Дата документу 22.12.2020 Справа № 317/276/19
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний № 317/276/19 Головуючий у 1-й інстанції Ачкасов О.М.
Провадження № 22-з/807/233/20 Суддя-доповідач Поляков О.З.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Запорізького апеляційного суду у складі:

головуючого Полякова О.З.,

суддів: Онищенка Е.А.

Крилової О.В.,

при секретарі: Бєловій А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про стягнення з Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» судових витрат у зв`язку з розглядом заяви Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» до ОСОБА_1 , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому району та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення договору оренди земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И Л А :

У січні 2019 року ПП «Агрофірма «Росія» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому району та м. Запоріжжя ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення договору оренди земельної ділянки.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 11 грудня 2019 року позов ПП «Агрофірма «Росія» задоволено. Поновлено договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31 березня 2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41, строком на 10 років. Визнано поновленим договір оренди землі площею 6,1063 га кадастровий № :03:002:0043, який 31 березня 2008 року було зареєстровано у Запорізькій регіональній філії ДП «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельним ресурсам» за № 41, на 10 років, в наведеній редакції додаткової угоди.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу.

Постановою Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року рішення суду першої інстанції скасовано, прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Ухвалою Верховного Суду від 17 червня 2020 року відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ПП «Агрофірма «Росія» на постанову Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року.

16 вересня 2020 року на адресу апеляційного суду надійшла заява ПП «Агрофірма Росія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у задоволені заяви ПП «Агрофірма «Росія» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року за нововиявленими обставинами відмовлено. Постанову Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року залишено в силі.

09 грудня 2020 року на адресу апеляційного суду від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 надійшла заява про понесення та стягнення з позивача витрат у зв`язку з розглядом справи.

В обґрунтування заяви зазначено, що з метою отримання правової допомоги щодо ведення справи, ОСОБА_1 укладено Договір про надання правової допомоги № 3010/20 від 30 жовтня 2020 року, відповідно до якого адвокат Короленко І.М. приймає на себе зобов`язання надавати юридичну допомогу в обсязі і на умовах, передбачених договором. Просили стягнути з ПП «Агрофірма «Росія» на користь ОСОБА_1 судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн.

21 грудня 2020 року на адресу апеляційного суду від ПП «Агрофірма «Росія» надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 , в якій підприємство просило відмовити у задоволенні заяви про стягнення з них судових витрат. В заяві ПП «Агрофірма «Росія» також посилаються на практику Верховного Суду, якою встановлено, що при визначенні розміру витрат на правничу допомогу суд має виходити з критеріїв їхньої реальності та розумності їхнього розміру. Натомість, ПП «Агрофірма «Росія» вважають, що договір про надання послуг та акти виконаних робіт не є доказом виконання адвокатом такого виду робіт, а є віртуальним (надуманим), тому що відсутні оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвокату та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція) до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення плати послуг адвоката в рамках конкретної справи, а ухвалення рішення про відмову у задоволенні заяви ПП «Агрофірма «Росія» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року за ново виявленими обставинами не є результатом послуг, які підтверджуються необхідними документами.

17 грудня 2020 року від представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 надійшла заява про проведення судового засідання 22 грудня 2020 року без їх участі.

Представник ПП «Агрофірма «Росія» у судове засідання, призначене на 22 грудня 2020 року також не з`явився, про причини неявки суд не повідомили, свою позицію щодо заяви про стягнення судових витрат виклали у запереченнях.

Дослідивши заяву, подану ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 , колегія судді дійшла висновку про її часткове задоволення, з огляду на наступне.

Встановлено, що 16 вересня 2020 року ПП «Агрофірма Росія» звернулось до апеляційного суду Запорізької області із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року (т. 2 а.с. 90). У заяві, ПП «Агрофірма Росія», зокрема, просило стягнути з відповідача ОСОБА_1 на їх користь судові витрати, які пов`язані з розглядом цієї справи (т. 2 а.с. 101).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 12 жовтня 2020 року відкрито провадження за вищевказаною заявою, на виконання вимог ст. 427 ЦПК України, постановлено надіслати копії заяви про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року за нововиявленими обставинами учасникам справи.

04 листопада 2020 року від ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 на адресу апеляційного суду надійшов відзив на заяву ПП «Агрофірма Росія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року. У відзиві, стороною відповідача заявлено клопотання про стягнення з ПП «Агрофірма Росія» на користь ОСОБА_1 судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000 грн. (т. 2 а.с. 158-160).

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 08 грудня 2020 року у задоволені заяви ПП «Агрофірма «Росія» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року за нововиявленими обставинами відмовлено. Постанову Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року залишено в силі (т. 3 а.с. 28-33).

Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України).

Встановлено, що при розгляді заяви ПП «Агрофірма Росія» про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року апеляційним судом не вирішено питання про судові витрати, понесені сторонами.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, виходячи з положень, закріплених в статті 141 ЦПК України, враховуючи те, що заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами залишена без задоволення, судові витрати, понесені ПП «Агрофірма «Росія» у вигляді сплати судового збору слід залишити за ПП «Агрофірма «Росія».

Стосовно понесених ОСОБА_1 судових витрат слід зазначити наступне.

Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги.

Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вбачається, що представником позивача ОСОБА_1 адвокатом Короленко І.М., у відзиві, тобто до закінчення судових дебатів, заявлено клопотання про стягнення понесених його довірителем судових витрат, а саме витрат на правничу допомогу, в розмірі 10000 грн.

На підтвердження таких витрат, 09 грудня 2020 року, тобто в межах п`яти днів після ухвалення рішення суду, надано копію ордеру про надання ОСОБА_2 правової допомоги ОСОБА_1 у Запорізькому апеляційному суді, копію договору про надання правової допомоги № 30/10/20 укладеного між ОСОБА_1 та адвокатом Короленко І.М., копію Акту № 08/12 приймання наданих послуг до договору № 30/10/20 про надання правової допомоги від 30 жовтня 2020 року, з якого вбачається, що загальна вартість наданих послуг адвокатом клієнту складає 10000 грн., копію рахунку фактури № 01 від 08 грудня 2020 року, про оплату послуг відповідно до договору про надання правової допомоги № 30/1020 від 30 жовтня 2020 року на суму 10000 грн., та копію квитанції до прибуткового касового ордеру від 08 грудня 2020 року, з якої вбачається, що адвокатом Короленко І.М. прийнято від ОСОБА_1 на підставі договору про надання правової допомоги № 30/1020 10000 грн. (т. 3 а.с. 39-47).

За таких обставин, доводи ПП «Агрофірма «Росія» про відсутність оформлених у встановленому законом порядку документів, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвокату є безпідставними.

Разом з тим, відповідно до ч. 5 ст. 137 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл витрат на правничу допомогу суд може за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат, які підлягають розподілу між сторонами (частина 5 ст. 137 ЦПК України).

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Оскільки, ПП «Агрофірма «Росія» у своїх запереченнях заявило про не співмірність понесених відповідачем витрат, суд, вирішуючи питання розподілу судових витрат, вважає за можливе зменшити розмір витрат, понесених ОСОБА_1 на оплату правничої допомоги. При цьому, колегією суддів враховується, що послуга адвоката про ознайомлення із заявою ПП «Агрофірма «Росія» оцінена у розмірі 1000 грн., а розмір винагороди за складання відзиву на заяву про перегляд за нововиявленими обставинами (що не передбачено нормами ЦПК України, та відповідно не є необхідним) визначено у сумі 4000 грн., з огляду на складність справи, обсяг письмових пояснень по справі, підготовлених представником ОСОБА_2 доводи представника відповідача про не співмірність таких витрат, суд дійшов висновку про необхідність зменшити розмір витрат, що підлягають розподілу та стягнути з ПП «Агрофірма «Росія» на користь ОСОБА_1 5000 грн. понесених нею витрат на професійну правничу допомогу.

Керуючись ст.ст. 137, 141, ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Заяву ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 про стягнення з Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» судових витрат у зв`язку з розглядом заяви Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» про перегляд постанови Запорізького апеляційного суду від 16 березня 2020 року за нововиявленими обставинами у справі за позовом Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» до ОСОБА_1 , третя особа: Міськрайонне управління у Запорізькому району та м. Запоріжжя Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області про поновлення договору оренди земельної ділянки задовольнити частково.

Стягнути з Приватного підприємства «Агрофірма «Росія» на користь ОСОБА_1 5000 (п`ять тисяч) гривень понесених витрат на правничу допомогу.

Повний текст ухвали складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді: