Дата документу 23.12.2020 Справа № 310/8975/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 310/8975/19 Головуючий у 1 інстанції: Троценко Т.А.
Провадження № 22-ц/807/2212/20 Суддя-доповідач: Маловічко С.В.

П О С Т А Н О В А
23 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого: Маловічко С.В., суддів Гончар М.С., Подліянової Г.С.
при секретарі: Бабенко Т.І.
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргуАкціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни на рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04травня 2020 року у справі за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,
АТ КБ «Приват Банк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.
Вобґрунтування позовних вимог зазначено, що 21.09.2009р. між АТ КБ «Приватбанк» (минула назва ПАТ КБ «Приватбанк») та ОСОБА_4 був укладений договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, є ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Банком 31.07.2017р. була направлена претензія кредитора до Бердянської міської державної нотаріальної контори, на яку 21.08.2017р. було надано інформацію про те, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались.Зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
03.03.2019р. банк додатково спадкоємцям направив лист-претензію, яку не було виконано.Станом на дату смерті позичальника ОСОБА_4 загальна сума його заборгованості за кредитом становить 5890,11 грн., яку позивач просив стягнути з відповідачів як спадкоємців померлого боржника.
Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04 травня 2020 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, АТ КБ «ПриватБанк» у особі пред-

ставника ОСОБА_5 подало апеляційну скаргу,в якій, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість у зв`язку з порушенням судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні

вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відзиву на апеляційну скаргу не надійшло, що у відповідності до вимог ч. 3 статті 360 ЦПК України не є перешкодою для апеляційного розгляду справи.

Приватбанк був повідомлений про розгляд справи, своєчасно отримуючи всі судові повістки у всі судові засідання апеляційного суду.

В судове засіданні на 23 грудня 2020р. судову повістку отримано представником Приватбанку - ОСОБА_6 ще 23.11.2020р. Але у це засідання банком представника не направлено.

Відповідачі в ході розгляду справи судом першої інстанції та апеляційним судом повідомлялись за адресою їх реєстрації АДРЕСА_1 , у якій судові повістки не отримували ( т. 1 а.с. 87-88, 127-128, 160-171; т. 2 а.с. 17-36, 57-65, 85-92).

Реєстрація відповідачів за вказаною адресою підтверджується відомостями органу реєстрації (т. 1 а.с. 79-82).

Відповідач ОСОБА_1 єдиного разу 31.12.2019р. отримала судове відправлення із суду першої інстанції, у якому містилась копія позовної заяви банку, копія ухвали про відкриття провадження у справі та судова повістка у судове засідання на 14.02.2020р. ( т. 1 а.с. 86), але відзиву на позовну заяву не надала, до цього судового засідання не з`явилась та в подальшому перестала отримувати кореспонденцію із суду.

Також відповідач ОСОБА_1 єдиний раз отримала 25.06.2020р. ухвалу із апеляційного суду, та в подальшому припинила отримувати кореспонденцію ( т. 2 а.с. 13).

Тобто відповідач ОСОБА_1 була обізнана про наявність судового провадження за позовом банку, а тому мала обов`язок відповідно до вимог статті 131 ЦПК України повідомляти суд про причини неявки та про зміну місця проживання, але таких заяв суду не надавала.

В ході апеляційного розгляду апеляційну скаргу та повістку в судове засідання на 16.09.2020р. за вказаною адресою на ім`я ОСОБА_1 та ОСОБА_3 було вручено особі з іншим прізвищем, яка не відмовилась від її отримання, тому має відношення до цих відповідачів ( т. 1 а.с. 43-44).

Зважаючи на те, що відповідачі повідомлялись за зареєстрованим місцем мешкання, та інших даних і засобів зв`язку у суду не мається, з урахуванням строків розгляду справи, колегія здійснила апеляційний розгляд за відсутності відповідачів та неявки позивача у останнє засідання 23.12.2020р.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши додатково витребувані та долучені до справи документи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що21.09.2009р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_4 був укладений договір, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 6900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Але ОСОБА_4 своєчасно не повернув АТ КБ «ПриватБанк» кредитні кошти.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 08.05.2017р. ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно до інформації, наданої Бердянською державною нотаріальною конторою № 644/02-14 від 09.04.2020 року, після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_4 . 03.08.2017р. до нотаріальної контори звернувся ПАТ КБ «Приватбанк» з претензією до спадкоємців поме-

рлого спадкодавця про заборгованість за кредитним договором.

