Провадження № 2/638/273/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Семіряд І.В.

за участю секретарів: Тітової М.О., Башинської К.С.

за участю

позивача ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

третьої особи ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , Харківська міська рада «Про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням»,-

В С Т А Н О В И В:

02.10.2020 позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що в квартирі АДРЕСА_1 зареєстрована та треті особи, також в цій квартирі зареєстрований ОСОБА_4 . Квартира не приватизована. Вона, ОСОБА_1 , народила відповідача ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після народження з пологового будинку не забрала, відмовившись від дитини. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2007 вона та батько дитини позбавлені батьківських прав відносно ОСОБА_4 . Поки вирішувалось питання про усиновлення, дитина ОСОБА_8 був зареєстрований за її місцем проживання. Проте дитина в квартирі ніколи не проживав. Служба у справах дітей повідомила її, що ОСОБА_9 усиновлений і проживає в іншій родині. Посилаючись на норми ЖК України позивач просить визнати таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

05.12.2019 ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова у справі залучено у якості третьої особи Харківську міську раду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, суду пояснила, що спірна квартира не приватизована. Позивач просить позов задовольнити, вважає, що реєстрація ОСОБА_10 порушує її право, оскільки вона була позбавлена батьківських прав відносно малолітньої дитини ОСОБА_4 , та він на теперішній час усиновлений і тому дитина має право на користування жилим приміщенням вже у новій родині.

Представник відповідача Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, які діють в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, звернулись до суду з заявою про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник відповідача надано письмові пояснення, у яких зазначено, що малолітній ОСОБА_4 мав статус дитини, позбавленої батьківського піклування та перебував на обліку у Службі у справах дітей по Шевченківському району м. Харкова. ОСОБА_4 був влаштований до КНП ХОР «Будинок дитини №2». Батьки дитини позбавлені батьківських прав. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2009 дозволено усиновити малолітнього ОСОБА_4 , в актовий запис про народження дитини були внесені зміни. Дитина не знає про її усиновлення. В Україні діє таємниця усиновлення. Службою у справах дітей проведено бесіду з усиновителями, які не заперечують проти визнання їх дитини таким, що втратив право користування жилим приміщення, а саме квартирою АДРЕСА_1 . У зв`язку з чим Департамент служб у справах дітей не заперечує проти визнання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Третя особа - ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала проти їх задоволення, пояснила суду, що дійсно ОСОБА_4 не проживає та ніколи не проживав у квартирі АДРЕСА_1 .

Третя особа - ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, звернулась до суду з заявою про розгляд справи за її відсутності. Окрім того, в заяві ОСОБА_5 зазначила, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа - ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності. Окрім того, в заяві ОСОБА_6 зазначив, що позовні вимоги ОСОБА_1 підтримує та не заперечує проти їх задоволення.

Третя особа ОСОБА_7 у судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином. З пояснень позивача встановлено, що стосовно ОСОБА_7 обрано запобіжний захід - тримання під вартою та він перебуває у ДУ «Харківський слідчий ізолятор». Судом було направлено повідомлення до ДУ «Харківській слідчий ізолятор» щодо знаходження справи на розгляді в суді та запропоновано ОСОБА_7 надати письмові пояснення, проте на адресу суду від останнього не надходило будь-яких пояснень.

Представники третіх осіб Харківської міської ради та ЦНАП Шевченківського району м. Харкова у судове засідання не з`явились, про день та час слухання справи повідомлені своєчасно та належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Суд, вислухавши представника позивача, третю особу ОСОБА_3 , дослідивши матеріали справи, приходить до наступного:

Згідно ст. 12 ч. 3 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину ОСОБА_4 , що підтверджується копією свдоцтва про народження серія НОМЕР_1 , яке видано Дзержинським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.11.2007 по справі №2-4470/2007 позбавлено батьківських прав ОСОБА_1 та ОСОБА_11 стосовно малолітнього ОСОБА_4 . Рішення набрала законної сили 13.11.2007.

Як вбачається з письмових пояснень представника Департаменту служб у справах дітей ХМР малолітній ОСОБА_4 відповідно до рішення виконавчого комітету ХМР від 03.04.2007 №58/12 був влаштований до КНП ХОР «Будинок дитини №2». Підставою для влаштування дитини до закладу був факт залишення батьками малолітнього в лікарні. Цим же рішенням виконавчого комітету за малолітнім ОСОБА_4 збережено право користування квартирою АДРЕСА_1 на час його перебування у дитячих установах.

Зазначена інформація підтверджується рішенням виконавчого комітету Дзержинської районної у м. Харкові раді від 03.04.2007 №58/12. За вказаною адресою зареєстровані також: ОСОБА_1 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , ОСОБА_12 .

Відповідно до довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 03.07.2019, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.04.2007 має зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 30.01.2009 по справі №2-о-75/09 ОСОБА_4 був усиновлений громадянкою України. Дане рішення набуло законної сили, відомостей про те, що усиновлення було скасовано чи визнано недійсним не має.

Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України, між позивачем ОСОБА_1 та ОСОБА_4 припинились особисті та майнові права і обов`язки.

Згідно до ч. ч. 3, 4, 5 тієї ж статті, з моменту усиновлення виникають взаємні особисті немайнові та майнові права і обов`язки між особою, яка усиновлена (а в майбутньому - між її дітьми, внуками), та усиновлювачем і його родичами за походженням. Усиновлення надає усиновлювачеві права і накладає на нього обов`язки щодо дитини, яку він усиновив, у такому ж обсязі, який мають батьки щодо дитини. Усиновлення надає особі, яку усиновлено, права і накладає на неї обов`язки щодо усиновлювача у такому ж обсязі, який має дитина щодо своїх батьків. Після усиновлення ці діти зареєстровані та мешкають з батьками (усиновлювачами) за їх місцем реєстрації.

Усиновленням відповідно до ч. 1 ст. 207 Сімейного кодексу України є прийняття усиновлювачем у свою сім`ю особи на правах дочки чи сина. Однією з вимог до усиновителів є забезпечення на належному рівні житлом, надання комфортних умов проживання та достатнє матеріальне забезпечення.

Як вбачається з приписів ч. 6 ст. 167, п. 3 ч. 1 ст. 247 СК України, п. 3 ч. 3 ст. 71 ЖК УРСР, якими передбачено підстави збереження за неповнолітніми права на проживання та користування житлом в разі їх тимчасової відсутності, зазначене право обумовлено наявністю певних прав та обов`язків, що виникають між дитиною та її родичами за походженням, з якими вона проживала у відповідному житлі до позбавлення її батьків батьківських прав, встановлення над дитиною опіки або піклування, влаштування дитини до дитячого будинку тощо. Тобто, вказаними нормами не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення.

Згідно ст. 234 СК України, дитина, яка усиновлена, зберігає права на пенсію, інші соціальні виплати, а також на відшкодування шкоди у зв`язку з втратою годувальника, які вона мала до усиновлення (якщо вона мала їх до усиновлення).

Як було встановлено у судовому засіданні, з 01.11.2007 позивач ОСОБА_1 була позбавлена батьківських прав відносно малолітнього ОСОБА_4 , однак в силу вимог ч.6 ст. 167 СК України не втратив право на проживання у житловому приміщенні, в якому він зареєстрований та мав право у будь-який час повернутися до нього.

Разом з тим, у зв`язку з позбавленням батьків батьківських прав та усиновленням дитини, вона відповідно до ст. 232 СК України набула прав на житло усиновлювачів як рідних батьків та в силу ст. 29 ЦК України місцем їх проживання стало місце проживання їх усиновлювачів.

Відповідно до ст. 71 ЖК України, за дітьми зберігалося право на користування квартирою матері та рідних протягом всього часу перебування в дитячому закладі, однак в подальшому, з моменту усиновлення, у зв`язку з відсутністю підстав для збереження жилого приміщення за тимчасово відсутнім громадянином, вони втратили право користування таким житлом.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться у судовому порядку.

Таким чином, діючим законодавством України не передбачено збереження за відсутньою дитиною права на проживання та користування житлом в разі її усиновлення.

Навпаки, з моменту усиновлення малолітній ОСОБА_4 втратив права, встановлені ст. 64 Житлового кодексу України для членів сім`ї наймача, щодо квартири АДРЕСА_1 , що узгоджується з положеннями ст. ст. 232, 234 Сімейного кодексу України, тому дитина має бути знята з реєстрації за вказаною адресою. Відповідно до положень ч. 3 ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім`ї, які проживають разом з ним, зобов`язані звільнити приміщення, а в разі відмови підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.

Таким чином, відповідно до рішення Дзержинського районного суду м. Харкова, позивач втратив особисті немайнові права щодо дитини, а відповідно до ч. 1 ст. 232 СК України, з моменту здійснення усиновлення, (яке до цього часу ніким не визнано недійсним і не скасовано), припинено усі особисті та майнові права і обов`язки між ОСОБА_1 та малолітнім ОСОБА_4 . Але через те, що за ОСОБА_4 закріплено право проживання у квартирі, він продовжує перебувати зареєстрованим в квартирі, позивач не може вирішити питання щодо приватизації квартири.

З матеріалів справи Дзержинського районного суду Харківської області № 2-о-75/09, які суд досліджував без участі учасників процесу, у закритому судовому засіданні, встановлено, що малолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 усиновлений громадянкою України.

У зв`язку з відсутністю даних про скасування усиновлення чи інших даних, які б свідчили про наявність, передбачених ст. 71 ЖК України підстав збереження житла за малолітнім ОСОБА_4 , який не проживає в квартирі з моменту народження та усиновлена з 2009 року, тобто більше, ніж шість місяців (ст. 71 ЖК України), має бути визнаний таким, що втратив право проживання в квартирі АДРЕСА_1 .

Вищевказані висновки узгоджуються з правовою позицією викладеною в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.09.2015 у справі №6-12770св15.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 166, 232, 234, 237, 238, 239, 242 СК України, ст. ст. 64, 71, 72, 98 ЖК України, ст.ст.12, 76, 81, 141, 200, 259 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради, в інтересах неповнолітнього ОСОБА_4 , треті особи: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_7 , Харківська міська рада «Про визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням» - задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_1 .

У відповідності до п.п. 15.5) п. 15 розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: І.В.Семіряд