241/816/19
2/241/56/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

11.02.2020 року смт. Мангуш

Першотравневий районний суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Демочко Д.О.

при секретарі Цукановій Л.П.

за участю представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Мангуш цивільну справу за позовом Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю та розірвання договору оренди землі, суд,

ВСТАНОВИВ:

Представник Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області сільський голова Попов І.Ю. звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю та розірвання договору оренди землі, відповідно до якої просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Урзуфської сільської ради заборгованість по орендній платі за землю в сумі 350235, 35 гривень, розірвати договір оренди земельної ділянки від 27.05.2013 року, зареєстрований реєстраційною службою Першотравневого РУЮ Донецької області 21.06.2013 року між Урзуфською сільською радою та ОСОБА_2 , зобов`язати ОСОБА_2 повернути земельну ділянку загальною площею 3,4000 га, кадастровий номер ділянки :01:000:1558, місце розташування АДРЕСА_1 , Урзуфській сільській раді за актом приймання передачі та стягнути з відповідача судовий збір.

27.06.2019 року позивачем було надано заяву про зменшення позовних вимог, відповідно до яких позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь Урзуфської сільської ради заборгованість по орендній платі за землю в сумі 274104,60 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що відповідно до рішення сесії Урзуфської сільської ради № 6/50-400 124.05.2013 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та передану земельної ділянки в оренду» між Урзуфською сільською радою та громадянином ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки. Відповідно до пункту 1 Договору Орендодавець Урзуфська сільська рада, надає, а орендар ОСОБА_2 приймає в строкове платне користування земельну ділянку площею 3,4000 га кадастровий номер ділянки :01:000:1558, місце розташування АДРЕСА_2 . Для обслуговування недобудованого домоволодіння готовністю 41%.

Відповідно до додаткової угоди № 1 від 06.09.2013 до вказаного договору оренди землі орендна плата складає 40116,60 грн. на рік на період будівництва - до введення в експлуатацію об`єкта. Відповідно до пункту 8 Договору та п. 289.1. ст. 289 Податкового кодексу України: Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

Зазначає про те, що відповідно до інформації Волновасько-Мангушського управління Головного управління Державної фіскальної служби України в Донецькій області орендна плата по громадянину ОСОБА_2 не нараховується та не сплачується за період з 2014 року по теперішній час, у порушенні вимог ст. ст. 93, 96, 206 Земельного кодексу України, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед власником земельної ділянки - Орендодавцем - Урзуфською сільською радою за період з 2014 року по 2018 рік включно в сумі 350235,35 гривень. Вказує, що позивач, у зв`язку з фактом наявності заборгованості намагався врегулювати спір у досудовому порядку. Перша претензія від 15.02.2019 вихідний номер 141; друга претензія від 15.04.2019 вих.номер 257. Вказані претензії були направлені на електронну адресу відповідача, але в телефонному режимі він відповів, що не має коштів для сплати заборгованості.

Крім цього позивач посилається на те, що несплата орендної плати за користування земельною ділянкою ОСОБА_2 завдає суттєвої шкоди інтересам територіальної громади Урзуфської сільської ради, перешкоджає своєчасному та повному виконанню прибуткової частини місцевого бюджету.

Крім цього у позові зазначено, що оскільки відповідач систематично не виконує умови договору оренди землі (на протязі 5 років не сплачує, орендну плату), то Урзуфська сільська рада має право на дострокове розірвання договору оренди землі та стягнення заборгованості в односторонньому порядку за рішенням суду, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом.

Представник позивача в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце слухання справи був повідомлен належним чином, надав відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого вважає заявлені позовні вимоги позивача безпідставні та передчасні. У своєму відзиві зазначає, що він наполягає в обов`язковому застосуванні «Форс-мажорних обставин» у зв`язку з військовими діями і проживанням відповідача на тимчасово окупованій території, проведенням АТО та ООС, що унеможливило виконання договірних зобов`язань та використання земельної ділянки. Також, заперечує повністю проти позову, оскільки законом чітко передбачено, що строки внесення орендної плати в даному випадку в становлюються згідно ПК України та що позивач не є податковим органом та не має повноважень (компетенції) щодо стягнення платежів відповідно до норм ПК України. Зазначає, що Договором також чітко передбачено, що строки внесення орендної плати в даному випадку встановлюються залежно від дня вручення податкового повідомлення. Більш того, сам позивач додає до позову доказ лист Волновасько-Мангуського управління Головного управління Державної фіскальної служби України в донецькій області від 14.02.2019 № 12035/10/05-99-48-22-25 (далі - Лист), де прямо зазначено - згідно даних ІКП в ІАС «Податковий блок» по відповідачу заборгованість щодо сплати орендної плати за землю за Договором відсутня. В Листі також зазначена причина відсутності заборгованості - у зв`язку з тим, що відповідач проживає на непідконтрольній органам державної влади України території (м. Донецьк) орган державної податкової служби згідно чинного законодавства України не нараховує орендну плату, податкові повідомлення рішення не вручені (відповідно і строк, встановлений в Договорі та в ПК України 60 днів з дня їх вручення, не настав). Також зазначає, що в статті 38 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» Розділу XX «Перехідні Положення» Податкового кодексу України передбачено: «38.2. На період проведення антитерористичної операції та/або здійснення заходів із забезпечення проведення операції Об`єднаних сил (ООС) для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів на лінії зіткнення і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України: 1) зупиняється нарахування штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) та/або пені за несвоєчасне погашення визначених станом на 14 квітня 2014 року грошових зобов`язань; 2) зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу. Відлік строку давності, визначений статтею 102 цього Кодексу, зупиняється на періоді, протягом якого до платників податків, зазначених - у цьому підпункті, не застосовувалися заходи стягнення, передбачені статтями 59, 60, 87-101 цього Кодексу. Та посилається на те, що відповідач мав місцем проживання станом на 14.04.2014 м. Донецьк - тобто зазначену в законі тимчасово окуповану територію і станом на 01.01.2017 відповідач не змінив своє місце проживання із зазначених територій на іншу територію України. Тобто стосовно відповідача зупинено застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 ПК України не наступив строк сплати орендної плати за договором і не існує заборгованості з її сплати перед позивачем.

Позивачем було надано відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що форс-мажорні обставини повинні бути підтвердженні згідно з чинним законодавством, а проведення АТО та ООС, або будь що інше договором не передбачено. Також зазначає, що указу Президента про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений ВР України не було. Щодо відсутності повноважень позивача щодо стягнення платежів, позивач посилається на ч.2 ст.152 ЗК України та судову практику України та зазначає, що відповідно до ст.ст. 287, 289 ПК України, законодавець передбачив звільнення від відповідальності за несвоєчасність сплати податкового зобов`язання, а від виконання зобов`язання не звільнив.

Суд, з`ясувавши позицію сторін та дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 27.05.2013 року між Урзуфською сільською радою Першотравневого району Донецької області, в особі сільського голови Аврамова Анатолія Костянтиновича, з одного боку, та ОСОБА_2 , з другого боку, було укладено договір оренди землі, яка знаходиться у АДРЕСА_2 , для обслуговування недобудованого домоволодіння готовністю 41%, площею 3,4000га, кадастровий номер :01:000:1558 (а.с.9-10).

В п. 2 вищезазначеного Договору оренди землі вказано, що в оренду передається земельна ділянка загальною площею 3,40000га.

Відповідно до п. 4 Договору, нормативна грошова оцінка земельної ділянки становить 196,63 грн. за 1 кв.м., згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку землі, виданого відділом Держкомзему у Першотравневому районі 29.04.2013 №580.

Згідно п. 6 Договору, цей договір укладено на сорок дев`ять років.

Відповідно до п. 7 Договору, орендна плата вноситься орендарем у формі та у розмірі 3% від нормативної грошової оцінки землі. Орендна плата складає 200562,60 грн. на рік.

Земельні відносини в Україні регулюються Земельним кодексом України, а справляння плати за землю регулюється Податковим кодексом України.

Відповідно до пункту 1.1 статті 1 Податкового кодексу України, регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до ст. 265 ПК України, податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку; плати за землю.

