Провадження № 2/686/4109/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2020 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області в складі:

головуючого - судді Бондарчука В.В.

секретаря Петльованої Л.В.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому за правилами загального позовного провадження справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

встановив:

17 липня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із відповідним позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним договору купівлі-продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 посилаючись на те, що 12 вересня 2019 року приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грідіним С.О. був посвідчений зазначений договір. Однак позивач наміру відчужувати його не мала, даний правочин було укладено внаслідок помилки щодо її правової природи, вчинено особою похилого віку, яка має вади здоров`я, внаслідок важкої обставини загибелі онука, внаслідок збігу таких обставин, перебуваючи у нотаріуса не розуміла змісту правочину, вважала, що укладає договір довічного утримання, коштів за укладений договором не отримувала. Позивач продовжує проживати у квартирі, а відповідачка в жовтні 2019 року забравши усі свої речі виїхала до своїх батьків. З огляду на викладене, відповідно до ст.ст.203, 215, 229 ЦК України позивач просить її вимоги задовольнити.

До суду відповідачем було подано відзив, в якому вона зазначила, що дійсно, проживала разом із своїм чоловіком ОСОБА_5 , який був онуком позивачки за адресою АДРЕСА_2 та здійснювали догляд за ОСОБА_3 , яка є особою похилого віку. Після смерті чоловіка, яка мала місце 12 серпня 2019 року із ініціативи дочки позивачки ОСОБА_6 було запропоновано ОСОБА_4 здійснювати догляд за ОСОБА_3 , на що вона погодилася, також відповідачці було запропоновано викупити половину квартири, а на іншу половину позивачка мала скласти заповіт, на що ОСОБА_4 погодилася. Батьком відповідачки було здійснено оцінку нерухомого майна, а 11 вересня 2019 року за місцем проживання позивача, останній та її дочці було переданого грошові кошти в сумі 6 500 доларів США, а на наступний день у нотаріуса було укладено договір купівлі-продажу Ѕ частини квартири, а також складено заповіт на іншу Ѕ частину квартири. В жовтні 2019 року внаслідок погроз батьків померлого чоловіка, відповідач були вимушена залишити квартиру. Твердження позивача, про те, що вона не розуміла змісту укладеного правочину не відповідають дійсності, крім цього разом із позивачкою була присутня її дочка ОСОБА_6 .

Позивач та її представник в судовому засіданні вимоги викладені у заяві підтримали в повному обсязі. Позивачка в подальшому в судове засідання не з`явилася.

Відповідачка та її представник в судовому засіданні проти задоволення позову заперечили, з підстав наведених у відзиві. Не заперечували того, факту, що позивачка у зв`язку із смертю онука як і позивачка перебували у стресовому стані, що позивач є особою похилого віку, не заперечували наявних захворювань, зокрема далекозорість, катаракти, глуховатості, ішемічної хвороби серця, тощо, на підтвердження чого позивачем було надано підтверджуючи медичні документи. Відповідач в подальшому в судове засідання не з`явився.

Суд, заслухавши пояснення учасників справи, свідків, та дослідивши наявні у ній докази, вважає, що позов слід задовольнити з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 08 серпня 2006 року належить двохкімнатна квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 44,4 кв.м., житловою площею 29,3 кв.м.

У зазначеній квартирі проживали та були зареєстровані позивачка ОСОБА_3 , її онук ОСОБА_5 , що підтверджується довідкою №Д-03-41581 від 11 вересня 2019 року виданою відділом реєстрації місця проживання Управління з питань реєстрації Хмельницької міської ради. Крім цього із ними без реєстрації проживала дружина онука відповідачка ОСОБА_4 .

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер.

Позивачка про смерть онука дізналася 1 вересня 2019 року повернувшись із м.Москва Російської Федерації.

Відповідні обставини сторонами визнаються та не заперечуються.

12 вересня 2019 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено договір купівлі-продажу частини квартири АДРЕСА_1 , який був посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грідіним С.О. Згідно п.2 договору ціна нерухомого майна, що купується покупцем становить 166 500 грн, які продавець отримав до підписання договору. Своїм підписом продавець підтвердив той факт, що розрахунок із ним проведено повністю, і що він не має та в подальшому не буде мати по відношенню до покупця ніяких фінансових претензій.

В цей же день ОСОБА_3 склала заповіт на іншу Ѕ частину квартири АДРЕСА_1 на відповідачку ОСОБА_4 .

