Номер справи 237/3406/19
Номер провадження 2/237/212/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.10.20 м. Курахове

Мар`їнський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Кучко Я.Ю.,

при секретарі Махно Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (далі ? ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») звернулось до Мар`їнського районного суду Донецької області з позовною заявою до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає наступне. Позивач стверджує, що 21 червня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» (далі ПАТ «ВБР») та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № IKAPNAOG.7709.001 за умовами якого ПАТ «ВБР» надало відповідачу кредит в сумі 70020 гривень для придбання автомобіля ВАЗ 211540-110-32 2011 року випуску, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 20 червня 2016 року та сплатити проценти за його користування. 21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки за виконання ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитним договором. 21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 укладено договір застави нерухомого майна, в заставу надано автомобіль марки ВАЗ. 06 березня 2019 року укладено договір № 146 про відступлення прав вимоги між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» за яким до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» перейшли права вимоги за кредитним договором. Через невиконання відповідачем своїх зобов`язань по кредитному договору загальний розмір заборгованості станом на 20 червня 2019 року складає 60088,24 гривень з яких: 33425,79 основна сума заборгованості, 26662,45 сума заборгованості по відсоткам.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала у повному обсязі та подала до суду відзив на позовну заяву у якому зазначила, що до позовної заяви додано копії першого та останнього аркушів додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги з яких не вбачається відступлення права вимоги саме за кредитним договором № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року. Крім того, додана до позовної заяви копія додатку № 1 на останньому аркуші не містить підписів сторін договору. Також представник позивача зазначає, що на підтвердження існування заборгованості за кредитним договором позивач мав би подати суду детальний розрахунок заборгованості на момент укладання договору про відступлення прав вимоги із зазначенням дат виникнення заборгованості. Крім того, представник відповідача зауважує, що зі змісту копії договору купівлі-продажу, укладеного між ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ПАТ «ВБР» не вбачається чи виконані умови даного договору щодо настання подій, пов`язаних з переходом прав вимоги кредитора до боржника та не надано доказів повної оплати вартості прав вимоги за цим договором.

Позивач скористався своїм правом на подання до суду заяв по суті справи та надіслав на адресу суду відповідь на відзив якому виклав свої пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх відхилення, які зводяться до наступного.

Позивач зазначає, що на адресу відповідачів було направлено повідомлення про укладення договору № 146 про відступлення прав вимоги, який укладений між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». До моменту отримання від нового кредитора витребуваних документів боржник може не платити саме новому кредитору, але не звільняється від виконання своїх зобов`язань на користь первісного кредитора, і закон захищає боржника лише тим, що визнає виконання первісному кредитору належним. Позивач стверджує, що відбулась заміна кредитора у зобов`язанні, зокрема ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» є новим кредитором у фінансових правовідносинах з боржником, а також новим стягувачем у виконавчих провадженнях.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час, дату та місце проведення судового засідання був повідомлені належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі.

Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, про час, дату та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали цивільної справи, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Як вбачається з копії кредитного договору № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 було укладеного кредитний договір про надання ОСОБА_1 кредиту у сумі 70020 гривень за процентною ставкою 16.80% річних з терміном користування кредитом до 20 червня 2016 року. Кредит надається ОСОБА_1 для придбання авто. Для погашення кредиту та сплати відсотків та комісій сторонами погоджено обов`язок банку відкрити ОСОБА_1 рахунок НОМЕР_1 . При кредитуванні нових і б/в автомобілів, позичальник доручає банку, без додаткового узгодження, перерахувати кредитні кошти з кредитного рахунку в сумі 70020 гривень на поточний рахунок постачальника № НОМЕР_2 у АТ АСТРА БАНК. Сторони погодили, що моментом надання кредиту вважається день видачі готівки з каси Банку або перерахування грошових коштів на відповідні рахунки, зазначені в заяві Позичальника. Період сплати кредиту становить з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця.

Сторони погодили, що додатками до кредитного договору № IKAPNAOG.7709.001 від 21 червня 2011 року між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 виступають Таблиця визначення сукупної вартості споживчого кредиту та реальної процентної ставки (додаток № 1) та Графік погашення заборгованості (додаток № 2), копії яких долучені до позовної заяви.