Згідно пп. 14.1.147 п. 14.1 ст. 14 ПК України, плата за землю - обов`язковий платіж у складі податку на майно, що справляється у формі земельного податку або орендної плати за земельні ділянки державної і комунальної власності;

У відповідності до статті 269 ПК України, платниками податку є власники земельних ділянок, земельних часток (паїв) та землекористувачі.

Згідно ст. 288 ПК України, підставою для нарахування орендної плати за земельну ділянку є договір оренди такої земельної ділянки, оформлений та зареєстрований відповідно до законодавства. Платником орендної плати є орендар земельної ділянки. Об`єктом оподаткування є земельна ділянка, надана в оренду. Розмір та умови внесення орендної плати встановлюються у договорі оренди між орендодавцем (власником) і орендарем. Розмір орендної плати встановлюється у договорі оренди, але річна сума платежу: не може бути меншою 3 відсотків нормативної грошової оцінки; не може перевищувати 12 відсотків нормативної грошової оцінки. Податковий період, порядок обчислення орендної плати, строк сплати та порядок її зарахування до бюджетів застосовується відповідно до вимог статей 285-287 цього розділу.

Відповідно до п. 287.1 ст. 287 ПК України, власники землі та землекористувачі сплачують плату за землю з дня виникнення права власності або права користування земельною ділянкою.

Для визначення розміру податку та орендної плати використовується нормативно грошова оцінка земельних ділянок (п.289.1 ст. 289 ПК України зі змінами та доповненнями)

Приписами п. 289.2 ст. 289 ПК України, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин за індексом споживчих цін за попередній рік щороку розраховує величину коефіцієнта індексації нормативної грошової оцінки земель, на який індексується нормативна грошова оцінка сільськогосподарських угідь, земель населених пунктів та інших земель несільськогосподарського призначення за станом на 1 січня поточного року.

Коефіцієнт індексації нормативної грошової оцінки земель застосовується кумулятивно залежно від дати проведення нормативної грошової оцінки земель.

У відповідності до п. 286.5 ст. 286 ПК України, нарахування фізичним особам сум податку проводиться контролюючими органами, які видають платникові до 1 липня поточного року податкове повідомлення-рішення про внесення податку за формою, встановленою у порядку визначеному статтею 58 цього Кодексу.

Пунктом 58.1 статті 58 ПК України передбачено, що у разі коли сума грошового зобов`язання платника податків, передбаченого податковим або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, розраховується контролюючим органом відповідно до статті 54 цього Кодексу (крім декларування товарів, передбаченого для громадян), або у разі коли за результатами перевірки контролюючий орган встановлює факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації, або зменшує розмір задекларованого від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість, розрахованого платником податків відповідно до розділу V цього Кодексу, такий контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення.

Згідно із пунктом 58.2 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення надсилається (вручається) за кожним окремим податком, збором та/або разом із штрафними санкціями, передбаченими цим Кодексом, а також за кожною штрафною (фінансовою) санкцією за порушення норм іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на такий контролюючий орган, та/або пенею за порушення строків розрахунків у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Відповідно до пункту 58.3 статті 58 ПК України, податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) платнику податків, якщо його передано посадовій особі такого платника податків під розписку або надіслано листом з повідомленням про вручення.

Відповідно до п. 287.5 ст. 287 ПК України, земельний податок фізичними особами сплачується протягом 60 днів з дня вручення податкового повідомлення-рішення.

Підпунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання набуває статусу податкового боргу.

Відповідно до ст. 59 ПК України, у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

В силу пп. 14.1.153 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податкова вимога - письмова вимога органу державної податкової служби до платника податків щодо погашення суми податкового боргу.

Проте, в порушення вимог податкового законодавства України, позивачем жодними належними доказами не доведено факт направлення відповідачу податкової вимоги в розумінні статей 14, 59 ПК України.

Погашення податкового боргу платника податків здійснюється відповідно до приписів ст. ст. 87-101 Податкового Кодексу України.

Разом з тим, суд зауважує, що з 01.01.2017 року набрав чинності Закон України № 1797-VIII від 21.12.2016 року, яким підрозділ 10. Інші перехідні положення розділу XX. Перехідні Положення Податкового кодексу України доповнено статтею 38, за приписами п. 38.2 якої на період проведення антитерористичної операції для платників податків, місцезнаходженням (місцем проживання) яких станом на 14 квітня 2014 року була тимчасово окупована територія та/або територія населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, і які станом на 1 січня 2017 року не змінили своє місцезнаходження (місце проживання) із зазначених територій на іншу територію України, зупиняється застосування норм статей 59, 60 (в частині податкових вимог), 87-101 цього Кодексу.