15.08.2018р. ПАТ КБ «Приватбанк» повторно звернувся з вимогою-претензією щодо наявності кредитної заборгованості.

За повідомленням Бердянської державної нотаріальної контори,інших заяв, зокрема, від спадкоємців спадкова справа не містить. Свідоцтва про право на спадщину не видавались.

Звертаючись до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості померлого ОСОБА_4 , яка виникла за його життя за кредитним договором, суд визначив їх як спадкоємців померлого ОСОБА_4 , з яким відповідачі були прописані та проживали на час його смерті, а тому, незалежно від звернення до нотаріуса, прийняли спадщину.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що позивачем не доведено, що відповідачі є спадкоємцями померлого боржника, та факту наявності у останнього спадкового майна і його вартості, в межах яких спадкоємці мають погасити борги спадкодавця.

В апеляційній скарзі банк зазначає, що такі висновки суду не відповідають зібраним у справі доказам та нормам матеріального справа щодо спадкування. Вказує, що відповідачі та спадкодавець були зареєстровані у житловому будинку, але суд не перевірив, хто є власником цього житлового будинку.

Колегія, перевіряючи доводи апеляційної скарги, встановила наступні обставини.

Згідно з ст. 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою

особою.

За приписами ст.ст.1216, 1218ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до п. 5 ч.1ст. 1219 ЦК Українине входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема, права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу.

За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням.

Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст.1281,1282 ЦК України.

У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора.

Відповідно до статті 1281 ЦК України, кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

За положеннямист.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.

Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Таким чином, при вирішенні спору про стягненнязіспадкоємцівкоштів для задоволеннявимог кредитора померлого спадкодавця, судом підлягаєвстановленню, чи є у померлого боржника спадкоємці, чи прийняли вони спадщину, яке самемайноспадкоємціотримали у спадщину та яка йоговартість, чи своєчасно звернувся кредитор з вимогою до спадкоємців.

У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" № 5 від 30.03.2012р. роз`яснено, що з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, який виник за життя спадкодавця.

У цій справі боржник ОСОБА_4 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с. 175).

На час смерті ОСОБА_4 за укладеним між ним та Приватбанком договором, оформленим у вигляді заяви від 21.09.2009р., утворилась заборгованість в сумі 5890,11 грн., що підтверджується: заявою ОСОБА_4 на отримання кредитних коштів, розрахунком заборгованості, випискою про рух коштів за рахунками позичальника ОСОБА_4 , довідкою про встановлення та зміну ОСОБА_4 кредитного ліміту, довідкою про видані ОСОБА_4 картки ( а.с. 6-9, 14, 186-202).

Кредитні правовідносини не є тісно пов`язаними з особою померлого боржника, тому не припинились із його смертю, а виниклий на час його смерті борг увійшов до складу спадщини.

АТ КБ «Приватбанк» протягом шести місяців з дня смерті боржника, як це і передбачено статтею1281 ЦК України, направив претензію кредитора до Бердянської міської державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини, у якій просив включити кредиторські вимоги на суму 5 890,11 грн. та повідомити спадкоємців про наявність заборгованості померлого перед банком в цій сумі ( т. 1 а.с. 56).

Листом від 17.08.2017р. Бердянська нотаріальна контора повідомила Приватбанк

про те, що його претензія до спадкоємців померлого ОСОБА_4 прийнята, зареєстрована в книзі обліку і реєстрації спадкових справ за номером № 1159, та на її підставі заведена спадкова справа № 380/2017 (т. 1 а.с. 57).

