ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________________________________________
Провадження №2/756/3130/20
УХВАЛА

13 лютого 2020 року м. Київ

Суддя Оболонського районного суду м. Києва Диба О.В.,

розглянувши заяву позивача ОСОБА_1 про відвід головуючому судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості,

УСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із заявою про відвід головуючого судді Диби О.В. у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2019 під головуванням судді Диби О.В. постановлено вказану позовну заяву про стягнення заборгованості залишити без розгляду. Проте постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

ОСОБА_1 зазначила, що у неї виникли сумніви щодо об`єктивності та неупередженості дій головуючого судді з підстав того, що суддя Диба О.В. брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, тому не може брати участі в новому розгляді цієї справи судом першої інстанції.

Відповідно до ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою з наступних підстав.

Підстави та обставини для відводу судді чітко визначені ст. 36 ЦПК України.

Як на підставу для відводу головуючого судді, позивач посилався на те, що головуючий суддя Диба О.В. брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, тому не може брати участі в новому розгляді цієї справи судом першої інстанції. Таким чином, головуючий суддя підлягає відводу.

З таким твердженням суд погодитися не може виходячи із наступного.

Згідно ч. 7 ст. 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства; дотримуватися правил суддівської етики, у тому числі виявляти та підтримувати високі стандарти поведінки у будь-якій діяльності з метою укріплення суспільної довіри до суду, забезпечення впевненості суспільства в чесності та непідкупності суддів.

Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 13.06.2007 «Про незалежність судової влади» визначено, що відповідно до закону суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

За приписами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачено, що кожен має право на справедливий розгляд його справи незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характер або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

У відповідності до практики Європейського суду з прав людини, при оцінці безсторонності суду слід розмежовувати суб`єктивний та об`єктивний аспект. Так у справі «Гаусшильдт проти Данії», «Мироненко і Мартиненко проти України» зазначається, що наявність безсторонності, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, має визначатися за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. Щодо суб`єктивної складової даного поняття, то у справі «Гаусшильдт проти Данії» вказано, що потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Мироненко і Мартиненко проти України»). Зазначену позицію Європейського суду підтримав і Верховний Суд України у справі №5-15п12 (ухвала Верховного Суду України від 01.03.2012 у справі №5-15п12).

З матеріалів справи убачається, що ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 20.12.2018 у справі було відкрито спрощене позовне провадження.

У зв`язку із повторною неявкою позивача в судові засідання, ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 01.10.2019 позовну заяву залишено без розгляду.

Постановою Київського апеляційного суду від 15.01.2020 ухвалу суду першої інстанції скасовано, справу направлено для подальшого розгляду до суду першої інстанції.

Позивач вказував на те, що за приписами ст. 37 ЦПК України суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Подальший розгляд справи під головуванням судді Диби О.В. може свідчити про необ`єктивність суду при розгляді справи.

Разом з тим, вичерпний перелік підстав неможливості повторної участі судді в розгляді справи визначений ст. 37 ЦПК України.

Однак, суд звертає увагу на ту обставину, що розгляд справи завершився ухвалою про залишення позовної заяви без розгляду, а не рішенням суду або ухвалою про закриття провадження.

Таким чином, обставини, на які посилається позивач, в силу приписів ст. 37 ЦПК України не можуть бути підставою для відводу головуючого.

Відтак, заява про відвід головуючому у справі судді є необґрунтованою.

У відповідності до ч.3 ст. 40 ЦПК України якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

З огляду на викладене, а також зважаючи на те, що заява про відвід головуючого надійшла раніше, ніж за три робочі дні до наступного засідання, суд вважає за необхідне передати справу до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Диби О.В.

За таких обставин, керуючись ст. 33-40 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Визнати необґрунтованим заяву про відвід головуючого судді у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості.

Цивільну справу ун. 756/16176/18, пр. №2/756/3130/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Адвокатське об`єднання «Ліга Справедливості», Товариство з обмеженою відповідальністю «Об`єднання адвокатів юристів «Ліга Справедливості» про стягнення заборгованості- передати до відділу організаційного забезпечення розгляду цивільних та адміністративних справ Оболонського районного суду м. Києва для визначення складу суду та розгляду заяви про відвід головуючого судді Диби О.В.

Ухвала суду набирає законної сили після її підписання суддею;

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О.В. Диба