Дата документу 30.11.2020
Справа № 937/8307/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Міщенко Т.М.

за участі секретаря Пліхун Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання іпотеки припиненою та скасування обтяження,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до АТ «Таскомбанк», в якому просить визнати іпотеку припиненою та зняти обтяження у виді заборони на відчуження нерухомого майна, накладеного за іпотечним договором від 26 листопада 2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Мелітопольського районного нотаріального округу Чупрун Т.А., на квартиру АДРЕСА_1 , яка належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; скасувати державну реєстрацію іпотеки квартири АДРЕСА_1 , здійснену 26.11.2007 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Державному реєстрі іпотек.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем був укладений іпотечний договір 26.11.2007 зі строком дії до 24.11.2017. Умовами даного іпотечного договору передбачено, що право іпотеки припиняється у разі настання одного з випадків, що передбачені ст. 17 ЗУ «Про іпотеку». У частині першій статті 17 ЗУ «Про іпотеку» закріплено, що іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Оскільки строк дії іпотечного договору закінчився, просить суд визнати іпотеку припиненою.

Позивач в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Скворцової О.В. надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача. На задоволенні позову наполягає з підстав, викладених у ньому.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог позивача заперечує, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі на підставах, викладених раніше в письмових поясненнях.

В письмових поясненнях представник відповідача зазначив, що за неналежне виконання договірних зобов`язань з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» рішенням суду було стягнуто заборгованість по кредитному договору. На виконання даного рішення було видано виконавчий лист, який було пред`явлено для примусового виконання і на даний час здійснюється виконавче провадження. Відтак основне грошове зобов`язання позивача, яке забезпечене іпотекою, не є припиненим і не є виконаним належним чином. Іпотеку як забезпечення виконання зобов`язання може припинити лише належне виконання в повному обсязі основного зобов`язання. У зв`язку з цим закінчення строку договору іпотеки при наявному рішенні суду, яке набрало законної сили, перебуває на стадії примусового стягнення і до цього часу не виконане, не може бути підставою для припинення іпотеки.

Дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» був укладений кредитний договір № КФ (03)358-07 від 26.11.2007 /а.с.6/.

Також встановлено, що між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк» був укладений Іпотечний договір № ЗФ(03)358-07 від 26.11.2007. У відповідності до п.1.1. договору іпотекодавець забезпечує іпотекою виконання усіх своїх зобов`язань, у тому числі тих, що можуть виникнути у майбутньому, за кредитним договором № КФ (03)358-07 від 26.11.2007, що укладений між банком та іпотекодавцем. Згідно п.п.1.2. іпотечного договору іпотекодавець з метою забезпечення виконання зобов`язань перед банком, що зазначені у п.п.1.1. цього договору, на умовах, що визначені цим договором, передає в іпотеку об`єкт нерухомості, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 70,7 кв. м, житловою площею 40,0 кв. м /а.с.43-46/.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 16 травня 2012 року з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором № КФ (03)358-07 від 26.11.2007 /а.с.7-8/.

На підставі вказано рішення суду 27.07.2012 Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області було видано виконавчий лист № 815/583/12.

Згідно постанови про прийняття виконавчого провадження ВП № 42223596 від 22.01.2020 в Мелітопольському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на примусовому виконанні знаходиться виконавчий лист № 815/583/12 від 27.07.2012 про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ «Таскомбанк» заборгованості за кредитним договором № КФ (03)358-07 від 26.11.2007/а.с.54-55/.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Як на підставу позову про визнання припиненими правовідносин за договором іпотеки № ЗФ(03)358-07 від 26.11.2007, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Таскомбанк», позивач посилається на те, що строк дії іпотечного договору закінчився 24.11.2017.

Так згідно з частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), переданням відступного (стаття 600 ЦК України), зарахуванням (стаття 601 ЦК України), за домовленістю сторін (стаття 604 ЦК України), прощенням боргу (стаття 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (стаття 606 ЦК України), неможливістю виконання (стаття 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (статті 608та 609 ЦК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Будь-які охоронні зобов`язання, які випливають з основного зобов`язання, не повинні припиняти дію зобов`язань, які забезпечують основне зобов`язання, яке залишилось невиконаним.

За змістом ст. 11 Закону України «Про іпотеку» іпотекодавець (майновий поручитель) несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання в межах вартості предмета іпотеки.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо урегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положеннястатті 17 Закону України «Про іпотеку» містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим уст. 593ЦК України.

Закон України «Про іпотеку» є спеціальним законом щодо врегулювання правовідносин з приводу іпотечного майна, а положення статті 17 цього Закону містить виключний перелік підстав припинення іпотеки, аналогічний із закріпленим у статті 593 ЦК України.

Підстави припинення іпотеки передбачено статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її.

Частиною другою статті 12 ЦК України передбачено, що нездійснення особою своїх цивільних прав не є підставою для їх припинення, крім випадків, установлених законом. Таким чином, навіть якщо кредитор не скористався своїм правом на проведення стягнення за виконавчим листом та задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки в строки, передбачені Законом України «Про виконавче провадження», це не є підставою для припинення іпотеки. (Правова позиція Постанови ВСУ від 6-133цс17 від 22.02.2017 року).

Абзацом 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» визначено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Аналогічна правова позиція висвітлена у Постанові Верховного суду України від 09.09.2015р. по справі №6-939цс15.

Як встановлено в судовому засіданні заборгованість по кредитному договору позивачем не сплачена.

Враховуючи, що основне зобов`язання позичальником не виконане, суд вважає, що підстави для припинення іпотечного договору відсутні.

Враховуючи те, що обставин для припинення правовідносин за договором іпотеки, зазначені позивачем, судом не встановлено, а тому у задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Таскомбанк» про визнання іпотеки припиненою та скасування обтяження слід відмовити.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 89, 223, 259, 263-265, 268 ЦПК, ст.ст. 509, 526, 605, 626 Цивільного кодексу України, ст.ст. 3, 11, 17 Закону України «Про іпотеку»,суд,

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Таскомбанк» про визнання іпотеки припиненою та скасування обтяження відмовити повністю.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справі, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

До початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційна скарга може бути подана через Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 10 грудня 2020 року.

Суддя: