Справа № 369/4043/20
Провадження № 2/369/2967/20
18.09.2020 року Києво-Святошинський районний суд Київської області у складі:
головуючого судді Пінкевич Н.С.
за участі секретаря Одинцов О.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом,
У березні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, у якому просила: встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним дядьком своїй рідній племінниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ; визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , як за спадкоємицею п`ятої черги спадкування право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/8 частину квартири, загальною площею 139,6 кв. м., житловою площею 81,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Свої вимоги мотивувала тим, що для оформлення належним чином спадкових прав позивачки, не має іншого способу, окрім звернення до суду щодо встановлення факту родинних відносин за ступенем спорідненості: рідна племінниця - рідний дядько, між ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 , та визнання за нею права власності на 1/8 частину квартири в порядку спадкування за законом.
У судове засідання позивачка не з`явились. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі, просила позов задовольнити.
У судове засідання представники Горенської сільради не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджується повідомленнями про вручення поштового відправлення. Письмовий відзив до суду не надходив. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи.
Відповідно ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положення цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши наведені в позовні й заяві доводи та перевіривши матеріали справи, суд встановив наступні обставини.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 , яке видане виконавчим комітетом Горенської сільради від 03 січня 2003 року. З 1996 року по 28 грудня 2002 року ОСОБА_2 проживав та мав зареєстроване місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Місце реєстрації померлого підтверджується записом в будинковій книзі, довідкою про поховання від 09 січня 2003 року № 39/7.
Після смерті ОСОБА_2 відкрилася спадщина, що складається з 1/8 частки квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
28 січня 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного нотаріального округу Леденьова І. С. із заявою про прийняття спадщини за законом на частину квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
28 січня 2018 року нотаріус надав лист-роз`яснення № 141/02-14, в якому зазначив про відсутність умов для вчинення нотаріальної дії, оскільки позивачкою: 1) не надано документів, що підтверджують родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем; 2) неможливо встановити місце відкриття спадщини, оскільки невідоме останнє постійне місце проживання спадкодавця; 3) неможливо встановити коло осіб, які фактично вступили в управління та володіння спадковим майном та були зареєстровані та проживали за однією адресою з померлим на час його смерті.
Вказані обставини стали підставою для звернення ОСОБА_1 до суду з цим цивільним позовом за захистом порушених, на її думку, прав та інтересів.
При встановлені фактичних даних, досліджені матеріалів справи та пояснень сторін, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке.
Відповідно до ст. 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право.
Статтею 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Відповідно до п. 4 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України 2003 року вказаний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01 січня 2004 року. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.
Відповідно до підп. 2, 3 ч. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України,якщо спадщина відкрилася не раніше 01 січня 2004 року.
Ураховуючи ту обставину, що ОСОБА_2 помер у 2002 році, відповідно спадщина після його смерті відкрилась до 2004 року, а тому суд звертає увагу, що спадкування відбулось згідно норм Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК Української РСР), тобто чинного на час виникнення даних правовідносин.
Як установлено судом, брат спадкодавця ОСОБА_3 (батько позивачки), помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим виконавчим комітетом Горенської сільради від 11 серпня 2000 року. Мати спадкодавця (баба позивачки по батьковій лінії спорідненості) ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_3 , виданим виконавчим комітетом Горенської сільради від 04 травня 2001 року. Батько спадкодавця (дід позивачки по батьковій лінії спорідненості) ОСОБА_5 помер під час Великої Вітчизняної війни. Дітей та дружини померлий не мав.
Поряд з цим, родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем підтверджуються: свідоцтвом про народження ОСОБА_1 серії НОМЕР_4 , видане виконавчим комітетом Горенської сільради від 07 квітня 1979 року, згідно якого батьком записаний ОСОБА_3 , матір`ю записана ОСОБА_6 . Свідоцтвом про народження ОСОБА_3 серії НОМЕР_5 , виданим Райбюро ЗАГС міста Ямполь Вінницької області від 26 вересня 1949 року, згідно якого батьком записаний ОСОБА_5 , матір`ю записана ОСОБА_4 .
Згідно витягу зі спадкового реєстру від 25 лютого 2020 року № 59584122 спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилась, свідоцтва про право на спадщину не видавались. Поховання ОСОБА_2 провів за свій рахунок чоловік позивачки ОСОБА_7 , що підтверджується довідкою від 09 січня 2003 року№ 39/7, виданою виконавчим комітетом Горенської сільради.
Так, єдиною живою родичкою ОСОБА_2 на даний час є ОСОБА_1 , яка доводиться рідною племінницею померлому.
Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено ч. 1 ст. 315 ЦПК України, зокрема, родинних відносин між фізичними особами.
Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Тому, для захисту своїх спадкових прав позивачу необхідно звернутись до суду для встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування за законом.
Відповідно до п. 7 постанови Пленуму Верховного суду від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Суд не може відмовити в розгляді заяви про встановлення факту родинних відносин з мотивів, що заявник може вирішити це питання шляхом встановлення неправильності запису в актах громадянського стану.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині встановлення факту, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним дядьком своїй рідній племінниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) підлягають задоволенню.
Що стосується позовних вимог в частині визнання ОСОБА_1 як спадкоємницею п`ятої черги спадкування право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири, загальною площею 139,6 кв. м., житловою площею 81,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 ., суд зазначає наступне.
За приписами ст. 529, 530 ЦК Української РСР, який діяв на час відкриття спадщини, після смерті спадкодавця ОСОБА_2 при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. При відсутності спадкоємців першої черги або при неприйнятті ними спадщини, а також в разі, коли всі спадкоємці першої черги не закликаються до спадкування, успадковують у рівних частках: брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого як з боку батька, так і з боку матері (друга черга).
Як установлено судом і підтверджено матеріалами справи, усі спадкоємці, які мали б успадкувати майно згідно ЦК Української РСР після смерті ОСОБА_2 , померли раніше за нього, а за нормами цього Кодексу спадкування за правом представлення встановлено лише щодо онуків та правнуків спадкоємця.
Тобто, племінники дійсно не є спадкоємцями ані першої, ані другої черги, які передбачені ст. 529, 530 ЦК Української РСР.
Водночас, суд вважає за доцільне звернути увагу, що за приписами п. 5 «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України, правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Так, згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.
За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч. 2-4 ст. 1273 ЦК України.
Відповідно до довідки Горенської сільради від 27 грудня 2019 року №1293/7, адреса реєстрації ОСОБА_1 є: АДРЕСА_1 . При цьому, позивачка проживає за вказаною адресою починаючи з 06 вересня 1996 року, що підтверджується відповідною відміткою в паспорті громадянина України та записом у будинковій книзі.
Право власності спадкодавця на 1/8 частину квартири за адресою: АДРЕСА_1 , підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане органом приватизації Київського виробничого рибкомбінату від 25 січня 1994 року.
З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що згідно ст. 1265 ЦК України ОСОБА_1 , як племінниця ОСОБА_2 , є його спадкоємцем п`ятої черги за законом, а такожв силу положень ч. 3 ст. 1268 цього Кодексу, остання прийняла його спадщину, оскільки на день смерті спадкодавця, тобто на час відкриття спадщини, постійно проживала разом з ним.
Крім того, відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого органом приватизації Київського виробничого рибкомбінату від 25 січня 1994 року, спірна квартира була передана ОСОБА_3 (батько позивачки, помер у 2000 році), ОСОБА_6 (мати позивачки, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 , станом на сьогодні позивачка оформлює спадкові права після її смерті), ОСОБА_2 (дядьку позивачки, помер у 2002 році, щодо майна якого заявлено дану позовну заяву), ОСОБА_4 (брат позивачки, помер у 1995 році), ОСОБА_4 (баба позивачки по батьковій лінії спорідненості, померла у 2001 році), ОСОБА_8 (дід позивачки по лінії матері, помер у 1999 році), ОСОБА_9 (баба позивачки по лінії матері, померла у 2001 році) та Закомірній Вікторії Миколаївні (позивачка, зміна прізвища відбулась на підставі укладення шлюбу, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_7 ) у спільну часткову власність, тобто по 1/8 частині кожному.
Тобто, сім власників із восьми на сьогоднішній день померли, їх частини квартири були успадковані ОСОБА_1 , яка кожному із них доводилась родичкою найближчої лінії спадкування, що підтверджується відповідними свідоцтвами про право на спадщину. Водночас, частина ОСОБА_2 (щодо майна якого подану дану позовну заяву), залишається не успадкованою.
Позивачка стверджує, що такі обставини породжуютьдля неї негативні наслідки, оскільки вона, як власник 7/8 частин квартири не може у повній мірі розпоряджатись належним їй майном, поки не успадкує та оформить належним чином право власності на 1/8 частину квартири свого дядька.
Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.
За приписами ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.
Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.
Так, згідно даних технічного паспорту від 15 листопада 2001 року, загальна площа квартири за адресою: АДРЕСА_1 , складає 139,6 кв. м., житлова площа складає 81,7 кв. м.
Згідно звіту про оцінку майна вартість 1/8 квартири, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить 200 065,25 грн.
Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у частині визнання ОСОБА_1 як спадкоємницею п`ятої черги спадкування право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 на 1/8 частину квартири, загальною площею 139,6 кв. м., житловою площею 81,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Суд також враховує позицію ЄСПЛ, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.), серія A,303-A, п. 29).
На підставі викладеного, керуючись ст. 3, 5, 13, 81, 200, 223, 315-319, 392 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_1 задовольнити.
Встановити факт, що має юридичне значення, а саме, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , є рідним дядьком своїй рідній племінниці ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_6 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 );
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (РНОКПП НОМЕР_6 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) право власності в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 1/8 частину квартири, загальною площею 139,6 кв. м., житловою площею 81,7 кв. м, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя