Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2020 Справа №607/18277/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді - Сливка Л. М.,

присяжних - Гринди В.П., Левицького П.Р.,

за участю секретаря судового засідання - Хамелко О.Ю.,

за участю прокурора - Воловник М.В.,

представника КНП «Тернопільської обласної клінічної психоневрологічної лікарні» ТОР лікаря-психіатра - Федуник В.В., особи, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги - ОСОБА_1 , розглянувши у судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без її згоди,

ВСТАНОВИВ:

Генеральний директор Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробот В. В. звернувся до суду із заявою про примусову госпіталізацію до психіатричного закладу ОСОБА_1 . В обґрунтування заявлених вимог покликається на те, що у ОСОБА_1 наявний психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих . Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є те, що 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 була помічена у церкві на території Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня», де нецензурно висловлювалась, поводила себе агресивно. На підставі цих відомостей ОСОБА_1 була оглянута лікарем-психіатром Жара Н. Т., яка підтвердила висновок про необхідність госпіталізації ОСОБА_1 .

У судовому засіданні представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради лікар-психіатр Федуник В. В. заяву підтримав та наголосив, що ОСОБА_1 страждає на тяжкий психічний розлад- гострий поліморфний психопатичний розлад, що встановлено комісією лікарів-психіатрів, у зв`язку із чим потребує лікування у психіатричному стаціонарі, однак внаслідок психічного розладу вона не може усвідомити необхідність проходження лікування та надати згоду на лікування, у зв`язку із чим просить заяву задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні підтримала заяву про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без її згоди.

Особа, щодо якої розглядається питання, пов`язане з наданням психіатричної допомоги - ОСОБА_1 у судовому засіданні щодо лікування заперечила , вказала, що є етнічною полячкою, тому не може бути психічно хворою, вважає , що вона хворіє на « рак горла «.

Суд, заслухавши пояснення дослідивши подані докази, встановив наступні обставини :

28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 поступила в стаціонар КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР з діагнозом: гострий поліморфний психопатичний розлад.

Направлення на госпіталізацію було видане лікарем-психіатром КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР Жара Н. Т., яка після особистого огляду ОСОБА_1 зробила висновок про необхідність її госпіталізації, у зв`язку із наявністю психічного розладу, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих.

Підставою для висновку про необхідність госпіталізації є відомості про поведінку ОСОБА_1 , які надійшли від її матері - ОСОБА_2 .

Також ОСОБА_1 була оглянута комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови ЛКК - О.М. Бондаренко, члени комісії ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про госпіталізацію згідно Закону України "Про психіатричну допомогу" та прийшла до висновку, що ОСОБА_5 потребує примусової госпіталізації в психіатричний стаціонар для обстеження та лікування.

Згідно висновку комісії лікарів-психіатрів 28 жовтня 2020 року ОСОБА_1 поступила в стаціонар КНП «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» ТОР з діагнозом: гострий поліморфний психотичний розлад. Поступила, у зв`язку із неадекватною поведінкою: була помічена у церкві на території лікувального закладу, де нецензурно висловлювалась, неадекватно себе поводила, не реагувала на зауваження оточуючих, погрожувала оточуючим розправою, намагалася вдарити вірян. Були викликані працівники поліції та хвору доставили у приймальне відділення КРП «ТОКПЛ» ТОР.

З анамнезу встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителька АДРЕСА_1 . Вперше психічні зміни були помічені у 2019 році після побиття хворою битою (зі слів її матері) . Зверталася амбулаторно до лікаря поліклінічного відділення КРНП «ТОКПЛ» ТОР. Дане поступлення пов`язане зі зміною стану хворої протягом останніх двох днів, вона стала злобною, агресивною, не спить вночі, неадекватно себе поводить. Психічний стан: мовний контакт малопродуктивний. Відповіді багатослівні, не по суті, під час розмови злобна, агресивна, не хоче виконувати інструкцій, поривається кудись йти. Висловлює маячні ідеї відношення , стосунку та іпохондричного характеру. Мислення непослідовне, розірване. Емоційно напружена, тривожна, занурена в світ своїх хворобливих переживань. Критика до свого стану формальна.

Комісія лікарів-психіатрів, враховуючи анамнестичні відомості, психічний стан при поступленні, прийшла до висновку, що ОСОБА_1 страждає психічним захворюванням у вигляді: гострого поліморфного психотичного розладу .

Також, за вказаних обставин, комісія прийшла до висновку про те , що у відповідності до ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» ОСОБА_1 потребує госпіталізації до психіатричного закладу в примусовому порядку без її згоди, оскільки вона страждає на психічний розлад, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих.

Згідно з вимогами ст. 340 ЦПК України у заяві про госпіталізацію особи до психіатричного закладу у примусовому порядку повинні бути зазначені підстави для надання психіатричної допомоги у примусовому порядку, встановлені законом. До заяви додається висновок комісії лікарів-психіатрів та інші відповідні матеріали.

В силу вимог ст. 1 Закону України «Про психіатричну допомогу» стаціонарна психіатрична допомога - психіатрична допомога, що включає в себе обстеження стану психічного здоров`я осіб на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами, діагностику психічних розладів, лікування, нагляд, догляд, медико-соціальну реабілітацію осіб, які страждають на психічні розлади, і надається в стаціонарних умовах понад 24 години підряд.

Рішенням Конституційного Суду № 2-рп/2016 від 01 червня 2016 року визнано таким, що не відповідає Конституції України (є неконституційним), положення третього речення частини першої статті 13 Закону України "Про психіатричну допомогу" у взаємозв`язку з положенням частини другої цієї статті стосовно госпіталізації особи, визнаної у встановленому законом порядку недієздатною, до психіатричного закладу на прохання або за згодою її опікуна за рішенням лікаря-психіатра без судового контролю.

Статтею 3 Закону України «Про психіатричну допомогу» передбачено, що кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України.

У відповідності до «Принципів захисту осіб з психічними захворюваннями та поліпшення психіатричної допомоги», схвалених Резолюцією Генеральної Асамблеї № 46/119 від 17 грудня 1991 року, в принципі 6 зазначено, що «будь-яка особа може бути госпіталізована до психіатричного закладу в якості пацієнта у примусовому порядку, або особа, вже госпіталізована як пацієнт у добровільному порядку, може триматися як пацієнт у психіатричному закладі у примусовому порядку тоді й тільки тоді, коли уповноважений для цієї мети відповідно до закону кваліфікований фахівець, який працює в області психіатрії, встановить відповідно до принципу 4, наведеного вище, що ця особа страждає на психічне захворювання, і визначить, що: (а) внаслідок цього психічного захворювання існує серйозна загроза заподіяння безпосередньої або неминучої шкоди цій особі або іншим особам, або (б) у випадку особи, чиє психічне захворювання є тяжким, а розумові здібності ослабленими, відмова від госпіталізації або тримання даної особи в психіатричному закладі може призвести до серйозного погіршення її здоров`я або унеможливить застосування належного лікування, яке може бути здійснене лише за умови госпіталізації до психіатричного закладу відповідно до принципу найменш обмежувальної альтернативи.

Крім цього, згідно ст. 14 Закону України «Про психіатричну допомогу» особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольнити свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про психіатричну допомогу» у випадках, коли госпіталізація особи до психіатричного закладу в примусовому порядку визнається доцільною, представник психіатричного закладу, в якому перебуває особа, протягом 24 годин направляє до суду за місцем знаходження психіатричного закладу заяву про госпіталізацію особи до психіатричного закладу в примусовому порядку на підставах, передбачених статтею 14 цього Закону. До заяви, в якій повинні бути викладені підстави госпіталізації особи до психіатричного закладу в примусовому порядку, передбачені статтею 14 цього Закону, додається висновок комісії лікарів-психіатрів, який містить обґрунтування про необхідність такої госпіталізації.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, вимоги законодавства та досліджені докази на підтвердження того, що ОСОБА_1 хворіє важким психічним розладом, який обумовлює її небезпеку для себе та оточуючих , суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для її примусової госпіталізації до психіатричного закладу, а тому заяву генерального директора КНП «ТОКПЛ» ТОР Шкробота В. В. слід задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 259, 264-265, 293-294, 339-342 Цивільного процесуального кодексу України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву генерального директора Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради Шкробота Володимира Васильовича про госпіталізацію ОСОБА_1 до психіатричного закладу без її згоди - задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканку АДРЕСА_1 у Комунальне некомерційне підприємство «Тернопільська обласна клінічна психоневрологічна лікарня» Тернопільської обласної ради в примусовому порядку.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається до Тернопільського апеляційного суду.

Дата складення повного судового рішення 03 листопада 2020 року.

Головуючий суддяЛ. М. Сливка