Оскільки спадкоємці до нотаріальної контори не звертались, та нотаріус не могла повідомити їх про наявність претензії банку, тому Приватбанк 22.07.2019р. звернувся з окремими листами-претензіями до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , вважаючи їх спадкоємцями померлого ОСОБА_4 , а направлення претензій підтверджується наданою банком копією реєстру, на якому мається відбиток поштового штемпеля про прийняття цих листі на пошту 04.08.2019р. ( т. 1 а.с. 58-64 ).

Із заяви ОСОБА_4 до Приватбанку та копії паспорта вбачається, що він був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 05.05.2007р.( т. 1 а.с. 14).

З долучених до позовної заяви копій паспортів відповідачів вбачається, що вони зареєстровані за тією ж адресою: ОСОБА_1 з 05.05.2007р. ( т. 1 а.с. 16), ОСОБА_3 з 29.01.2008р. ( т. 1 а.с. 17), ОСОБА_2 з 26.03.2009р. (т. 1 а.с. 15).

З інформації, наданої реєстраційним органом на запит суду, вбачається, що станом на 16.12.2019р. всі відповідачі залишаються зареєстрованими за вказаною адресою, та жоден з них не знімався з реєстрації за цією адресою (т. 1 а.с. 79-81).

У відповідності до відповіді на запит апеляційного суду № 5814 від 25.11.2020р. відділом реєстрації місця проживання виконавчого комітету Бердянської міської ради надано інформацію, що за даними Реєстру територіальної громади міста Бердянська станом на 30.04.2017р. ( день смерті ОСОБА_4 ) за адресою: АДРЕСА_1 були зареєстровані: ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_2 .

Перевіркою їх родинних відносин із померлим ОСОБА_4 встановлено наступне.

З паспортних даних встановлено, що ОСОБА_7 є дружиною ОСОБА_4 , при цьому, відомостей про розлучення ОСОБА_7 з ОСОБА_4 паспортні дані відповідача ОСОБА_7 та померлого ОСОБА_4 не містять.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є сином померлого ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_7 актовий запис про народження № 1103 ( т. 2 а.с. 67).

Однак вказана відповідачем ОСОБА_2 , є дружиною ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , тому не може спадкувати після смерті свекра.

Як з`ясовано в ході апеляційного розгляду справи, ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , також є сином померлого ОСОБА_4 та відповідача ОСОБА_7 актовий запис 1747 від 20.11.1987р., але банком його не було визначено відповідачем у цій справі.

Отже, не всі відповідачі є спадкоємцями першої черги за законом, оскільки

ОСОБА_2 є дружиною сина померлого ОСОБА_4 ОСОБА_8 , та не може спадкувати після смерті батька свого чоловіка. Тому до спадкування закликаються тільки ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , які були зареєстровані на день смерті чоловіка та батька ОСОБА_4 за однією з померлим адресою, що свідчить про постійність їхнього проживання у цьому будинку. Протилежних доказів матеріали справи не містять та в ході апеляційного розгляду, яким усувалась допущена судом неповнота, не здобуто.

Відповідно до вимог ч. 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу ( шість місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї.

Згідно з положеннями статті 1273 ЦК України відмова від спадщини має бути оформлена письмовою заявою спадкоємця, спрямованою до нотаріального органу за місцем відкриття спадщини.

З інформації, наданої Бердянською державною нотаріальною конторою на запит суду, вбачається, що до нотаріуса звернувся лише Приватбанк 03.08.2017р. із претензією до спадкоємців, на підставі чого заведена спадкова справа № 380/2017, повторно 15.08.2018р. банк звернувся із відповідною претензією, заяв від спадкоємців спадкова справа не містить ( т. 1 а.с. 177).

Відомостей про складання ОСОБА_4 за життя заповітуу спадковому реєстрі не мається, а тому спадкування відкривається для спадкоємців за законом (т. 1 а.с. 178).

З огляду на все встановлене, відповідачі як спадкоємці першої черги прийняли спадщину, будучи постійно з 2007 та 2008, відповідно, зареєстрованими зі спадкодавцем по день його смерті, оскільки заяв про відмову від спадщини ними до нотаріальної контори подано не було.