Відповідно до п. 38.7 цієї ж статті, не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки, що розташовані на тимчасово окупованій території та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Не нараховується та не сплачується у період з 14 квітня 2014 року по 31 грудня року, в якому завершено проведення антитерористичної операції та/або операції Об`єднаних сил (ООС), плата за землю (земельний податок та орендна плата за земельні ділянки державної та комунальної власності) за земельні ділянки (крім земель сільськогосподарського призначення), що розташовані на території населених пунктів на лінії зіткнення та перебувають у власності або користуванні, у тому числі на умовах оренди, фізичних або юридичних осіб.

Нараховані та сплачені за період проведення антитерористичної операції суми плати за землю відповідно до статей 269-289 цього Кодексу за земельні ділянки, розташовані на тимчасово окупованій території та/або території населених пунктів на лінії зіткнення, та/або території проведення антитерористичної операції, не підлягають поверненню на поточний рахунок платника податку, не спрямовуються на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших податків, зборів, не повертаються у готівковій формі за чеком у разі відсутності у платника податків рахунка в банку. До зазначених сум надміру сплачених грошових зобов`язань не застосовуються строки давності, встановлені статтею 102 цього Кодексу, крім сум надміру сплачених податкових зобов`язань платників податків, які припиняють свою діяльність.

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення РНБО України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України та розпочато проведення Антитерористичної операції (далі - АТО) на території Донецької і Луганської областей».

Відповідно до ст. 1 Закону України Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції від 02 вересня 2014 року № 1669-VII (надалі Закон №1669) період проведення антитерористичної операції це час між датою набрання чинності Указом Президента України Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України.

Виходячи з наведених приписів, датою початку періоду проведення антитерористичної операції є 14.04.2014 року. На час вирішення справи Президентом України Указ про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не приймався, тобто, період проведення АТО/ООС триває.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2014 р. N 1085-р (в редакції розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1276-р) затверджено Перелік населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення, до якого включено, зокрема, м.Донецьк.

Враховуючи, що землю, яка є предметом договору оренди, було відведено для обслуговування недобудованого домоволодіння, а місцезнаходження відповідача територія населеного пункту, що розташована в АТО/лінії зіткнення, і відповідач не змінив своє місцезнаходження, що не спростовується позивачем, то в силу норм п. 38.2 Підрозділу 10. Інші перехідні положення розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України, з 01.01.2017р. у позивача відсутні правові підстави для звернення з даним позовом до суду.

Щодо позовних вимог позивача в частині розірвання договору оренди земельної ділянки від 27.05.2013 року, зареєстрованого реєстраційною службою Першотравневого РУЮ Донецької області 21.06.2013 року між Урзуфською сільською радою та ОСОБА_2 та зобов`язання ОСОБА_2 повернути земельну ділянку Урзуфській сільській раді за актом приймання передачі, суд зазначає наступне.

Відповідачем ОСОБА_2 було надіслано позивачу Урзуфській сільській раді заяву про розрив договору оренди землі від 27.05.2013 року, що підтверджується самою заявою від 06 червня 2019 року, актом приймання-передачі від 07 червня 2019 року, підписаним орендарем, накладною № 880 від 06.06.2019 року, описом вкладу відправлення від 06.06.2019 року, скріншотом з офіційного веб-сайту «Укрпошти», відповідно до якого відправлення № 880 вручено 12.06.2019 року.

Таким чином, зазначені докази свідчать про відсутність спору в частині розірвання договору оренди земельної ділянки та її повернення, що є підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині.

Таким чином, відсутні правові підстави для задоволення позову в повному обсязі.

На підставі статті 38 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, керуючись статтями 200, 258-259, 263-265 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позовних вимог Урзуфської сільської ради Мангушського району Донецької області до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з орендної плати за землю та розірвання договору оренди землі відмовити у повному обсязі.

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2020 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Донецького апеляційного суду.

Суддя Д.О. Демочко