітету Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 22.

ОСОБА_4 з заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався.

Вона, ОСОБА_1 , є спадкоємцем за правом представлення згідно зі ст. 1266 ЦК України. Її батько, ОСОБА_4 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадщину вона прийняла. Спадкова справа відкрита у приватного нотаріуса Носівського районного нотаріального округу Чернігівської області Чуєнко JI.A. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок АДРЕСА_1 , їй відмовлено з тих підстав, що у матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення відповідної нотаріальної дії, а саме правовстановлюючі документи на будинок.

Згідно довідки КП «Носівське бюро технічної інвентаризації» Носівської міської ради № 133 від 28 серпня 2020 року, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 , не зареєстроване.

Згідно висновку про вартість майна, суб`єкт оціночної діяльності ФОП ОСОБА_6 , оцінювач ОСОБА_7 , від 11 вересня 2020 року, вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами - 79 000 грн.

Просила визнати за нею право власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті діда, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визнати за нею, право власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , дружині спадкодавця, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , спадкоємцем якої був чоловік, ОСОБА_3 , який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав.

Ухвалою судді від 25 вересня 2020 року відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із визначенням дати підготовчого судового засідання (а.с. 27).

Ухвалою суду від 20 жовтня 2020 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 55).

У призначене на 30.11.2020 року судове засідання позивач не з`явилась. Подала до суду заяву, просила слухати справу у її відсутність. Позов просила задовольнити в повному обсязі.

У призначене на 30.11.2020 року судове засідання представник відповідача не з`явився, подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи у відсутності Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, вимоги викладені у позові визнали в повному обсязі.

Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази надані позивачем, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що житловий будинок АДРЕСА_1 відноситься до майна колгоспного двору, головою якого був ОСОБА_3 , який проживав та був зареєстрований в даному будинку разом з дружиною ОСОБА_2 , що підтверджується довідками Мринської сільської ради Носівського району Чернігівського області (а.с. 12-14).

Колгоспний двір - це сімейно-трудове об`єднання осіб, які використовують майно двору для ведення підсобного господарства і сімейних потреб.

Його створення і діяльність врегульовувалось положеннями ст.ст. 120-127 ЦК Української РСР 1963 року.

Зокрема, згідно з частиною першою статті 120 ЦК Української РСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, а частина друга статті 123 цього Кодексу визначала, що розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних.

Закон Української РСР "Про власність", який набув чинності 15 квітня 1991 року, не містив поняття "колгоспний двір" і закріпив загальні положення щодо права власності на майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї.

Так, відповідно до статті 17 цього Закону майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними.

6 січня 1994 року набрав чинності Закон України від 16 грудня 1993 року № 3718-XII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", яким виключено з ЦК Української РСР статті 120-127, які врегульовували створення та діяльність колгоспного двору, і статтю 563 щодо спадкування майна колгоспного двору.

При вирішення спорів щодо майна колишнього колгоспного двору, яке придбане до 15 квітня 1991 року, судам належить застосовувати норми, ще регулювали власність цього двору до вказаної дати, зокрема, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір таких часток визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

При вирішенні питання щодо спадкування майна колишнього колгоспного двору судами належить виходити з того, що Закон Української РСР "Про власність" не містив положень, які виключали майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім`ї, зі складу спадщини.

У пункті 4 Постанови Верховної Ради Української РСР № 885-XII від 26 березня 1991 року "Про введення в дію Закону Української РСР "Про власність" вказано, що правила, які містяться в Законі Української РСР "Про власність" і були передбачені Законом СРСР "Про власність в СРСР", застосовуються з дня введення в дію Закону СРСР "Про власність в СРСР", тобто з 1 липня 1990 року.

Таким чином, з 1 липня 1990 року при спадкуванні частки майна колишнього колгоспного двору застосовувалися загальні правила щодо спадкування.

На день відкриття спадщини після ОСОБА_3 правовідносини щодо спадкування врегульовуються положеннями книги шостої ЦК України, який набрав чинності з 1 січня 2004 року.

Так, згідно зі статтями 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1226 ЦК України передбачено, що частка у праві сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб`єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі.

Таким чином, частка померлого учасника спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах і може переходити як до спадкоємців за заповітом, так і до спадкоємців за законом.

За змістом частини 1 статті 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Згідно зі статтями 1268, 1296 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно копії свідоцтва про смерть, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 9).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_5 (а.с.10).

Копією свідоцтва про народження підтверджується, що померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 були батьками ОСОБА_4 (а.с.15).

Згідно копії заповіту від 23.05.2011 р. зареєстрованого в реєстрі за № 22 ОСОБА_3 склав заповіт на ім`я ОСОБА_4 (а.с. 18).

Згідно копії свідоцтва про смерть ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_6 (а.с. 17).

Як вбачається з копії свідоцтва про народження - померлий ОСОБА_4 був батьком позивача (а.с.16).

На момент смерті ОСОБА_3 належав житловий будинок АДРЕСА_1 , як єдиному члену колгоспного двору.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок, яку у встановлений законом строк отримала позивач.

Отже, судом встановлено, що позивач є спадкоємцем за законом, що підтверджується фотокопією спадкової справи №61/2019. Інших спадкоємців, які б претендували на спадщину судом не встановлено (а.с. 35-52).

Державним нотаріусом Носівського районного нотаріального округу Перев`язко Л.М. було роз`яснено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, оскільки відсутні правовстановлюючі документи.

Згідно зі статтею 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Стаття 1296 ЦК України визначає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання у нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Встановивши, що позивач не може отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті ОСОБА_3 через відсутність правовстановлюючих документів на домоволодіння по суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення вимог позивача про визнання права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Ураховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов у повному обсязі, позивачу з державного бюджету підлягає поверненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 420 грн. 20 коп.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 236-365 ЦПК України, ст.ст. 392, 1218, 1260, 1270, 1273 ЦК України, суд, -

у х в а л и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 , що належала ОСОБА_2 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_5 .

Повернути з Державного бюджету ОСОБА_1 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову що складає 420 (чотириста двадцять) грн. 40 коп. за квитанцією №0.0..1 від 14.09.2020 року.

Зобов`язати управління Державної казначейської служби України в Носівському районі Чернігівської області повернути ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , сплачений у АТ КБ «ПриватБанк» за реквізитами: рахунок отримувача - UA0025361, отримувач коштів - УК у Носiв.р-нi/Носівськ.р-н/22030101, код класифікаціїдоходів бюджету - 22030101, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37382880, код банку отримувача (МФО) - 899998, судовий збір в сумі 420 грн. (чотириста двадцять) 40 коп. відповідно до квитанції №0.0..1 від 14.09.2020 року.

Рішення може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Носівський районний суд Чернігівської області.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 .

Відповідач: Мринська об`єднана територіальна громада в особі Мринської сільської ради Носівського району Чернігівської області, , с. Мрин Носівського району Чернігівської області, вул. Броварця, 1.

Повний текст рішення складено 30.11.2020 року.

Суддя А.М. Гридасова