Щодо спадкової маси, то апеляційний суд перевірив в цій частині доводи банку щодо належності будинку АДРЕСА_1 шляхом отримання інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно цієї інформації від 15.09.2020р. житловий будинок АДРЕСА_1 належить на праві власності померлому ОСОБА_4 на підставі договору купівлі-продажу від 01.11.2006р. Будь-яких даних про поділ цього будинку, зміну частки, його відчуження, у Державному реєстрі не міститься.

Вартість цього будинку не встановлена апеляційним судом, але в будь-якому разі вона є більшою від боргу спадкодавця перед Приватбанком, який складає лише 5 890,11 грн.

Відповідно до статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними;спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Про письмову нотаріально посвідчену угоду щодо розподілу будинку між спадкоємцями з відступом від рівності часток матеріали справи відомостей не містять, тому презюмується рівність часток всіх спадкоємців.

Відтак, і борг спадкодавця перед банком в сумі 5890,11 грн. слід розподілити між спадкоємцями ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 у рівних частках, тому кожен із спадкоємців має погасити свою долю боргу у розмірі 1963,37 грн. Але, оскільки сина померлого боржника ОСОБА_4 - ОСОБА_7 не було визначено у цій справі відповідачем, то вимоги банку щодо погашення його частини боргу у сумі 1963,37 грн. задоволенню не підлягають.

Зважаючи на все вищенаведене, колегія визнає вимоги банку до відповідачів ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , які є спадкоємцями першої черги за законом після померлого боржника ОСОБА_4 , частково обґрунтованими, а тому такими, що підлягають частково-

му задоволенню на суму 3 926,74 грн.

Натомість, відмовити в задоволенні позову банку до відповідача ОСОБА_2 слід з інших правових підстав, а саме, з тих, що вона не являється спадкоємцем померлого боржника ОСОБА_4 . Тому позовні вимоги банку до неї слід визнати не недоведеними, як вважав суд, а необґрунтованими.

У такому разі оскаржуване рішення суду підлягає у відповідності до положень п.п. 1, 3, 4 ч. 1 статті 376 ЦПК України скасуванню із прийняттям постанови про часткове задоволення позову банку.

Приймаючи нове судове рішення про часткове задоволення позову, колегія вирішує питання щодо розподілу судових витрат, які підлягають компенсації позивачеві за рахунок відповідачів, які мають сплатити їх банку у рівних частках.

Так, банком сплачено судовий збір за подання позовної заяви в сумі 1921 грн., за подання апеляційної скарги 2881,50 грн. ( т. 1 а.с. 220), а всього - 4 802,50 грн. Відтак відповідачі мають відшкодувати банку судовий збір у розмірі: 3926,74 х 4802,50 : 5980,11 = 3 153,48 грн., тобто по 1576,74 грн.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» у особі представника Крилової Олени Леонідівни задовольнити частково.

Рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 04травня 2020 рокуу цій справ скасувати.

Позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» до відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_3 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), ОСОБА_3 (РНОКПП НОМЕР_3 , місце реєстрації: АДРЕСА_2 ), на користь АТ КБ «Приватбанк» (, юридична адреса: 49094, м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, буд. 50; рах. № НОМЕР_4 для погашення заборгованості та судових витрат) заборгованість померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 боржника ОСОБА_4 за договором б/н від 08.09.2009р. в сумі 3 926 (три тисячі дев`ятсот двадцять шість) гривень 74 копійки, по 1963 (одна тисяча дев`ятсот шістдесят три) гривні 37 копійок з кожного.

Стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на користь АТ КБ «Приватбанк» судовий збір в сумі 3 153 ( три тисячі сто п`ятдесят три) гривні 48 копійок, по 1576 ( одна тисяча п`ятсот сімдесят шість) гривень 74 копійкиз кожного.

У задоволенні позову до відповідача ОСОБА_2 відмовити з інших правових підстав - у зв`язку з необґрунтованістю заявлених до неї вимог, а не у зв`язку з їх недоведеністю.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складений 28 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: