Справа № 395/281/18
Провадження № 6/395/32/2020
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м.Новомиргород

Новомиргородський районний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого - судді Орендовського В.А.,

при секретарі Піддубній Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Новомиргороді подання старшого державного виконавця Новомиргородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Головань А.О. про надання дозволу на примусове входження до житла боржника,

в с т а н о в и в :

До суду надійшло подання старшого державного виконавця Новомиргородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Головань А.О. про надання дозволу на примусове входження до житла боржника.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначає, що на виконанні у Новомиргородському РВ ДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) перебуває зведене виконавче провадження № 59106455 про стягнення з ОСОБА_1 на користь осіб різної форми власності боргу в розмірі 1589546,24 грн.

03.05.2019 року на виконання надійшов виконавчий лист № 395/281/18 від 02.04.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави відшкодування завданої шкоди в розмірі 385390,77 грн. 08.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження.

08.05.2019 року на виконання надійшов виконавчий лист № 395/283/18 від 11.04.2019 року, про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави відшкодування завданої шкоди в розмірі 1204155,47 грн. 13.05.2019 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження.

Згідно інформації Укрпошти було встановлено, що боржнику вручено постанови про відкриття виконавчого провадження 19.05.2019 року.

Згідно даних реєструючи органів встановлено, що майно, транспорт, грошові кошти, на які можливо звернути стягнення відсутні. Станом на 17.12.2020 року боржник до Новомиргородського РВ ДВС не з`явився, тобто рішення суду та інших органів не виконано, загальна сума боргу становить 1589546,24 грн. Оскільки, боржник злісно ухиляється від виконання рішення суду, перешкоджає державному виконавцю в проведенні виконавчих дій, державний виконавець вимушений був звернутися до суду з даним поданням про примусове входження до житла боржника.

В судове засіданні старший державний виконавець Головань А.О. не з`явилась, надала суду заяву в якій просить розглядати подання без її участі.

Стягувачі та боржник в судове засідання не викликалися, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 439 ЦПК України.

Розглянувши подання, дослідивши додані матеріали, суд вважає, що в задоволенні подання слід відмовити за наступних підстав.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішення, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно частини 1 статті 13 Закону України «Про виконавче провадження» під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Перелік прав та обов`язків виконавця визначений статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження», частиною 1 якої передбачено, що виконавець зобов`язаний, вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини 2 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертаються в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Відповідно до частини 5 статті 48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення невідкладно звертається також на належне боржнику інше майно, крім майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення. Звернення стягнення на майно боржника не зупиняє звернення стягнення на кошти боржника. Боржник має право запропонувати види майна чи предмети, які необхідно реалізувати в першу чергу.

Згідно довідки Новомиргородської дільниці ОКП «Кіровоградське ООБТІ» № 47 від 22.07.2019 року, право власності станом до 01.01.2013 року на житловий будинок АДРЕСА_1 зареєстровано1/2 частини за ОСОБА_2 та 1/2 частини за ОСОБА_3 (свідоцтво про право на спадщину від 19.12.2008 р.).

Разом з тим, відповідно до статті 30 Конституції України не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду.

Згідно статей 12, 29 Загальної декларації прав людини 10 грудня 1948 року, статей 8, 18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 04 листопада 1950 року, пункту 1 статті 17 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 16 грудня 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканість свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання та поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві.

Конституційна гарантія недоторканості житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства. Обмеження права особи на недоторканість житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, визнається легітимним втручанням держави у права людини з метою забезпечення загального блага.

Одним із судових рішень, що допускає проникнення до житла чи до іншого володіння особи, є ухвала суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника

Згідно з пунктом 4 частини 3 статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право за наявності вмотивованого рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння фізичної особи безперешкодно входити на земельні ділянки, до житлових та інших приміщень боржника фізичної особи, особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, проводити в них огляд, у разі потреби примусово відкривати їх в установленому порядку із залученням працівників поліції, опечатувати такі приміщення, арештовувати, опечатувати та вилучати належне боржникові майно, яке там перебуває та на яке згідно із законом можливо звернути стягнення.

Відповідно до статті 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Між тим, виходячи зі змісту зазначеної статті, примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) , можливе лише у разі, якщо боржник чи інша особа ухиляється або перешкоджає державному виконавцю у його вільному доступі до житла чи іншого володіння особи з метою провести виконавчі дії.

Аналізуючи подані суду письмові докази, вбачається що на підтвердження зазначених в поданні обґрунтувань, відсутні підстави для його задоволення, а саме: не надано доказів на ухилення боржника від виконання судового рішення; в матеріалах подання відсутні повідомлення та постанови про призначення виконавчих дій не містять роз`яснення боржнику його обов`язку бути вдома, не чинити перешкоди у проведенні виконавчих дій, надати доступ учасникам виконавчих дій до помешкання, тощо. Також відсутнє попередження про відповідальність за ухилення чи не виконання законних вимог державного виконавця. Відсутність зазначеного у повідомленнях та відсутність доказів належного повідомлення боржника про це (супровідних листів, конвертів з довідками про причини повернення поштових відправлень)свідчить про відсутність обізнаності боржника про його обов`язок надати доступ до свого житла.

Крім того старшим державним виконавцем не надано доказів вжиття інших заходів передбачених Законом України "Про виконавче провадження" таких як примусовий привід боржника з метою належного його повідомлення про обов`язок виконання вимог державного виконавця та дату проведення виконавчих дій.

За таких підстав, суд приходить до висновку, що подання державного виконавця не підлягає задоволенню за відсутністю належних доказів ознайомлення боржника з датою та порядком проведення виконавчих дій, вчинення боржником перешкод в їх здійсненні.

Керуючись ст. 439 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Новомиргородського районного відділу Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Головань А.О. про надання дозволу на примусове входження до житла боржника.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Кропивницького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвалу суду не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст ухвали виготовлений 30 грудня 2020 року.

Суддя В.А. Орендовський