Дата документу 13.02.2020
Справа № 320/4440/18
Провадження № 4-с/937/14/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі головуючого судді Фоміна В.А., за участі секретаря судового засідання Захарової І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області знаходиться скарга ОСОБА_1 на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

10 лютого 2020 року на адресу суду від адвоката Кальченко А.В., який діє в інтересах ОСОБА_1 надійшла заява про прийняття відмову від скарги та про закриття провадження у справі у зв`язку із відкриттям виконавчого провадження по трьом виконавчим документам, по двом виконавчим листам відмовлено у відкритті виконавчого провадження, а також про стягнення з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на правову допомогу у розмірі 900,00 грн.

Скаржник ОСОБА_1 та його представник адвокат Кальченко А.В. в судове засідання не з`явились, 10 лютого 2020 року на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутністю ОСОБА_1 та його представника адвоката Кальченко А.В.

Представник Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, від начальника відділу 07 лютого 2020 року надійшла заява про розгляд справи за їх відсутністю, у задоволенні скарги та у задоволені заяви про стягнення витрат на правову допомогу просить відмовити в повному обсязі.

Представник боржника Акціонерного товариства «Укрзалізниця» в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутністю. Скаргу ОСОБА_1 не підтримує.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи доходить до висновку про можливість прийняти відмови скаржника та його представника від скарги та закрити провадження по справі.

За правилами п.4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали по закриття провадження зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Суд вважає, що відмова скаржника ОСОБА_1 та його представника адвоката Кальченко А.В від скарги відповідає їх процесуальним правам та відповідає їх інтересам, тому таку відмову необхідно прийняти та у зв`язку з цим, провадження по справі закрити.

Щодо заявленого клопотання в частині стягнення з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Статтею 133 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати зі сплати судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема витрати на професійну правничу допомогу.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку.

Згідно ч.ч. 1-4 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно вимог ч.8 ст.141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч.3 ст.142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача.

Відповідно до ст.26 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність", адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документом,що посвідчує повноваження адвоката на надання правової допомоги,зокрема,може бути договір про надання правової допомоги. Статтею 30 вказаного закону регламентовано, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, як зазначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015р., п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004р., заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Відповідно до ст.59 Конституції України, кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Відповідно до норм статті 10 Закон України «Про судоустрій і статус суддів» кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, визначених законом, держава забезпечує надання професійної правничої допомоги безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав та особи, яка надає правничу допомогу. Витрати учасників судового процесу на професійну правничу допомогу відшкодовуються в порядку, визначеному законом

На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу скаржником надано суду копію договору про надання правових послуг адвоката від 08.01.2020 року, акт виконаних робіт про надання правової допомоги до Договору про надання правових послуг адвоката від 08.01.2020 року та квитанція до прибуткового касового ордеру №2 від 15.01.2020 року про попередню оплату у розмірі 3000 грн. /а.с.9,16-17/.

Як зазначає представник ОСОБА_1 адвокат Кальченко А.В. у заяві від 10.02.2020 року про закриття провадження у справі, на теперішній час витрати скаржника на правову допомогу відповідно до Договору про надання правових послуг адвоката від 08.01.2020 року та акту виконаних робіт складають у розмірі 900,00 грн., які скаржник просить стягнути на його користь.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) підлягають стягненню на користь скаржника ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу у розмірі 900,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 13, 133, 141-142, 137, 255-256, 258-260, 353-354 ЦПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Прийняти відмову скаржника ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Кальченко Андрій Володимирович від скарги на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Провадження по справі за скаргою ОСОБА_1 інтереси якого представляє адвокат Кальченко Андрій Володимирович на бездіяльність Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) - закрити.

Роз`яснити сторонам, що при закритті провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали по закриття провадження зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі на звернення до суду за вирішенням цього спору.

Стягнути з Печерського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), юридична адреса: 01011, м. Київ, вул. Різницька, 11 Б, код ЄДРПОУ 34979022 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 900 (дев`ятсот) гривень 00 копійок.

Ухвала відповідно до вимог ч.2 ст.261 ЦПК України набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: В.А. Фомін