Справа №461/8969/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

/заочне/

16 грудня 2020 року Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі:

секретаря судового засідання Рудницької А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , яка є законним представником неповнолітнього ОСОБА_4 , за участі третьої особи ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

29 жовтня 2020 року, позивач звернувся до Галицького районного суду з вказаною позовною заявою, в якій просив визнати ОСОБА_2 та ОСОБА_4 , такими що втратили право користування жилим приміщенням що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 . Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_2 за вказаною адресою не проживає з 2008 року, в оплаті комунальних послуг, догляді за квартирою участі не приймає. Інший відповідач - ОСОБА_4 , з 2008 року постійно проживає разом зі своєю матір`ю в Республіці Польща, крім того, він там знаходиться на навчанні, та повертатися до України не збирається. Цивільний позов був поданий до суду, оскільки в даний час позивач несе додаткові витрати в оплаті комунальних послуг, та не може отримати субсидію.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова, від 02 листопада 2020 року, було вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

16 грудня 2020 року, до суду надійшла заява представника позивача, про розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення.

Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, 01 грудня 2020 року, від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує, позов просив задовільнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом скерування на адресу проживання рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення. Про причини неявки суд не повідомив, клопотань про відкладення судового засідання до суду не надходило. За згодою позивача, у відповідності до вимог ст.280 ЦПК України, суд ухвалив справу розглядати у заочному порядку.

Відповідач ОСОБА_4 та його законний представник в судове засідання не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. 01 грудня 2020 року, від законного представника неповнолітнього відповідача, надійшла заява, в якій представник (мати відповідача) зазначила, що ОСОБА_4 дійсно не проживає у спірній квартирі з 2008 року, оскільки проживає в Республіці Польща разом зі своєю матір`ю. Зазначила, що інший відповідач - ОСОБА_2 , з 2008 року також не проживає у спірній квартирі, однак де саме він проживає їй не відомо.

Третя особа на стороні позивача - ОСОБА_5 до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. 01 грудня 2020 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовільнити.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом прийнято рішення про заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України.

Судом було встановлено, що Львівською міською радою надано свідоцтво про право власності № НОМЕР_1 на квартиру за адресою АДРЕСА_1 , яка на праві спільної часткової власності належить ОСОБА_3 (1/2 частки), ОСОБА_1 (1/4 частки) та ОСОБА_5 (1/4 частки). Крім цього, в матеріалах справи наявний витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданий Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки від 20 грудня 2004 року, де зазначено, що останні є власниками квартири, комори в підвалі 9,0 кв.м., АДРЕСА_1 .

До матеріалів справи додано копію паспорту ОСОБА_1 , в якому зазначено, що він зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 . Також було додано копію паспорту ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , з якого вбачається що останні дійсно зареєстровані за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї і прописки, в будинку, який є власністю міської ради, яка є приватизованою, і складається з 5 кімнат житловою площею 74,10 кв.м., співвласниками є ОСОБА_5 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 . У вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3 (співвласник), ОСОБА_1 (співвласник, син), ОСОБА_5 (співвласник), ОСОБА_2 (зять), ОСОБА_4 (внук).

Актами, складеними комісією в складі майстрів з експлуатації житлового фонду Львівського міського комунального підприємства «Айсберг», за період з 19 червня 2020 року, по 01 грудня 2020 року, сусідами підтверджено, що у спірній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

В матеріалах справи міститься довідка, видана мером міста Остроленка, 02 жовтня 2020 року, з якої вбачається, що ОСОБА_6 постійно проживає з матір`ю в Республіці Польща. Також позивачем додано довідку №32, з Класичного ліцею ім. Папи Івана Павла ІІ в Остроленці, який засвідчує, що ОСОБА_6 є учнем 2-го класу вказаного навчального закладу в 2020/2021 року, зазначено, що навчальний рік завершиться 31 серпня 2022 року.

Крім того, в матеріалах справи наявна копія паспорту ОСОБА_4 , виданого Республікою Польща, термін дії якого від 06 травня 2016 року до 06 травня 2026 року.

Отже, судом встановлено, що спільно з власником квартири відповідачі не проживають понад десять років, спільним побутом з ними не пов`язані. Тобто відповідачі перешкоджають позивачу у здійсненні своїх прав користування та розпорядження власністю.

Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше, як на підставі закону за рішенням суду.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до статті 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до ст.3 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації.

За ст.7 Закону України «Про свободу пересування і вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За приписами ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи, що позивачем надано належні, допустимі та достатні докази того, що відповідачі, які зареєстровані у спірній квартирі, добровільно залишили його більше десяти років тому, хоча перешкод у користуванні їм не чинили, не цікавляться житлом, не оплачують та не утримують його, не зберігають майно та речі, втратили з ним зв`язок. Враховуючи той факт, що вищенаведене не заперечується відповідачем, його законним представником та третьою особою, суд приймає аргументи позивача, які підтверджені доказами, що містяться в матеріалах справи, та вважає що такі відповідають вимогам закону.

Враховуючи наведене, оцінивши доводи позивача, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до переконання про обґрунтованість позовних вимог, а тому позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст. 12,81,89,265 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , за участі третьої особи ОСОБА_5 , про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, - задовільнити в повному обсязі.

ОСОБА_2 визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

ОСОБА_4 визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться в АДРЕСА_1

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

Відповідачі:

ОСОБА_2 , адреса: АДРЕСА_2 .

ОСОБА_6 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_2 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Львівського апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Д. Фролова