Роздільнянський районний суд Одеської області
Справа № 511/503/20
Номер провадження: 2/511/275/20
21 квітня 2020 року Роздільнянський районний суд Одеської області в складі:
головуючого судді: Ільяшук А. В.,
секретаря судового засідання Флора С.С.,
представника позивача адвоката Панчошенко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Роздільна Одеської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу,
20 березня 2020 року, позивач ОСОБА_1 звернулась до Роздільнянського районного суду Одеської області з позовною заявою про стягнення боргу з ОСОБА_2 .
В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначила, що 05 березня 2015 року вона - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , уклала трудовий договір №4 з фізичною особою - ОСОБА_3 , ІПН НОМЕР_1 , згідно якого прийняла її на роботу, на посаду продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4» що розташований в будинку АДРЕСА_1 . В цей же день - 05 березня 2015 року, вона уклала з ОСОБА_3 договір про її повну індивідуальну матеріальну відповідальність за ввірені їй матеріальні цінності на займаній посаді. 01 грудня 2016 року в зв`язку з тим що ОСОБА_3 уклала шлюб та змінила своє дівоче прізвище - ОСОБА_3 , на прізвище чоловіка - ОСОБА_3 , вона уклала з нею договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, як продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в будинку АДРЕСА_1 , за ввірені їй матеріальні цінності на займаній посаді.
Спочатку продавець ОСОБА_6 , працювала без будь-яких порушень. 18 грудня 2016 року, при проведені чергової інвентарізації ввірених їй товаро-матеріальних цінностей, було встановлено, що у її безпосередньому відані, як продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в будинку АДРЕСА_1 , знаходяться товаро-матеріальні цінності на суму 341122,40 гривень, та будь-якої недостачі при вказаній інвентарізації виявлено не було.
Однак при проведені чергової інвентаризації 09 березня 2017 року була виявлена недостача товаро-матеріальних цінностей, що знаходились у безпосередньому її відані, як продавця магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4», що розташований в будинку АДРЕСА_1 , товаро-матеріальних цінностей на суму 124184, 62 гривень. Продавець ОСОБА_2 пояснила недостачу тим, що без її відання вона давала товар з магазину покупцям в борг та брала гроші з каси магазину на свої особисті потреби. При цьому ОСОБА_7 благала не звільняти її, запевняла, що поверне позивачу борг на протязі двух неділь.
Ухвалою суду від 23.03.2020 року відкрито провадження по справі за вказаним позовом про стягнення боргу та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження.
На підставі викладеного, ОСОБА_2 належним чином повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи. Однак, в судове засідання не з`явилась, відзвив у встановленим судом строк не надала, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain).
Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»).
Згідно положень частини 8 статті 187 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Відповідно до статті 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:
- відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання;
- відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;
- відповідач не подав відзив;
- позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
В судовому засіданні було встановлено, що відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце судового засідання; про причини неявки суду не повідомив; у встановлений судом строк відзив до суду не подав.
Позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Панчошенко О.В. позов підтримали, просили його задовольнити, не заперечували проти ухвалення заочного рішення по справі.
Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, допитавши свідка ОСОБА_8 , прийшов до наступних висновків.
ОСОБА_1 відповідно до КВЕД займається наступними видами діяльності: роздрібна торгівля в неспеціалізованих магазинах переважно продуктами харчування, напоями та тютюновими виробами (основний); інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах; надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; виробництво медичних і стоматологічних інструментів і матеріалів (а.с. 13-16).
В матеріалах справи міститься копія трудового договору №4 між працівником і фізичною особою, яка використовує найману працю, від 05.03.2015 року, який укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 (а.с. 17-18).
Також, між ОСОБА_1 та ОСОБА_9 був укладений договір щодо повної індивідуальної матеріальної відповідальності (а.с. 19). Згідно даного договору, ОСОБА_9 прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за недостачу ввіреного роботодавцем майна.
01 грудня 2016 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір щодо повної індивідуальної матеріальної відповідальності (а.с. 21).
До позову долучено інвентаризаційний опис товарно-матеріальних цінностей по магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» с. Щербанка, матеріально-відповідальна особа: ОСОБА_2 від 18.12.2016 року,згідно якого всі товарно-матеріальні цінності, що обліковуються є в наявності, недостачі не виявлено (а.с.23-44).
Згідно інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей по магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» с. Щербанка, матеріально-відповідальна особа: ОСОБА_2 , від 09.03.2017 року, була складена розрахункова відомість по акту ревізії магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» с. Щербанка станом на 09.03.2017 року, залишок товару по даним бухгалтерського обліку складає: 380511,62 (триста вісімдесят тисяч п`ятсот одинадцять гривень шістдесят дві копійки).
Залишок товару згідно акту ревізії від 09.03.2017 року, складає 256377,00 (двісті п`ятдесят шість тисяч триста сімдесят сім гривень, нуль копійок).
Результат: недостача - 124184, 62 (сто двадцять чотири тисячі сто вісімдесят чотири гривні, шістдесят дві копійки) (а.с.45-65).
Згідно інвентаризаційного опису товарно-матеріальних цінностей по магазину «ІНФОРМАЦІЯ_5» с.Щербанка, матеріально-відповідальна особа: ОСОБА_2 від 17.03.2017 року, фактичні матеріальні цінності складають суму: 244225, 97 (двісті сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень дев`яносто сім копійок).
Розрахункова відомість по даному акту на 17.03.2017 року: залишок товару по даним бухгалтерського обліку складає: 260877,95 (двісті шістдесят тисяч вісімсот сімдесят сім гривень, дев`яносто п`ять копійок). Залишок товару згідно акту ревізії від 17.03.2017 року складає 244225, 97 (двісті сорок чотири тисячі двісті п`ятдесят п`ять гривень, дев`яносто сім копійок).
До позову долучена копія пояснювальної ОСОБА_2 від 17.03.2017 року, згідно якої вона пояснила недостачу тим, що давала в борг людям та брала гроші з каси на свої потреби. Недостачу в сумі 124126, 00 (сто двадцять чотири тисячі сто двадцять шість гривень, нуль копійок) зобов`язується повернути (а.с. 86).
Оригінали пояснювальних досліджені у судовому засіданні та повернуті позивачу на зберігання.
Свідок ОСОБА_8 попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та відмову від давання показань, приведений судом до присяги, заперечував наявність у нього неприязних відносин з відповідачем та причин обмовляти її.
Згідно частини 1 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Відповідно до положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов`язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов`язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов`язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін.
Також, суд при розгляді даної справи враховує положення статті 525 ЦК України, згідно яких одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно частини 2 статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
На підставі викладеного, суд прийшов до висновку щодо задоволення позовних вимог у повному обсязі.
Також, згідно матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 1855,60 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять гривень, шістдесят копійок) (а.с. 8).
Суд, керуючись статтею 141 ЦПК України, вважає за необхідність стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 1855,60 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять гривень, шістдесят копійок).
На підставі статей 15, 509, 525, 526, 625 ЦК України, керуючись статтями 4,18,19,48,76-81,95,211, 223, 247,258-259, 263, 265,280-284ЦПК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , про стягнення боргу - задовольнити в повному обсязі.
Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судовий збір у сумі 1855,60 (одна тисяча вісімсот п`ятдесят п`ять гривень, шістдесят копійок) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_2 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_3 .
Відповідно до статті 283 ЦПК України, направити відповідачу копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 цього Кодексу.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через Роздільнянський районний суд Одеської області шляхом подачі протягом 30 днів апеляційної скарги з дня проголошення судового рішення, з урахуванням п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Суддя А. В. Ільяшук