Згідно копії договору поруки від 21 червня 2011 року № PX029031.7729.001, укладеного між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_2 (поручитель) остання надає поруку перед ПАТ «ВБР» за виконання ОСОБА_1 (боржником) зобов`язань за кредитним договором, укладеним між ПАТ «ВБР» та ОСОБА_1 Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобов`язань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник.

Як вбачається з копії договору застави рухомого майна від 21 червня 2011 року, укладеного між ОСОБА_1 (заставодавцем) та ПАТ «ВБР» сторони досягли згоди про надання заставодавцем в заставу майна, а саме автомобіля легкового сєдану сірого кольору марки ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску, в забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 перед заставодержателем.

З копії заяви ОСОБА_2 вбачається, що остання надала згоду своєму чоловікові, ОСОБА_1 на заставу транспортного засобу ВАЗ 211540-110-32 ЗНГ, 2011 року випуску.

Як вбачається п. 2.1. копії договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВБР» (Банк) та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (Новий кредитор) за цим договором Банк відступає шляхом продажу Новому кредитору належні Банку, а новий кредитор набуває у обсязі та на умовах, визначених цим Договором, права вимоги Банку до позичальників, заставодавців та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього Договору, надалі за текстом Боржники, включаючи права вимоги до правонаступників Боржника, спадкоємців Боржника, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки Боржника, або які зобов`язані виконати обов`язки Боржників, за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього Договору.

Згідно копії додатку № 1 до договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги, укладеного між ПАТ «ВБР» та ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» вказаний договір про відступлення прав вимоги укладений зокрема, відносно кредитного договору № IKAPNAOG.7709.001 від 21.06.2011 року, позичальником за яким є ОСОБА_1 .

Стосовно посилань представника відповідача про неповідомлення з боку ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» відповідачів про відступлення права вимоги суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України).

Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні.

У відповіді на відзив позивач зазначає, що ним було направлено на адреси відповідачів повідомлення про укладення договору № 146 про відступлення прав вимог.

До відповіді на відзив позивачем дійсно долучено у якості додатків повідомлення за вих. № 1140 від 06.03.19 та № 1139 від 06.03.19 року , адресовані ОСОБА_2 та ОСОБА_1 відповідно про відступлення прав вимоги за кредитним договором.

Проте будь-яких доказів відправлення вказаних повідомлень на адресу відповідачів до матеріалів заперечення на відзив позивачем не долучено у зв`язку з чим твердження позивача про те, що ним надсилались такі повідомлення відповідачам є такими, що не підтверджені належними та допустимими доказами.

В свою чергу з даного приводу суд вважає за необхідне врахувати правову позицію висловлену Верховним Судом України у постанові від 23 вересня 2015 року (справа № 6-979цс15) згідно якої боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Оскільки з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього утворилася заборгованість, суди дійшли обґрунтованого висновку про стягнення заборгованості на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов`язку погашення кредиту взагалі.

Стосовно виникнення у ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» права вимоги від відповідачів сплати заявленої заборгованості за кредитним договором суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Однією з підстав цивільних прав та обов`язків згідно ч. 2 ст. 11 ЦК України є договори та інші правочини, як узгоджене волевиявлення всіх його учасників (сторін договору).

Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав (ст.514 ЦК України).

Відступлення права вимоги за відповідною угодою (цесія), відноситься до сфери договірного регулювання цивільних правовідносин, яким притаманний диспозитивний метод правового регулювання, згідно яким сторони правовідносин з відступлення прав вимоги на власний розсуд за погодженням між собою встановлюють правила відступлення прав вимоги, які, проте, не можуть суперечити діючому законодавству.

Реалізуючи вищевказаний диспозитивний метод правового регулювання сторони договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) правил вимоги від 06 березня 2019 року в пункті 2.2. досягли згоди, що за цим договором ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» в день укладання Договору, але в будь-якому випадку не раніше моменту отримання ПАТ «ВБР» у повному обсязі коштів відповідно до п. 4.1. договору, тобто грошових коштів у сумі 2 680 940 гривень набуває усі права кредитора за основними договорами.

Таким чином ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» та ПАТ «ВБР» дійшли згоди, що право вимоги за кредитними договорами, що складають предмет договору про відступлення прав вимоги виникає не раніше моменту отримання ПАТ «ВБР» грошових коштів, який може як збігатися з моментом укладання договору, так і ні. При цьому з огляду на положення п. 3.3. договору № 146 факт передання у момент укладання договору документів на підтвердження прав вимоги не свідчить про сплату ціни договору.

