Ухвала

29 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 465/5028/13

провадження № 61-18801ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Коротенка Є. В. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Зайцева А. Ю.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Бігальська Мар`яна-Марія Юріївна про стягнення коштів за облаштування другого поверху будинку,

ВСТАНОВИВ:

29 травня 2013 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Бігальська М.-М. Ю. про стягнення коштів за облаштування другого поверху будинку.

В обґрунтування позову посилалась на те, що 01 березня 1986 року вона уклала шлюб з ОСОБА_6 , а ІНФОРМАЦІЯ_1 у них народилась донька ОСОБА_5 , яка 17 жовтня 2008 року одружилась і змінила прізвище « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 ». Вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_6 помер. Зазначала, що за адресою: АДРЕСА_1 (особняк) знаходиться будинок, який зводився за участі її чоловіка. Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 29 грудня 2007 року за ОСОБА_8 визнано право власності на вказаний будинок. Стверджувала, що ОСОБА_2 (відповідач) та ОСОБА_6 є синами ОСОБА_8 17 квітня 2008 року ОСОБА_8 склала заповіт, відповідно до якого заповіла в рівних частках ОСОБА_2 та ОСОБА_6 указаний будинок з приналежною до нього земельною ділянкою. З березня 2010 року другий поверх вказаного будинку будувався за її та ОСОБА_6 грошові кошти. За згодою ОСОБА_8 та ОСОБА_6 другий поверх мав належати її чоловікові, так як на його завершення та облаштування витрачено приблизно 30 000 доларів США. Згідно технічного паспорту загальна площа будинку станом на 2008 рік становила 97,8 кв.м. Вартість по будинку складала 77 454 грн. Відповідно до технічного паспорта від 08 грудня 2010 року будівництво другого поверху розпочато в березні 2010 року. Технічним паспортом станом на 2010 рік обумовлено другий поверх, його площу та інші характеристики. Вартість саме по будинку складала 128 701 грн.

Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити.

Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Постановою Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2020 року залишено без змін.

15 грудня 2020 року (згідно з відміткою на поштовому конверті) ОСОБА_1 звернулось до Верховного Суду з касаційною скаргою на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Прожитковий мінімум для працездатних осіб вираховується станом на 01 січня календарного року, в якому подається скарга (частина дев`ята статті 19 ЦПК України).

В касаційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ціна позову у даній справі становить 285 055,07 грн.

Таким чином, ціна позову у даній справі не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначеного станом на 01 січня 2020 року (2 102 грн * 250 = 525 500 грн).

Отже, зазначена справа не підлягає касаційному оскарженню.

Касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилань на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судове рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб,підлягає касаційному оскарженню. Верховний Суд таких випадків також не встановив.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суд відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки заявником подано касаційну скаргу на судові рішення у справі з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що не підлягає касаційному оскарженню, увідкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом із тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись статтею 129 Конституції України, статтею 260, пунктом 2 частини третьої статті 389, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Франківського районного суду м. Львова від 01 липня 2020 року та постанову Львівського апеляційного суду від 26 листопада 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи: Франківська районна адміністрація Львівської міської ради, Приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Бігальська Мар`яна-Марія Юріївна про стягнення коштів за облаштування другого поверху будинку.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Судді: Є. В. Коротенко

В. С. Жданова

А. Ю. Зайцев