Номер провадження: 22-ц/813/5718/20
Номер справи місцевого суду: 505/3196/14-ц
Головуючий у першій інстанції Павловська Г. В.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Драгомерецького М.М., Громіка Р.Д.,

при секретарі судового засідання Павлючук Ю.В.,

розглянувши у судовому засіданні в режимі відеоконференції у м. Одесі справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року про задоволення подання старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України в цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

24 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся з позовною заявою до ОСОБА_1 в Котовський міськрайонний суд Одеської області, уточнивши свої позовні вимоги, остаточно наполягав на стягненні з відповідачки 14162 доларів США за договором позики, 3% річних 852,46 доларів США, відсотків від суми позики у розмірі 2383,62 доларів США, а всього 17398,08 доларів США (що за курсом НБУ станом на 01 грудня 2014 року еквівалентно із курсом ПАТ «Приватбанк» України 273149,85 грн.), на стягненні всіх судових витрат у тому числі і за надання юридичної допомоги у розмірі 3654 грн.. при цьому представники позивача надали суду необхідні розрахунки та розписку відповідачки від 01 квітня 2012 року. Наполягали, що йдеться саме про договір позики між сторонами від 01 квітня 2012 року (т.1, а.с 1-13).

16 грудня 2014 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області (суддя Фабіжевський С.А.) ОСОБА_3 у його позові до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено (т.1, а.с 107)

08 січня 2015 року ОСОБА_3 звернувся до Апеляційного суду Одеської області з апеляційною скаргою на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області в якій просив рішення суду скасувати, тому що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі (т.1, а.с 111-121).

16 лютого 2015 року ухвалою апеляційного суду Одеської області (головуючий суддя Мартинова К.П.) апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року залишено без змін (т.1, а.с 138-141).

16 березня 2015 року ОСОБА_3 подав до Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року (т.2, а.с 1- 14).

23 грудня 2015 року ухвалою вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2, а.с 35-37).

31 березня 2015 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області (суддя Нікітішина В.П.) скасовано арешт на кошти, рухоме й нерухоме майно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 як спосіб забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики, накладений згідно ухвали суду від 12.09.2014 року (т.1, а.с 163).

06 квітня 2015 року ОСОБА_4 подав апеляційну скаргу на ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31.03.2015 року. В апеляційній скарзі представник позивача просив ухвалу суду скасувати, посилаючись на незаконність ухвали суду (т.1, а.с 166)

16 липня 2015 року ухвалою апеляційного суду Одеської області (головуюча суддя Ващенко Л.Г.) апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 в інтересах ОСОБА_3 відхилено. Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 31 березня 2015 року про скасування заходів забезпечення позову залишено без змін (т.1, а.с 199-200).

16 серпня 2016 року рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області (суддя Нікітішина В.П.) позовну заяву задоволено повністю. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у загальній сумі 588 309,34 грн. (п`ятсот вісімдесят вісім тисяч триста дев`ять гривень 34 копійок), з яких: 377 720,00 грн. (триста сімдесят сім тисяч сімсот двадцять грн. 00 копійок) сума позики в еквіваленті 15200,00 доларів США, за офіційним курсом НБУ на 12.08.2016р. (1 дол.США=24,85 грн.); 34 639,16 грн. (тридцять чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять гривні 16 копійок) сума нарахувань у розмірі 3% річних, в еквіваленті 1393,93 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 12.08.2016р. (1 дол.США=24,85 грн.); 175 950, 18 грн. (сто сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят гривень 18 копійки) сума нарахованої пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в еквіваленті 7080,49 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 12.08.2016р. (1 дол.США=24,85 грн.). Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 сплачений судовий збір у загальному розмірі 5888,31 грн. (п`ять тисяч вісімсот вісімдесят вісім гривень 31 копійок) (т.2, а.с 200-205).

25 серпня 2016 року ОСОБА_1 подала до апеляційного суду Одеської області скаргу на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року (т.2, а.с 213-221).

25 січня 2017 року ухвалою апеляційного суду Одеської області апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_5 відхилено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року залишено без змін (т.3, а.с 10-16).

16 лютого 2017 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12.08.2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року. У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права (т.3, а.с 41-62).