Позивач обґрунтовуючи позов зазначила, зазначений договір було укладено під впливом важких обставин, похилим віком (94 роки), смертю онука, наявністю ряду хронічних захворювань, таких як гіпертонічний нефросклероз, ішемічна хвороба серця, атеросклероз кардіосудин, стенокардія, гіпертонічна хвороба ІІ ступеню, далекозорість, катаракта та необхідністю здійснення постійного лікування та стороннього догляду, у зв`язку із чим не розуміла змісту оспорюваного правочину, вважаючи, що підписує договір довічного утримання, при цьому жодних коштів на підтвердження укладеного правочину ОСОБА_3 не отримувала, наміру відчужувати квартиру не мала. Крім цього, будучи допитаною в якості свідка, ОСОБА_3 підтвердивши вищезазначені обставини зазначила, що вільно українською мовою не володіє, спілкується виключно на російській мові, також має захворювання на глухоту, та користується слуховим апаратом, який до нотаріуса не взяла, потреби в грошових коштах не мала, оскільки свою банківську картку на яку нараховувались пенсійні виплати надала онуку. До цього часу ОСОБА_7 продовжує проживати в квартирі АДРЕСА_1 .

Відповідач заперечуючи проти позову, посилалась на те, що ОСОБА_3 дійсно потребувала стороннього догляду який вона на пропозицію дочки позивачки ОСОБА_6 погодилась здійснювати, у зв`язку із чим було прийнято рішення про укладення договору довічного утримання, однак, для того, щоб перестрахуватись, було прийнято рішення про відчуження Ѕ частини квартири, а на іншу частину скласти заповіт. Після чого перед укладенням договору позивачу батьками відповідачки було передано грошові кошти в сумі 6 500 доларів США. ОСОБА_3 приїхала до нотаріуса разом із дочкою ОСОБА_6 , яка неодноразово зазначала про те, що укладається договір купівлі-продажу.

На підтвердження зазначених обставин позивачем було надано виписки із медичної картки наданої КП «ХМ ЦПМСД №2» ХМР 21 вересня 2020 року, згідно якої ішемічною хворобою серця, стенокардією напруги, кардіосклероз, гіпертонічна хвороба ІІ ст., цукровий діабет 2 ст., з виписки КП «Хмельницький міський лікувально-діагностичний центр» від 15 вересня 2020 року вбачається наявність у ОСОБА_3 діагнозу двобічної хронічної сенсоневральної приглуховатості ІV на праве вухо, глухота на ліве вухо, а з виписки цього самого медичного закладу від 09 вересня 2020 року у позивача є глаукома обох очей, ускладнена катарактою, у зв`язку із чим хвора знаходиться на диспансерному обліку.

Наявність цих захворювань не заперечувалася і відповідачкою.

Крім цього згідно довідки про отримання доходів від 28 вересня 2020 року ОСОБА_4 перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Хмельницької міської ради та їй виплачувалася відповідно до постанови КМ України №558 від 29.04.2004 року «Про порядок призначення та виплату компенсації фізичним особам які надають соціальні послуги» допомогу по догляду за ОСОБА_3 в період з 17 жовтня 2017 року по 16 жовтня 2019 року.

Відповідач факт передачі грошових коштів на виконання умов договору купівлі-продажу в судовому засіданні підтверджував окрім відповідного твердження зазначеного у самому договорі, зокрема п.2 показаннями свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які є її батьками та в судовому засіданні підтвердили наявність домовленості щодо відчуження Ѕ частини квартири, при цьому замовлення оцінки нерухомого майна здійснював ОСОБА_8 , який передав кошти 11 вересня 2019 року ОСОБА_3 та її дочці ОСОБА_6 . Також відповідні свідки зазначили, що ОСОБА_3 у нотаріуса при укладенні договору купівлі-продажу все розуміла, позивач боялася що може залишитись без житла, тому і була така домовленість. Крім цього ОСОБА_8 зазначив, що ринкова вартість квартири була більше ніж 13 000 доларів США. Також ОСОБА_8 зазначив, що у нотаріуса ОСОБА_3 договір підписала із другого разу. Свідки підтвердили той факт що ОСОБА_4 разом із чоловіком та ОСОБА_3 проживали у цій квартирі більше ніж 12 років, та здійснювали догляд за позивачкою.

Відповідно до вимог ст.203 ЦК України особа яка вчиняє правочину повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення учасника правочину повинно бути вільним і відповідати внутрішній волі.

Згідно ч.1 ст.215 цього Кодексу, підставою для недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою, шостою статті 203 ЦК України.

Якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним.

Істотне значення має помилка щодо природи правочину, прав та обов`язків сторін, таких властивостей і якостей речі, які значно знижують її цінність або можливість використання за цільовим призначенням. Помилка щодо мотивів правочину не має істотного значення, крім випадків, встановлених законом.

Правочин, вчинений під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною або внаслідок впливу тяжкої обставини, є оспорюваним. Обставини, щодо яких помилилася сторона правочину, мають існувати саме на момент вчинення правочину. Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести, що така помилка дійсно мала місце, а також що вона має істотне значення.

Згідно ч.1 ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Виходячи із змісту ст.ст.203 655 ЦК України договір купівлі-продажу вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови.

Особа на підтвердження своїх вимог про визнання правочину недійсним повинна довести на підставі належних і допустимих доказів, у тому числі пояснень сторін і письмових доказів, наявність обставин, які вказують на помилку неправильне сприйняття нею фактичних обставин правочину, що вплинуло на її волевиявлення, дійсно було і має істотне значення.

Наявність чи відсутність помилки неправильного сприйняття позивачем фактичних обставин правочину, що вплинуло на волевиявлення особи під час укладення договору купівлі-продажу замість договору довічного утримання, суд визнає не тільки за фактом прочитання сторонами тексту оспорюваного договору купівлі-продажу та роз`ясненням нотаріусом суті договору, а й за таких обставин, як: вік позивача, його стан здоров`я та потреба у зв`язку із чим догляду та сторонньої допомоги, наявність у позивача спірного житла як єдиного, відсутність фактичної передачі спірного майна продавцем покупцю та продовження позивачем проживання у квартирі після укладення спірного правочину.

Лише в разі встановлення цих обставин, норми статті 229, 203 і 655 ЦК України у сукупності вважаються правильно застосованими.

Відповідно до ч.1 ст.1087 ЦК України розрахунки за участі фізичних осіб, не пов`язаних із здійсненням ними підприємницької діяльності, можуть проводитися у готівковій та безготівковій формі за допомогою розрахункових документів у електронному або паперовому вигляді. Частиною 3 цієї статті визначено, що граничні суми розрахунків готівкою для фізичних осіб та юридичних осіб, а також фізичних осіб підприємців відповідно до цієї статті встановлюються Національним банком України.

Пунктом 7 розділу ІІ постанови Правління НБУ від 29 грудня 2017 року №148 «Про затвердження Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні» граничної суми розрахунків готівкою» визначено, що фізичні особи мають право здійснювати розрахунки готівкою за договорами купівлі-продажу, які підлягають нотаріальному посвідченню у розмір до 50 000 грн включно. Понад указану суму платежі здійснюються шляхом переказу коштів з поточного рахунку на поточний рахунок або внесення та/або переказу коштів на поточні рахунки (у тому числі на депозит нотаріуса на окремий поточний рахунок у національній валюті).

В п.2 Договору визначено, ціна нерухомого майна що купується покупцем становить 166 500 грн, однак відповідачем доказів того, що на підтвердження переказу коштів на поточний рахунок позивача за частину спірної квартири.

Позивач зазначала, що у зв`язку із безгрошовості правочину, вона вважала, що укладає договір довічного утримання, враховуючи, що на іншу частину квартири в цей же день було складено заповіт на ім`я відповідачки ОСОБА_4 . Наявна квартира є єдиним житлом позивачки, намір продавати якого вона не мала, а відповідачка протягом усього часу здійснювала догляд за нею разом із онуком, до моменту смерті останнього

ОСОБА_3 у зв`язку із похилим віком, наявними хронічними захворюваннями, в тому числі і щодо зору та слуху, потребою стороннього догляду, продовженням проживання у квартирі після відчуження її частки, дійсно помилялася щодо правової природи правочину, при цьому жодний коштів за оспорюваним договором не отримувала, наявна квартира є її єдиним житлом, в якому вона проживає, потреби відчужувати частину квартири у ОСОБА_3 не було, ціна продажу є значно нижче ринкової вартості Ѕ частини квартири, в день укладення договору купівлі-продажу також було складено заповіт на іншу частину квартири на ім`я відповідачки ОСОБА_4 , позивач не володіє в достатньому обсязі українською мовою, а тому суд приходить до висновку, що вказаний договір слід визнати недійсним.

Суд, не бере до уваги пояснення свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , оскільки вони є зацікавленими особами, будучи батьками відповідачки, крім цього в матеріалах справи містяться пояснення ОСОБА_4 від 27 квітня 2020 року, в яких вона зазначила, що кошти були передані ОСОБА_3 в офісі приватного нотаріуса, однак свідки зазначали, що передача коштів мала місце 11 вересня 2019 року в квартирі позивача, про що зазначили в судовому засіданні, що ставить під сумнів їх достовірність. Крім цього, жодних доказів окрім пояснень свідків щодо передачі коштів у справі не міститься, а отже, твердження позивача про безгрошовість даного договору знайшло своє підтвердження в судовому засіданні.

Судові витрати по справі становлять 1 540 грн 80 коп., які складаються із 840 грн 80 коп. судового збору за подачу позову, від сплати якого позивач звільнена та 700 грн за послуги перекладача, які були сплачені позивачем. З огляду на викладене, з урахуванням ст.141 ЦК України, з ОСОБА_4 на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 840 грн 80 коп. та на користь ОСОБА_3 700 грн за послуги перекладача.

Керуючись ст.ст.203, 215, 229, 665 ЦК України, ст.ст. 2, 12, 13, 76, 81, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позов задоволити.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу Ѕ частини квартири АДРЕСА_1 від 12 вересня 2019 року укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , посвідчений приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Грідіним С.О. та зареєстрованим в реєстрі за №1175.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь держави судовий збір в сумі 1 665 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати в сумі 700 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Хмельницького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його складення.

Позивач: ОСОБА_3 , місце проживання АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_4 , місце проживання АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Повний текст рішення виготовлений 28 грудня 2020 року.

Суддя: