ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 569/12254/15

провадження № 61-32600 св 18

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Крата В. І.,

суддів: Антоненко Н. О. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Коротенка Є. В., Краснощокова Є. В.,

учасники справи:

позивач, відповідач за зустрічним позовом - публічне акціонерне товариство «Дельта Банк»,

правонаступник позивача, відповідача за зустрічним позовом- ОСОБА_1 ,

відповідач, позивач за зустрічним позовом - ОСОБА_2 ,

третя особа - ОСОБА_3 ,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи касаційну скаргу ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Рівненської області від 01 червня 2017 року у складі колегії суддів Бондаренко Н. В., Шимківа С. С., Григоренка М. П.,

ВСТАНОВИВ :

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

28 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду із позовом до ОСОБА_2 , третя особа ОСОБА_3 , про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 7 листопада 2007 року ТОВ «Укрпромбанк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк», та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 331/ФКВ-07, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 63 000 доларів США зі сплатою 11,6 % річних на строк до 6 листопада 2032 року.

Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечено порукою за договором №331/Zфпор-07 від 7 листопада 2007 року, що укладений між ТОВ «Укрпромбанк», ОСОБА_2 та ОСОБА_3 .

У порушення вимог договору позичальник взяті на себе зобов`язання належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилась заборгованість в розмірі 956 425,78 грн, яку банк просить стягнути достроково з ОСОБА_2 у судовому порядку.

3 листопада 2015 року представник ОСОБА_2 подав до суду зустрічний позов до ПАТ «Дельта Банк», третя особа ОСОБА_3 , про визнання поруки припиненою.

В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що згідно пункту 9.3 договору поруки всі зміни і доповнення до цього договору вносяться в письмовій формі шляхом укладення додаткових угод, підписаних уповноваженими представниками сторін.

Між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_2 не укладалося жодного документу, про зміну кредитора її не повідомляли.

Останній платіж позичальником був проведений 30 грудня 2014 року (із запізненням на 10 днів). Наступний термін платежу за договором був встановлений до 20 січня 2015 року (включно), який позичальник не здійснив. Банк звернувся до суду 28 серпня 2015 року, тобто після спливу 6 місяців від 20 січня 2015 року, тому поручитель вважає поруку припиненою.

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року в задоволенні позову ПАТ «Дельта Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 331/ФКВ-07 від 07 листопада 2007 року відмовлено, зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено, визнано договір поруки, укладений 7 листопада 2007 року між ОСОБА_2 та ТОВ «Укрпромбанк», припиненим з 21 липня 2015 року.

Суд першої інстанції виходив із того, що банк звернувся з позовом до поручителя після спливу 6 місяців з дня прострочення основного зобов`язання, тому порука припинилася, а підстави для стягнення заборгованості з відповідача відсутні.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року, апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено, скасовано рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року, позов банку задоволено у повному обсязі.

Апеляційний суд виходив із того, що порука не припинена, тому з поручителя підлягає стягненню уся сума заборгованості, яка виникла у позичальника за кредитним договором.

Короткий зміст судових рішень судів касаційної інстанції

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено, рішення апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року залишено без змін.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ виходив із того, що суд апеляційної інстанції правильно застосував положення частини четвертої статті 559 ЦК України, згідно якої порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Позивачем шестимісячний строк не пропущений, тому порука не припинилася.

Постановою Верховного Суду України від 29 березня 2017 року заяву ОСОБА_2 задоволено частково, ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 вересня 2016 року та рішення Апеляційного суду Рівненської області від 28 березня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до апеляційного суду Рівненської області.

Верховний Суд України зазначив, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Суди не врахували, що кредитним договором передбачено виконання грошових зобов`язань шляхом здійснення щомісячних платежів (згідно з графіком), а за договором поруки відповідальність поручителя настає з наступного дня після дати платежу, яка передбачена кредитним договором. Крім того, суди не з`ясували, чи пред`явив банк вимогу до поручителя в межах 6 місяців за кожним щомісячним платежем, та чи припинилась порука за окремими платежами.

Короткий зміст судового рішення апеляційного суду

Рішенням апеляційного суду Рівненської області від 01 червня 2017 року апеляційну скаргу ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 09 лютого 2016 року скасовано.

Позов ПАТ «Дельта Банк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором № 331/ФКВ-07 від 07 листопада 2007 року у розмірі 930 826,48 грн, з яких 880 996,18 грн заборгованості за тілом кредиту та 49 830,3 грн заборгованості за відсотками. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ПАТ «Дельта Банк» про визнання поруки припиненою відмовлено.

Апеляційний суд врахував позицію Верховного Суду України, що у разі пред`явлення банком вимог до поручителя більш ніж через 6 місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання порука припиняється не повністю, а в частині певних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Порука припинена лише щодо простроченої заборгованості по тілу кредиту, процентах за січень 2015 року в загальному розмірі 598,98 доларів США та лютий 2015 року в загальному розмірі 561,34 доларів США.

Надходження касаційної скарги до суду касаційної інстанції

У липні 2017 року ОСОБА_3 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на рішення апеляційного суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 вересня 2017 року відкрито касаційне провадження в даній справі, зупинено виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 01 червня 2017 року.

На виконання вимог підпункту 4 пункту 1 розділу XIII ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» дана справа передана до Верховного Суду.

У січні 2019 року до Верховного Суду надійшло клопотання від ОСОБА_1 про заміну позивача у порядку процесуального правонаступництва.

Ухвалою Верховного Суду від 18 березня 2019 року дану справу призначено до судового розгляду.

Ухвалою Верховного Суду від 03 квітня 2019 року залучено до участі у даній справі правонаступника ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_1

Статтею 388 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що судом касаційної інстанції в цивільних справах є Верховний Суд.

Аргументи учасників справи

Доводи особи, яка подала касаційну скаргу

У касаційній скарзі третя особа просить скасувати рішення апеляційного суду як таке, що прийняте з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, направити справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Третя особа зазначає, що ПАТ «Дельта Банк» не є правонаступником ТОВ «Укрпромбанк».

Стверджує, що у провадженні Рівненського міського суду Рівненської області знаходиться справа за позовом банку до неї як іпотекодавця та боржника про стягнення тієї ж суми заборгованості, що призведе до подвійної сплати заборгованості.

Вважає, що порука ОСОБА_2 припинена у зв`язку зі спливом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання.

Заперечення/відзив на касаційну скаргу

У жовтні 2017 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшло заперечення на дану касаційну скаргу, у якому представник ПАТ «Дельта Банк» просить її відхилити, залишити рішення апеляційного суду без змін.

Фактичні обставини справи, встановлені судами

Суди встановили, що 07 листопада 2007 року ТОВ "Укрпромбанк" та ОСОБА_3 уклали кредитний договір № 331/ФКВ-07, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 63 000 доларів США на купівлю трикімнатної квартири на строк до 6 листопада 2032 року зі сплатою 11,6 % річних.

Відповідно до підпункту 4.2.1 кредитного договору позичальник зобов`язався здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за користування ним, комісій, штрафних санкцій та інших платежів за цим договором у передбачені цим договором строки.

Згідно з пунктом 6.2 кредитного договору банк має право вимагати дострокового повного повернення кредиту, сплати процентів та інших платежів, передбачених договором, у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником умов кредитного договору.

З метою забезпечення належного виконання позичальником зобов`язань за вказаним кредитним договором банк уклав із ОСОБА_2 договір поруки №331/Zфпор-07 від 07 листопада 2007 року, відповідно до якого поручитель ОСОБА_2 зобов`язується перед кредитором в повному обсязі солідарно відповідати за виконання ОСОБА_3 зобов`язань щодо повернення кредиту.

30 червня 2010 року ПАТ «Дельта Банк» на підставі договору про передачу активів та кредитних зобов`язань, укладеного між ним, ТОВ «Укрпромбанк» та Національним банком України, набуло права вимоги за вказаними кредитним та забезпечувальним договорами.

Останній платіж позичальник здійснив 30 грудня 2014 року.

Станом на 28 липня 2015 року утворилася заборгованість у розмірі 956 425,78 грн, яка складається із 890 262,34 грн заборгованості по тілу кредиту та 66 163,45 грн заборгованості за відсотками.

Банк звернувся в суд з позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором 28 серпня 2015 року.

Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з положеннями частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За результатами розгляду касаційної скарги колегія суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд, та застосовані норми права

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до вимог частин першої і другої статті 400 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржуване судове рішення відповідає зазначеним вимогам закону.

Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього кодексу.

Статтею 546 ЦК України встановлено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися, зокрема, порукою.

Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником.

За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя.

У разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.

У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку.

Апеляційний суд, установивши, що останній платіж позичальник здійснив 30 грудня 2014 року, а з позовом до поручителя банк звернувся 28 серпня 2015 року, правильно застосував вищезазначену позицію Верховного Суду України, від якої не відходила і Велика Палата Верховного Суду у своїх постановах від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12, від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц, від 05 червня 2019 року у справі № 523/3082/14 і дійшов обґрунтованого висновку про припинення поруки у частині стягнення простроченої заборгованості по тілу кредиту та процентах за січень та лютий 2015 року.

В іншій частині зобов`язання, зокрема і щодо дострокового повернення тіла кредиту, порука не припинилася, тому апеляційний суд дійшов правильного висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог банку.

Доводи касаційної скарги щодо того, що ПАТ «Дельта Банк» не є правонаступником ТОВ «Укрпромбанк», спростовуються обставинами, встановленими судами.

Доводи касаційної скарги щодо наявності у провадженні суду цивільної справи щодо стягнення кредитної заборгованості з позичальника не мають значення для вирішення справи про стягнення такої заборгованості з поручителя, оскільки у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE , № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Ураховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку про наявність передбачених частиною третьою статті 401 ЦПК України підстав для залишення касаційної скарги без задоволення, а оскаржуваного судового рішення - без змін.

Керуючись статтями 400, 409, 410, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Рішення апеляційного суду Рівненської області від 01 червня 2017 року залишити без змін.

Поновити виконання рішення апеляційного суду Рівненської області від 01 червня 2017 року.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий В. І. Крат

Судді Н. О. Антоненко

І. О. Дундар

Є. В. Коротенко

Є. В. Краснощоков