В силу вимог ст. 81 ЦПК України вказана обставина підлягає доведенню в межах змагального позовного провадження, оскільки саме з фактом отримання ПАТ «ВБР» обумовленої у договорі грошової суми пов`язане виникнення у ТОВ «Глобал спліт» права вимоги за кредитним договором до ОСОБА_1 та договором поруки до ОСОБА_2 .

На підтвердження факту отримання обумовленої сторонами суми позивачем було долучено до відзиву на позовну заяву копію платіжного доручення № 5 від 05 березня 2019 року.

Вказане платіжне доручення містить відповідні графи під назвами «підпис» та «м.п.», водночас відповідні графічні зображені у вказаних графах відсутні. Тобто, на платіжному дорученні відсутні підписи осіб банку, які провели вказану операцію та відсутня печатка банківської установи, яка б засвідчувала повноваження вказаних осіб та слугувала підтвердження факту проведення господарської операції з перерахування грошових коштів.

Таким чином, вказане платіжне доручення не містить всіх необхідних реквізитів, які б надавали вказаному платіжному дорученню статус офіційного документу, підтверджуючого факт перерахування коштів у зв`язку з чим суду не надано доказів факту виконання вимог п. 2.2., 4.1. що, відповідно, свідчить про недоведеність перед судом виникнення права вимоги у ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Положеннями ст. 525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобов`язання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами, а розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України).

Згідно статей 207, 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі і вважається вчиненим у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах де відображена воля сторін. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

Враховуючи характер виниклих між сторонами спірних правовідносин, суд зазначає що в порядку вирішення спору позивачем підлягає факт доведення наявності у ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заявленого розміру заборгованості належними, допустимими, достатніми та достовірними доказами.

За положеннями пункту 3.2.2. Договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) прав вимоги банк (ПАТ «ВБР») гарантує новому кредитору (ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») те, що на дату укладення цього договору він зобов`язаний передавати новому кредитору будь-яку інформацію, яка стосується боржників та становить банківську тайну.

Приписами пункту 3.3. Договору № 146 про відступлення (купівлю-продаж) Новий кредитор (ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ») підтверджує, що в момент укладення цього договору, але не пізніше 21 березня 2019 року, отримав/отримає від Банку усі наявні в Банку документи (оригінали або копії/скановані копії), що підтверджують права вимоги до боржників за відповідним актом приймання-передачі.

Доказами, які підтверджують наявність заборгованості та її розмір, є первинні документи, оформлені відповідно до статті 9 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Згідно із вказаною нормою закону підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Відповідно до пункту 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 18 червня 2003 року № 254, виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій і призначаються для видачі або відсилання клієнту.

Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного судуу постанові від 30 січня 2018 року у справі № 61-517св18.

Аналогічна за змістом норма закріплена у пункті 62 Положення про організацію бухгалтерського обліку, бухгалтерського контролю під час здійснення операційної діяльності в банках України, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 04 липня 2018 року № 75 (в редакції, чинній на час вирішення справи судами першої, апеляційної та касаційної інстанцій).

Проте, під час розгляду справи позивачем не було надано відповідних доказів на підтвердження наявності чи відсутності заборгованості та її розміру, зокрема, виписки по рахунку, яка є первинним документом та належним підтвердженням наявності та розміру заборгованості.

Сам по собі розрахунок заборгованості є лише зводом, результатом арифметичних обчислень саме тих вихідних даних, які застосовані самим позивачем, що зацікавлений у результатах розгляду справи. Призначення розрахунку заборгованості полягає у систематизації проведених розрахунків та спрощенні сприйняття викладених у позові обставин. В свою чергу, розрахунок заборгованості та правильність відображених у ньому арифметичних даних підлягає перевірці судом, тобто самим судом здійснюються арифметичні обчислення тих операцій (внесення коштів на погашення кредиту, збільшення кредиту тощо), докази проведення яких представлені позивачем.

Отже, враховуючи зазначене вище, суд дійшов висновку, що розрахунок заборгованості, як такий, без надання доказів як взагалі отримання кредитних коштів відповідачем, так і внесення відповідачем коштів на погашення кредитної заборгованості не може бути належним та допустимим доказом наявності кредитної заборгованості загалом та її розміру зокрема, оскільки правильність проведених розрахунків, за відсутності доказів проведених операцій за рахунком неможливо перевірити.

Стосовно наданої позивачем довідки про стан кредитної заборгованості за вих. № б/нс від 20.06.2019 року суд зазначає наступне.

Як вбачається з даної довідки ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» повідомляє неперсоніфіковане коло осіб, що станом на 20 червня 2019 року заборгованість за кредитним договором № IKAPNAOG.7709.001 від 21.06.2011 року становить 60088,24 грн.

Довідка не відображає рух коштів по рахунку відповідача, з вказаної довідки неможливо встановити чи вносились відповідачем грошові кошти на погашення кредитної заборгованості як зазначено про це в позовній заяві, коли вносились грошові кошти та у якому розмірі. Фактично зміст довідки повторює собою кінцевий результат розрахунку заборгованості без деталізації того яким чином та на підставі яких відомостей встановлено заявлений розмір заборгованості.

Отже, вказана довідка є результатом вираження виключно волі зацікавленого у результатах справи позивача та не відповідає критеріям об`єктивності доказу та достовірності викладених у документі обставин у зв`язку з чим не може бути прийнята судом у якості факту наявності заборгованості відповідача та правильності визначення її розміру.

В той же час суд зазначає, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях, наведені заявником фактичні обставини справи, зокрема обставини наявності кредитної заборгованості та її розмір повинні бути у достатності доведені належними, допустимими, а також достовірними доказами по справі.

На підстав вищевикладеного суд приходить до висновку, що розрахунок заборгованості та довідка про стан кредитної заборгованості не можуть бути визнані у якості належних та допустимих доказів заявленого позивачем факту наявності заборгованості та її розміру у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимог позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

У відповідності до ч. 7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумнів у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до положень ст. 83 ЦПК України позивач повинен подати докази разом з поданням позовної зави. Якщо докази не може бути поданий у встановлений законом строк з об`єктивних причин, учасники справи повинен про це письмово повідомити суд та зазначити: доказ, який не може бути подано; причини, з яких доказ не може подано у зазначений строк; докази, які підтверджують, що особа здійснила всі залежні від неї дії, спрямовані на отримання вказаного доказу.

Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

На позивача покладений обов`язок з врахуванням предмету і підстав позову довести в суді ті обставини на які він посилається, як на підставу своїх позовних вимог і відповідно, що є підстави до застосування до спірних правовідносин відповідних положень чинного законодавства України. Тобто, позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України, зазначені ним обставини.

Таким чином, позивач як сторона по справі, зобов`язаний довести ті обставини на які він посилається як на правову підставу своїх вимог, зокрема щодо виникнення права вимоги за кредитним договором та невиконання відповідачем взятих на себе за кредитним договором грошових зобов`язань, оскільки обов`язок подання доказів покладається на сторін. Однак таких доказів позивач не надав і не ставив перед судом питання про їх витребування.

Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки у задоволенні позовних вимог відмовлено правові підставі для відшкодування понесених позивачем судових витрат відсутні.

Відповідно до частин 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу на суму 8500 гривень стороною відповідача надано суду відповідне клопотання в якому викладено обсяг виконаних в межах надання правової допомоги робіт, а саме адвокатом здійснено: вивчення матеріалів справи, підготовлено відзив на позовну заяву, надано консультацію клієнту із питання вирішення спірних відносин, прийнято участь у судових засіданнях.

Наявні в матеріалах справи докази не є безумовною підставою для відшкодування витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

Схожі висновки викладено в постановах Верховного Суду від 02 липня 2020 року у справі № 362/3912/18 (провадження № 61-15005св19) та від 31 липня 2020 року у справі № 301/2534/16-ц (провадження № 61-7446св19).

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

На підставі вищевикладеного суд дійшов висновку, що витрати у сумі 4000,00 гривень є співмірними із складністю цієї справи, проведеним адвокатом обсягом робіт, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим ним часом на надання таких послуг, у зв`язку з чим вважає необхідним стягнути з ТОВ «ГЛОАБЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 4000 гривень за надану правову (правничу) допомогу адвоката.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ СПЛІТ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором та договором застави відмовити.

Стягнути з ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» на користь ОСОБА_1 4000 (чотири тисячі) гривень судових витрат, пов`язаних із оплатою професійної допомоги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Донецький апеляційний суд через Мар`їнський районний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Я.Ю. Кучко