28 листопада 2018 року постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду Касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , залишено без задоволення. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року залишено без змін (т.3, а.с 105-108).

11 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернулась Котовського міськрайонного суду Одеської області із скаргою на дії державного виконавця та просить зупинити стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області від 06.03.2017 року по цивільній справі №505/3196/14-ц, а саме: стягнення на магазин «Монте Крісто», літ. «А, А1, А2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 , поновити їй строк на подання скарги, визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни про проведенню оцінки майна магазину «Монте Крісто», літ. «А, А1, А2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1 . Визнати протиправною оцінку майна згідно зі звітом ТОВ «»Автоексперт груп» від 26.09.2019 року про оцінку майна магазину «Монте Крісто», літ. «А, А1, А2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 (т.3, а.с 147-186).

16 січня 2020 року ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області (суддя Павловська Г.В.) подання старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України задоволено. Тимчасово обмежено у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за кордон ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 до виконання зобов`язань, покладених на неї виконавчим листом № 505/3196/14, виданим 06.03.2017 про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 588 309,34 грн. та судового збору у розмірі 5888,31 грн., а всього 594197,65 грн. на користь ОСОБА_3 (т.3, а.с 227-228).

07 лютого 2020 року представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 засобами поштового зв`язку направ апеляційну скаргу до Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року. Апелянт вважає дану ухвалу незаконною та необґрунтованою, такою, що ухвалена з Порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням обставин справи та підлягає скасуванню. Апелянт пояснює, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконань зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. Проте особа, що не має невиконані зобов`язання не може вважатися винною в ухиленні, поки не доведено протилежного. На думку апелянта, у період з моменту відкриття виконавчого провадження по 28.11.2018 року рішення суду боржником не виконувалося, оскільки виконання рішення було зупинено, а тому про ухилення боржника від виконання рішення в цей період мови йти не може. Відтак, висновок суду про те, що протягом майже трьох років боржник ухилявся від виконання рішення суду є необґрунтованою. Крім того, зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №505/3196/14-ц, виданого 06.03.2017 року Котовським міськрайонним судом Одеської області про стягнення з ОСОБА_1 боргу у розмірі 588309, 34 грн. та судового збору у розмірі 5888, 31 грн. на користь ОСОБА_3 . Однак суд першої інстанції вказаних фактів не встановив та не врахував що ОСОБА_1 має майно, що арештоване державним виконавцем, яке в майбутньому буде реалізоване і за рахунок якого буде виконано рішення суду. Апелянт вказує, що наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб`єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умов доведення факту ухилення боржника від виконання зобов`язання. Однак державним виконавцем не було надано до суду жодного докау на підтвердження того, що ОСОБА_1 саме ухиляється від виконання зобов`язань за рішенням суду, не надано жодного доказу в підтвердження того, що вирішення питання про заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду. Тому апелянт вважає, що подання старшого державного виконавця щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України до виконання зобов`язаннь за рішенням суду, задоволенню не підлягає, а тому ухвала суду є незаконною та підлягає скасуванню. Просить скасувати ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року. Поновити строк на апеляційне оскарження (т.4, а.с 10-41).

За клопотанням апелянта розгляд справи було проведено в режимі відеоконференції, в якої представник апелянта апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники провадження до відеоконференції не приєднались. Оскільки явка до апеляційного суду не є обов`язковою, перешкоди для розгляду справи відсутні (ст. 8, ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

З врахуванням недостатньої кількості суддів в Одеському апеляційному суді (з 2013 року кількість суддів в цивільній палаті зменшилася з 48 до 15, які фактично здійснюють судочинство), щодо яких здійснюється автоматизований розподіл справ (без урахування суддів, які хворіють, перебувають у відрядженні, знаходяться у відпустці), що створює надмірне навантаження та виключає можливість розгляду справи в строки, передбачені національним законодавством, судом апеляційної інстанції було здійснено розгляд справи з врахуванням поточного навантаження, яке обумовило збільшення строку розгляду справи по незалежним від суду причинам.

Дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Предметом розгляду даної справи є тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, громадянина України.

Приймаючи рішення у справі суд першої інстанції врахуючи суму боргу, яка стягується з боржника, надані державним виконавцем відомості про наявність у боржника майна, за рахунок якого можливе виконання зобов`язань, покладених виконавчим листом, а також те, що протягом майже трьох років з часу відкриття виконавчого провадження боржником здійснено лише часткове виконання судового рішення виходив з того, що боржник протягом тривалого часу не виконує судове рішення, а отже в цьому випадку допущена бездіяльність у виконанні судового рішення при можливості здійснювати погашення боргу.

Апеляційний суд не погоджується з висновками суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року, у задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором позики відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 16 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції.

Рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року, в редакції ухвали цього ж суду від 23 серпня 2016 року про виправлення описки, позов задоволено частково. Стягнуто із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошові кошти у загальній сумі 588 309,34 грн, з яких: 377 720 грн сума позики в еквіваленті 15 200 дол. США, за офіційним курсом НБУ на 12 серпня 2016 року; 34 639,16 грн сума нарахувань у розмірі 3 % річних, в еквіваленті 1 393,93 дол. США, за офіційним курсом НБУ на 12 серпня 2016 року; 175 950, 18 грн сума нарахованої пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, в еквіваленті 7 080,49 дол. США, за офіційним курсом НБУ на 12 серпня 2016 року.

06 березня 2017 року Котовським міськрайонним судом Одеської області видано з виконавчий лист №505/3196/14-ц про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_3 боргу у сумі 588309,34 грн. та судового збору у розмірі 5888,31 грн., а всього 594197,65 грн. (т.3 а.с. 118). Даний виконавчий лист прийнято до виконання 07.03.2017 року, що підтверджується постановою про відкриття виконавчого провадження ВП № 53535560.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року зупинено виконання рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року до закінчення касаційного провадження у справі.

Поставною старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни від 30 березня 2018 року на підставі отримання 29.03.2018 року ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 квітня 2017 року зупинено вчинення виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №505/3196/14-ц виданого 06.03.2017 року.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 листопада 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє представник ОСОБА_5 , залишено без задоволення. Рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 25 січня 2017 року залишено без змін.

Поставною старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни від 13 лютого 2019 року у зв`язку із розглядом касаційної скарги боржника та винесення постанови про залишення її без задоволення поновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №505/3196/14-ц виданого 06.03.2017 року.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд констатує, що висновок суду першої інстанції щодо ухилення боржника від виконання рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року протягом трьох років є таким, що не відповідає матеріалам справи, адже на час звернення старшого державний виконавець Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної В.С. до суду з поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, громадянина України ОСОБА_1 з дня поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №505/3196/14-ц виданого 06.03.2017 року пройшло менше трьох місяців.

Окрім того, з оскаржуваного судового рішення вбачається, що суд першої інстанції помилково ототожнив наявність у боржника невиконаного зобов`язання із ухиленням від його виконання, зазначивши, що боржником здійснено лише часткове виконання судового рішення. Втім, апеляційний суд не погоджується із таким висновком суду першої інстанції та звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно ст. 2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну.

Згідно п.5 ст. 6 Закону України Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), до виконання зобов`язань.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Відповідно до ст. 441 ЦПК України тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України може бути застосоване судом як захід забезпечення виконання судового рішення. Тимчасове обмеження фізичної особи у праві виїзду за межі України застосовується в порядку, визначеному цим Кодексом для забезпечення позову, із особливостями, визначеними цією статтею. Суд може постановити ухвалу про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фізичної особи, яка є боржником за невиконаним нею судовим рішенням, на строк до повного виконання такого судового рішення.

Відповідно до вимог п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII виконавець зобов`язаний у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Окрім того, в узагальненнях судової практики Верховного Суду України «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» від 01 лютого 2013 року зазначено, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов`язань, а за ухилення від їх виконання. У зв`язку з цим з метою всебічного і повного з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин, суду належить з`ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов`язання в повному обсязі або частково. Невиконання боржником самостійно зобов`язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків.

На момент звернення до суду з поданням, факт ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об`єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

У зв`язку із цим про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов`язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII, зокрема: утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, тощо.

Апеляційний суд вважає, що державний виконавець не надав доказів того, що боржник вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, що боржник за час виконання рішення суду виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник умисно ухилявся й ухиляється від виконання покладених на нього рішенням суду зобов`язань.

Натомість 17 березня 2017 року старшим державним виконавцем Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиною В.С. винесено постанову про арешт майна боржника, якою накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_1 (т.3 а.с.124-125).

У подальшому, після звернення 30 травня 2019 року старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної В.Є. до суду з поданням щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документу, громадянина України ОСОБА_1 , постановою від 20 червня 2019 року накладено арешт на магазин « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 , що належить на праві приватної власності ОСОБА_1 (т.4 а.с.23-25) та на підставі постанови про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП 53535560 від 04.09.2019 року здійснено оцінку, за результатами якої, вартість наведеного майна становить 630 980 грн. без ПДВ (т.3 а.с.159)

Постановою старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної В.Є. від 05.09.2019 року описано та накладено арешт на одяг, що перебував у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_2 » за адресою: АДРЕСА_3 (т.3 а.с.167-178). Постановою про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні ВП 53535560 від 23.10.2019 року зобов`язано суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ТОВ «Євроексперт Груп» надати звіт про визначення вартості майна, описаного вищенаведеною постановою від 05.09.2019 року, відсутній у матеріалах справи.

Ухвалою Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2019 року прийнято до свого провадження скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Зупинено стягнення на підставі виконавчого листа, виданого Котовським міськрайонним судом Одеської області від 06.03.2017 року по цивільній справі №505/3196/14-ц, а саме: стягнення на магазин «Монте Крісто», літ. «А, А1, А2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

27 листопада 2019 року Подільським міжрайонним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області було виставлено на електронні торги ДП «СЕТАМ» магазин «Монте Крісто», літ. «А, А1, А2», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , власником якого є ОСОБА_1 .

03 грудня 2019 року електроні торги було зупинено на підставі постанови про зупинення вчинення виконавчих дій Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 01.12.2019 року, ВП№53535560 (ухвала Котовського міськрайонного суду Одеської області від 26 листопада 2019 року у справі № 505/3196/14-ц) (т.3 а.с.205)

Суд першої інстанції дійшов висновку про ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду не перевіривши належним чином настання обставин, на які посилалась старший державний виконавець Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшина Є.В. у відповідному поданні, виходячи лише з доводів наведених у відповідній заяві та факу лише часткового виконання зобов`язання боржником на час розгляду подання державного виконавця, що мало наслідком ухвалення помилкового судового рішення.

Таким чином, на час прийняття судом першої інстанції оскаржуваної ухвали, у порядку примусового виконання рішення Котовського міськрайонного суду Одеської області від 12 серпня 2016 року, передбаченого ст.ст. 10, 56 ЗУ «Про виконавче провадження» було звернуто стягнення на майно боржника, за рахунок вартості якого після його реалізації на електронних торгах буде виконано рішення суду.

Тож, відповідно до вимог п.п.1,2 ч.1 ст.376 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що вищевикладене є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового рішення.

Апеляційний суд також приймає до уваги, що на час розгляду судом першої інстанції, як і до тепер, у провадженні Котовського міськрайонного суду Одеської області перебуває скарга ОСОБА_1 на дії державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області, втім зазначає, що незгода боржника із проведеною оцінкою арештованого у рамках ВП № 53535560 майна не може вважатись ухиленням від виконання зобов`язань, покладених судовим рішенням.

Інші доводи апеляційної скарги, зокрема щодо не вірного встановлення судом першої інстанції суми, внесеної боржником в рахунок погашення боргу апеляційний суд не приймає як такі, що на вішення справи по суті не вливають. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до п.1,2 ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;.

Таким чином, оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, а судом першої інстанції не в повній мірі були встановлені, досліджені та оцінені обставини справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України задовольняє апеляційну скаргу частково, оскаржувану ухвалу суду першої інстанції скасовує та ухвалює нове судове рішення про відмову у задоволенні подання старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України .

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Котовського міськрайонного суду Одеської області від 16 січня 2020 року скасувати.

Прийняти нове рішення, яким подання старшого державного виконавця Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Орєшиної Вікторії Євгенівни щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, громадянина України ОСОБА_1 без вилучення паспорта громадянина України залишити без задоволення.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня постановлення та подальшому оскарженню не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

Р.Д. Громік

М.М. Драгомерецький

28.12.2020 року м. Одеса