Провадження № 2/369/8/20
РІШЕННЯ

Іменем України

12.02.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області в складі:

Головуючої судді: Дубас Т.В.,

при секретарі Мазурик Д.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в приміщенні Києво-Святошинського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 вернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , третя особа без самостійних вимог на стороні позивача ОСОБА_3 , про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Свій мотивує наступним.

Він, ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 .

Право власності на вказаний будинок належить йому на підставі Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 01 жовтня 1992 року, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 01 жовтня 1992 року в реєстрову книгу № 1 під реєстровим номером 259.

В його будинку зареєстрована та проживає ОСОБА_3 .

Крім того в будинку зареєстрований ОСОБА_2

Починаючи з 1998 року, ОСОБА_2 приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 не користується. Його особистих речей в будинку немає.

Обов`язків наймача жилого приміщення, пов`язаних з утриманням житлового приміщення та оплатою комунальних послуг, відповідач не виконує. Позивач сам сплачує всі комунальні послуги, утримує будинок в належному стані, робить необхідні ремонти.

Договору про збереження за відповідачем права користуванням житлом він не укладав. Будь які поважні причини щодо відсутності відповідача у його будинку відсутні.

Факт належності йому на праві власності будинку АДРЕСА_1 підтверджує Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 01 жовтня 1992 року, довідкою ф. № 3.

Факт непроживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 підтверджується актами депутата Музичанської сільської ради. Цей факт при необхідності можуть в судовому засіданні підтвердити свідки - сусіди, які підписали акт.

Ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що право на майно, що виникло до набрання чинності цим Законом визнається дійсним, якщо на момент виникнення такого права проведена реєстрація відповідно до діючих норм або чинне законодавство не передбачало обов`язкової реєстрації такого права.

Відповідно до ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом в разі його відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом.

Враховуючи наведене на підставі ст.ст. 15, 16, ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,просить: визнати ОСОБА_2 , таким, що втратив право користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Позивач та третя особа подали заяву про розгляд справи без їх участі. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове не з`явився. Про час і місце розгляду справи належним чином попереджений. Надіслав на адресу суду заяву про проведення розгляду справи за його відсутності, визнавши позовні вимоги.

У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши норми діючого законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

ОСОБА_1 , є власником будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується Свідоцтвом на право особистої власності на жилий будинок від 01 жовтня 1992 року, зареєстрованого Київським міжміським бюро технічної інвентаризації 01 жовтня 1992 року в реєстрову книгу № 1 під реєстровим номером 259 та довідкою ф. № 3.

В будинку зареєстрована та проживає ОСОБА_3 .

В будинку зареєстрований ОСОБА_2

Актами депутата Музичанської сільської ради підтверджено, що починаючи з 1998 року, ОСОБА_2 приміщеннями в будинку АДРЕСА_1 не користується. Його особистих речей в будинку немає.

Факт не проживання відповідача в будинку АДРЕСА_1 підтверджується довідкою про його проживання з 16.03.1998 року в м. Фрайберг та відповідною заявою з засвідченими перекладами на українську мову.

Згідно із ч. 1 ст. 316 Цивільного кодексу України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Ч. 1 ст. 321 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст. 379 Цивільного кодексу України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них.

В ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до закону 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб.

Згідно положень статті 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.

За змістом частини 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 16, 316 - 319, 321, 379, 391, 405 Цивільного кодексу України, ст. 3 Сімейного кодексу України, ст.ст. 67, 68, 157 Житлового кодексу Української РСР, керуючись ст. ст. 2, 4, 12, 13, 81, 82, 89, 206, 223, 258, 259, 263-265, 266, 273, 354, 355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , таким, що втратив право користування житлом в будинку АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Київського апеляційного суду або через Києво-Святошинський районний суд Київської області.

Інформація про позивача: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адресаАДРЕСА_1 .

Інформація про відповідача: ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Інформація про третю особу: ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_3 , адреса: АДРЕСА_1 .

Суддя: Дубас Т.В.