КОМСОМОЛЬСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД
Справа № 534/1889/19
Провадження № 2/534/321/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
18 листопада 2020 року місто Горішні Плавні
Комсомольський міський суд Полтавської області у складі головуючого судді Куц Т.О., з участю: секретаря судового засідання Похилої В.В.,позивача ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за цивільним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя, виділення часток, визначення визначення порядку користування житлом та вселення,
встановив:
ОСОБА_4 звернулась до суду в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх доньок ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про визнання квартири АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю подружжя, виділення часток, визначення визначення порядку користування вказаною квартирою та вселення. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який було розірвано 26.07.2017. Під час шлюбу 12.03.2013 ними була придбана за спільні кошти квартира АДРЕСА_1 . Відповідач не визнає її права власності і в даний час змінив замки та перешкоджає їй користуватись вказаною квартирою. Просить визнати за нею право власності на Ѕ частку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , вселити її та неповнолітніх дітей ОСОБА_5 , ОСОБА_6 у вказану квартиру та встановити наступний порядок користування та розпорядження зазначеною квартирою: виділити в користування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , кімнату, яка є залою, виділити в користування ОСОБА_3 кімнату, яка є спальнею, коридор, кухню, туалет та ванну кімнату залишити в спільному користуванні.
01.06.2020 до суду надійшла заява про уточнення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить визнати за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 43,82 м?. Вселити ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та встановити наступний порядок користування зазначеною квартирою: виділити в користування ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 приміщення №2 площею 17,01 м?; виділити в користування ОСОБА_3 приміщення № 4 площею 13,74 м?; коридор (приміщення № 1 площею 4,01 м?), кухню (приміщення №5 площею 6,08 м?), санвузол (приміщення № 6 площею 2,98 м?) залишити в спільному користуванні.
Позивач та її представник ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини зазначені у позовній заяві, не заперечували проти винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.
Відповідно до ст. 223,280 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Зважаючи на те, що належним чином повідомлений відповідач у судове засідання не з`явився, відзив на позовну заяву не подавав, згідно вимог ст.281 ЦПК України, судом 18.11.2020 постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи.
Свідок ОСОБА_7 пояснила суду, що вона подруга позивачки, а відповідача бачила лише двічі, так в серпні 2017 року вони пішли до квартири позивачки, однак вона не могла її відкрити, після чого позивач зателефонувала чоловікові і він їй повідомив, що змінив замки і вона більше до квартири не потрапить.
Свідок ОСОБА_8 пояснила суду, що вона є сестрою позивача, в серпні 2017 року вона разом із позивачкою ходили до неї додому, щоб забрати молодшу дитину у ОСОБА_3 , однак її чоловік до квартири не впустив, після чого вона їй повідомила, що відповідач змінив замки і вона не може потрапити до квартири.
Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 20.10.2001 року, який було розірвано 26.07.2016 ( а.с. 10,12). Від шлюбу мають дітей: ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.11).
Під час перебування в шлюбі сторони по справі придбали квартиру АДРЕСА_1 , яка була зареєстрована на праві приватної власності за ОСОБА_3 12.08.2013, відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13).
Згідно довідки житлового відділу департаменту економічного розвитку та ресурсів Горішньоплавнівської міської ради від 05.10.2019 в квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 (а.с.14).
Згідно свідоцтва про шлюб від 07.02.2020 ОСОБА_4 зареєструвала шлюб з ОСОБА_11 , прізвище позивача після одруження « ОСОБА_12 » (а.с.32).
Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.
Частиною 2 ст.372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.
Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.
Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.
Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.
Частиною 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.
Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.
Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї.
Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.
Вважається , що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя.
Таким чином, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу, то така є об`єктом спільної сумісної власності подружжя сторін, у зв`язку з чим суд доходить висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем та відповідачем право власності по 1/2 частини квартири.
Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу України ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.
Згідно ст. 319 ЦК України, - власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд та має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України.
Частиною 1, 2 ст. 355 ЦК України визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.
Відповідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.
Згідно зі ч. 1 та ч. 3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.
Відповідно до даних з журналу внутрішніх обмірів та площі квартири АДРЕСА_1 , її загальна площа становить 43,44 кв.м, квартира складається з двох кімнат житловою площею 13,74 кв.м та 17,01 кв.м, кухні площею 6,08 кв.м, ванної кімнати площею 2,98 кв.м, та коридору площею 2,33 кв.м.
При виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд.
Так як між позивачем та відповідачем існують неприязні відносини, позивач стверджує, що ОСОБА_3 чинить їй та їх дітям перешкоди в користуванні спірною квартирою, змінив замки та не надає ключі від вказаної квартири, перешкоджаючи в доступі до її майна, то суд вважає, що наявні підстави задоволити заявлені вимоги про визначенння порядку користування спірною квартирою в порядку, запропонованому позивачем у справі, а також щодо усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом вселення позивача та їх дітей в квартиру АДРЕСА_1 .
Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.
Згідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Враховуючи те, що за позовні вимоги позивача задоволені повністю, суд приходить до висновку про стягнення з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судового збору у розмірі 1988 грн. 40 коп.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10,11,141,213,265 ЦПК України ,
Цивільний позов ОСОБА_1 - задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину двокімнатної квартири за адресою: АДРЕСА_2 , загальною площею 43,82 м?.
Вселити ОСОБА_1 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в квартиру за адресою: АДРЕСА_2 та встановити наступний порядок користування зазначеною квартирою:
-виділити в користування ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 приміщення №2 площею 17,01 м?;
-виділити в користування ОСОБА_3 приміщення № 4 площею 13,74 м?;
-коридор (приміщення № 1 площею 4,01 м?), кухню (приміщення №5 площею 6,08 м?), санвузол (приміщення № 6 площею 2,98 м?) залишити в спільному користуванні ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 .
Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1998 грн 40 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення. До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга подається до Полтавського апеляційного суду через Комсомольський міський суд Полтавської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_3 ;
Відповідач:ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , адреса: АДРЕСА_4 ;

Суддя Т.О.Куц

Повний текст рішення виготовлено 23.11.2020