Справа №: 343/2583/19
Провадження №: 2/0343/151/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
11 лютого 2020 року м. Долина
Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:
головуючого судді Андрусіва І. М.,
секретаря судового засідання Оленяк С.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області в порядку загального проваження справу 343/2583/19 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у зв"язку з відсутністю в ньому понад рік без поважних причин,
за учстю: позивачки- ОСОБА_1 ,
представника позивачки-адвоката Лугового Р.Ю.,
Позивачка, звернувшись до суду з даним позовом, просить ухвалити рішення, яким визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Підставою зверення до суду є те, що позивачка є власницею домоволодіння за адресою АДРЕСА_2 , в якому окрім неї, зареєстрований її син, відповідач по справі. ОСОБА_2 вже більше року проживає в Російській Федерації, додому не приїжджає, не бере участі в утриманні будинку та ним не користується. Точне місце перебування відповідача невідоме. Його формальна реєстрація створює незручності, оскільки змушена нести додаткові витрати по оплаті комунальних послуг та втрачає право на отримання адресної субсидії.
Враховуючи вищенаведене, і те що відповідач не проживає у її будинку без поважних причин понад один рік, змушена звернутися до суду з даним позовом.
Позивачка та її представник в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Не заперечили щодо ухвалення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з"явився, про причини своєї неявки суду не вказав, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлентий у встановленому законом порядку.
Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.
Ухвалою Долинського районного суду Івано-Франківської області від 16.12.2020 відкрито провадження у справі в порядку загального провадження да надано відповідачці строк для подання відзиву.
Відповіач своїм правом на подання відзиву на позов не скористався.
Ухвало Долинського районного суду Івано-Франківської області від 27.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду, задоволено клопотання про виклик свідків.
Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки, її представника та свідків, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Частина 1 статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.
Стаття 41 Конституції України визначає, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
Як на підставу заявлених вимог, позивачка покликається на те, що відповідач більше року не проживає за місцем реєстрації.
Так, з доказів, долучених до позовної заяви, зокрема копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 29.03.2010 ОСОБА_1 є власницею 44/100 будинковолодіння по АДРЕСА_1 (а.с.7,8). Інша частина будинковолодіння, згідно з рішенням Народного суду Долинського району від 10.06.1985, належала її чоловіку ОСОБА_3 (а.с.40).
Відповідно до довідки №1772 від 12.12.2019, виданої Оболонською сільською радою Долинського району, ОСОБА_1 дійсно проживає в АДРЕСА_2 . До складу її сім"ї входить ОСОБА_2 , який зареєстрований за тією ж адресою, про що свідчить штемпель на копії паспорта (а.с. 41).
Згідно з долучених актів обстеження матеріально-побутових умов та сімейних обставин від 05.09.2018, 06.08.2018 та 17.10.2018, складених депутатом сільської ради ОСОБА_4 , встановлено, що ОСОБА_2 на час обстеження у будику за місцем реєстрації не проживає, оскільки знаходиться за кордоном (а.с.4-6).
Про те, що на даний час відповідач також відсутній за місцем своєї реєстрації, в судовому засіданні вказали сусіди ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які допитані у якості свідків. Вони зазначили, що речей відповідача у будинку ОСОБА_1 немає, ОСОБА_2 в селі вони не бачили близько трьох років. Їм відомо, що він виїхав за кордон.
Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.
Згідно ст.72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
За таких обставин, дослідивши докази, долучені позивачем до позовної заяви, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_1 доведено факт непроживання відповідача за місцем своєї реєстрації понад один рік, а тому наявні підстави для визнання його таким, що втратив право користування вказаним вище житловим приміщенням.
Відповідно до ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою.
Відповідно до п.34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.
На підставі зазначених норм, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов`язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку.
Тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, які підлягають задоволенню.
На підставі вищевикладеного, ст. 41 Конституції України, ст.ст. 391, ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України, ст. 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 12-13, 77-81, 228, 235, 258-259, п. 6 ст. 268, 281 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
У Х В А Л И В:
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційнотелекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Долинський районний суд Івано-Франківської області, а матеріали справи витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Позивачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителька АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрований в АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2

Суддя Долинського районного суду І.М. Андрусів

Повне рішення складено 13.02.2020