У Х В А Л А

29 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 484/5297/18

провадження № 61-13132ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Олійник А. С. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Вяловою Іриною Михайлівною, на ухвалу та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Позов обґрунтований тим, що він проживає в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,25 гектара. Земельна ділянка належить йому на праві приватної власності на підставі державного акта ІІ-МК від 24 травня 1996 року № 001953. На вказаній земельній ділянці розташований житловий будинок і господарські будівлі.

Відповідач проживає у житловому будинку АДРЕСА_2 і має спільну межу з його земельною ділянкою.

На початку 2018 року ОСОБА_2 порушивши суміжну межу між земельними ділянками АДРЕСА_2 та АДРЕСА_1 , встановивши опору для паркана на території його земельної ділянки, чим самовільно захопив частину землеволодіння. Захоплення частини ділянки позивача відбулося шляхом зміщення суміжної межі між їхніми ділянками у бік збільшення ділянки відповідача.

На усні претензії відповідач не реагує та відмовляється від добровільного усунення перешкод в користуванні належною йому земельною ділянкою.

Відповідно до висновку земельно-технічної експертизи, зробленої на замовлення ОСОБА_1 , від 13 листопада 2018 року № 107, лінійні розміри та конфігурація меж земельної ділянки на АДРЕСА_1 не відповідають конфігурації та розмірам цієї земельної ділянки відповідно до державного акта ІІ-МК № 001953.

Позивач просив усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення за рахунок ОСОБА_2 конструкції цегляного стовпа.

Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2019 року позов задоволено. Усунено перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом знесення за рахунок ОСОБА_2 конструкції цегляного стовпа, що побудований на земельній ділянці, власником якої є ОСОБА_1 . Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2020 року у клопотанні ОСОБА_1 , поданого представником Вяловою І. М. , про призначення повторної судової земельно -технічної експертизи відмовлено.

Постановою Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено. Заочне рішення Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 01 квітня 2019 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову в позові.

26 серпня 2020 року ОСОБА_1 через адвоката Вялову І. М. направив поштовим зв`язком до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2020 року з пропуском строку на касаційне оскарження.

Ухвалою Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 03 листопада 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк на усунення її недоліків. Зокрема, необхідно було зазначити поважні та обґрунтовані причини пропуску строку на касаційне оскарження та надати належні та допустимі докази на їх підтвердження; надати документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону за подання та розгляд касаційної скарги.

Ухвалу Касаційного цивільного суду у складі Верховного Судувід 03 листопада 2020 року заявник не виконав, надавши конверт, не зазначив поважні та обґрунтовані причини пропуску строку на касаційне оскарження, тому суд не може вирішити питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до частини третьої статті 185, частини другої статті 393 ЦПК України у разі невиконання ухвали суду про залишення касаційної скарги без руху вона вважається неподаною та повертається.

Повернення касаційної скарги не перешкоджає повторному зверненню із скаргою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для її повернення.

Керуючись статтями 185, 393 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 , подану адвокатом Вяловою Іриною Михайлівною, на ухвалу та постанову Миколаївського апеляційного суду від 13 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою повернути.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А. С. Олійник