РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №:755/12007/20

Провадження №: 2/755/5121/20

"11" листопада 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі головуючої судді Марфіної Н.В. розглянувши в приміщенні суду в м. Києві у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

у с т а н о в и в :

23.08.2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва шляхом формування документу в системі «Електронний суд» надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, у якому позивачка просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , щомісячно, у розмірі ј частини з усіх видів доходу (заробітку) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову та до досягнення дитиною повноліття, а також позивачка просить стягнути з відповідача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн.

Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року шлюб між сторонами у справі було розірвано. Від шлюбу колишнє подружжя має спільну дитину - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Як з моменту припинення шлюбних відносин, так і після розірвання шлюбу, відповідач матеріально не допомагає позивачу та їх спільній дитині, участі у вихованні дитини не приймає, внаслідок чого позивачка не має можливості самостійно утримувати дитину. Всупереч положенням ст. 180 СК України відповідач ухиляється від свого обов`язку щодо утримання неповнолітньої дитини. Між сторонами у справі не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання дитини. Поскільки з 2015 року відповідач не підтримує з позивачем та дитиною ніяких відносин, позивач не має достовірних відомостей про те, де саме працює відповідач, та чи працює він офіційно. До 2016 року відповідач був керівником ТОВ «КАРДАН-ЦЕНТР». Коли позивачка у 2016 році звернулась до відповідача з проханням про сплату аліментів, останній відмовив і звільнився з посади директора товариства, однак фактично продовжує керувати товариством. На думку позивача, відповідач вдався до таких дій аби приховати свої доходи, з метою уникнення обов`язку зі сплати аліментів. При цьому, в мережі Інтернет на різних дошках оголошень, при рекламуванні послуг, які надає ТОВ «КАРДАН-ЦНТР» зазначаються прямі телефони відповідача. Крім того, відповідач має у власності квартиру АДРЕСА_1 та квартиру АДРЕСА_2 . Водночас позивачка перебуває на обліку в Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості в пошуках роботи та не має можливості сама утримувати та виховувати дитину, крім того, на утриманні позивачки перебуває ще одна малолітня дитина. За таких обставин позивачка вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти у розмірі ј частини від його доходів, щомісячно, починаючи від дня подачі позовної заяви та до досягнення повноліття.

Ухвалою суду від 31.08.2020 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання.

17.09.2020 року до суду надійшли письмові заперечення за підписом представника відповідача стосовно поданого позову, у яких зазначено, що позовні вимоги не можуть бути задоволені, а викладені у позові відомості не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства. Сторона відповідача вказує, що після розірвання шлюбу відповідач продовжував надавати доньці матеріальну допомогу, однак ніяких розписок з колишньої дружини не брав та переказував кошти на банківську картку позивачки в КБ «ПриватБанк» (відповідні квитанції у відповідача не збереглись). Також відповідач особисто передавав кошти позивачу, зокрема, останній раз передав кошти в присутності матері позивача на відпочинок дитини у розмірі 4000,00 грн., а приблизно 15.07.2020 року разом з донькою купляв останній одяг у ТРЦ «Район». Крім того, відповідач стверджує, що бере активну участь у вихованні, шкільному житті та дозвіллі дитини. Вимога позивача про стягнення аліментів є надуманою та передчасною, оскільки відповідач буде допомагати своїй дитині незалежно від наявності чи відсутності рішення суду. При цьому, сама позивачка час від часу блокує мобільний телефон доньки і перешкоджає спілкуванню з дитиною. Відповідач вказує, що на теперішній час він сам знаходиться в тяжкому моральному та матеріальному становищі, оскільки знаходиться у стані пошуку роботи. На теперішній час відповідач не працює та постійного заробітку не має. Малих та нерегулярних заробітків вистачає лише на їжу та предмети першої необхідності. До 07.11.2016 року відповідач дійсно займав посаду директора та був співзасновником ТОВ «КАРДАН-ЦЕНТР», але ділова активність товариства стала зменшуватись і згодом відповідач вийшов зі складу учасників товариства та звільнився. У власності відповідача дійсно є два об`єкти нерухомості, однак не 8-ми кімнатна квартира площею 150 кв.м., а кімната №6 загальною площею 24,27 кв.м., тобто 16/100 від 8-ми кімнатної квартири АДРЕСА_2 . Відповідачу достеменно не відомо чи перебуває позивач на обліку в центрі зайнятості, однак згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб станом на 15.09.2020 року позивач є керівником ТОВ «УКР ТАНС Л», тож твердження позивача про те, що вона є безробітною не відповідають дійсності. Стосовно витрат на професійну правничу допомогу відповідач зазначає, що на його переконання, розмір витрат на правову допомогу, що заявлений позивачем у розмірі 10000,00 грн. не відповідає складності справи про стягнення аліментів та виконаних адвокатом робіт, оскільки зазначені справи за визначенням законодавства відносяться до категорії малозначних справ і адвокат при підготовці та подачі позову до суду міг витрати як максимум три години свого часу, що включає також в себе підготовку та подання адвокатського запиту, вивчення документів позивача, а також підготовку і направлення позову. При цьому, адвокат у позові не навів: детального опису робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках надання правничої допомоги по цій справі; кількості затраченого часу адвоката та/або помічників, що були необхідні для підготовки та подачі позову; детального опису витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги; та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В свою чергу відповідач очікує понести судові витрати у розмірі 2500,00 грн. Сторона відповідача вважає, що навела цілком допустимі і обґрунтовані твердження щодо неспівмірності витрат на правову допомогу та просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами до 2500,00 грн., а також відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

22.09.2020 року до суду надійшов відзив за підписом представника відповідача на позовну заяву, який за змістом є фактично аналогічним письмовим запереченням, що надійшли до суду 17.09.2020 року.

Ухвалою суду від 23.09.2020 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про зобов`язання позивача вчинити дії.

28.09.2020 року та 30.09.2020 року до суду в електронному та поштовому вигляді відповідно, надійшла відповідь на відзив у якій зазначено, що твердження відповідача про перерахування коштів, оплату харчування дитини, оплату навчання та секцій є голослівними та непідтвердженими жодними доказами. Якщо відповідач готовий забезпечувати дитину усім необхідним і в тому обсязі, який необхідний для дитини відповідного віку, то підстав для хвилювання в зв`язку з розглядом даної справи в нього бути не може, однак відповідач чомусь повністю заперечує проти задоволення позову. Така поведінка відповідача вказує на те, що він уникатиме та самоусуватиметься від свого обов`язку щодо регулярного забезпечення дитини всім необхідним у випадку відсутності судового рішення. Посилання відповідача на те, що позивач блокує телефон дитини та не дає спілкуватись не відповідають дійсності, є маніпулятивними та такими, що вводять суд в оману. Будучі, як стверджує відповідач, у важкому моральному та матеріальному стані він, тим найменш, у 2019 році придбав квартиру. Відповідач бездоказово та голослівно зазначає, що є непрацевлаштованим, немає постійного заробітку, погано харчується та йому ледве вистачає на їжу. При цьому, саме його телефони зазначені на різних дошках оголошень та рекламі ТОВ «КАРДАН-ЦЕНТР». Позивачу достовірно відомо, що після розлучення відповідач побоюючись, що позивач може звернутись до суду із позовом про стягнення аліментів, звільнився з посади директора у товаристві, однак до теперішнього часу продовжує здійснювати його фактичне управління. Позивач дійсно являється керівником ТОВ «УКР ТРАНС Л», однак у зв`язку із розповсюдженням на території України коронавірусної хвороби, на підприємстві оголошено простій і діяльність не ведеться. При цьому, навіть якби позивачка отримувала дохід у вказаному товаристві, це не позбавляє її права звернення до суду із відповідним позовом. Позивачем додано до позовної заяви всі необхідні документи на підтвердження понесених витрат на послуги адвоката. Часу на підготовку справи витрачено порядку 8 годин, а не так як зазначає відповідач у своєму відзиві. Наявний детальний розпис наданих послуг і розмір оплати, а також включено гонорар, який має бути сплачений в майбутньому при позитивному рішенні суду. Крім того, адвокатом була підготовлена, сформована і надана відповідь на відзив та здійснене її поштове відправлення, що також свідчить про проведену адвокатом роботу. Таким чином, переконання відповідача щодо буцімто завищених витрат на правову допомогу є хибними, а прохання зменшити їх до 2500,00 грн. не відповідає дійсності та не може бути взяте до уваги. Крім того, сторона позивача зазначає, що відзив на позовну заяву підписаний адвокатом Маковій В.Г., при цьому зі змісту договору про надання правової допомоги від 13.09.2020 року вбачається, що адвокат не наділений правом підписувати документи, у тому числі відзив на позовну заяву, а тому позивач просить не враховувати відзив на позовну заяву, як такий, що підписаний особою, яка не має права на його підписання.

За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.

Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо і в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони у справі зареєстрували шлюб 29.08.2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 08.12.2015 року шлюб між подружжям розірвано.

Від шлюбу сторони мають спільну дитину - доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Крім того, позивачка також є матір`ю малолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , батьком якою є ОСОБА_5 , що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про народження.

За змістом довідки Державного центру зайнятості від 19.08.2020 року, позивачка перебуває на обліку як безробітна в Дніпровській районній філії Київського міського центру зайнятості з 13.08.2020 року.

Згідно наявних даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, позивачка є керівником ТОВ «УКР ТАРНС Л».

За змістом наказу директора ТОВ «УКР ТРАНС Л» №17/03/20 від 17.03.2020 року призупинено роботу товариства з 17.03.2020 року по невизначений термін. На період тимчасового призупинення роботи товариства вважати, що перебувають у простої всі працівники товариства.

Дитина ОСОБА_3 проживає разом з позивачкою за адресою: АДРЕСА_3 , що не заперечувалось сторонами та підтверджується копію витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання та копією Довідки про реєстрацію місця проживання особи.

Дитина ОСОБА_4 також зареєстрована за місцем реєстрації позивача, що підтверджується копією Довідки про реєстрацію місця проживання особи.

Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, відповідач має у приватній власності квартиру АДРЕСА_1 , а також є власником 16/100 частин квартири АДРЕСА_2 .

Відповідно до положень ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.

Визначаючи розмір аліментів у частці від доходу батька, яка має стягуватись на утримання його неповнолітньої дитини, суд враховує всі встановлені обставини справи у відповідності до положень ст. 182 СК України.

З огляду на працездатний вік відповідача, відсутність даних про його незадовільний стан здоров`я, відсутність інших утриманців, наявність у позивача на праві власності двох об`єктів нерухомого майна, суд дійшов висновку, що відповідач, як особа яка згідно закону зобов`язана приймати участь в утриманні своєї дитини, має сплачувати аліменти, а визначений позивачем розмір аліментів заявлених до стягнення є обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України, тому позовні вимоги про стягнення аліментів у заявленому розмірі підлягають до задоволення.

Посилання відповідача на те, що він у добровільному порядку надає матеріальну допомогу жодними належними, достатніми та достовірними доказами не підтверджено, та й загалом добровільне надання матеріальної допомоги на утримання дитини не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів.

Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.

Крім того, суд роз`яснює сторонам у справі, що згідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Стосовно посилань представника позивача на те, що представник відповідача не наділений правом підпису документів від імені відповідача, в тому числі відзиву на позовну заяву, суд вважає такі посилання є неспроможними, оскільки згідно положень ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката підтверджуються довіреністю або ордером, при цьому ордер представника відповідача оформлений належним чином та в ньому наявне зазначення про відсутність обмеження прав адвоката. Крім того, і сам договір про надання правової допомоги від 13.09.2020 року у п. 2.2. містить зазначення, що адвокат наділений правом подавати від імені клієнта заяви.

Стосовно стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10000,00 грн., суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

Сторона відповідача просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу заявлений до стягнення у сумі 10000,00 грн. до 2500,00 грн. посилаючись на неспівмірність витрат на послуги адвоката зі складністю справи, виконаними адвокатом робоми тощо.

Суд вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні уній докази приходить до висновку про необхідність погодитись із вимогою сторони відповідача про зменшення розміру витрат на оплату правничої допомоги адвоката з 10000,00 грн. до 2500,00 грн.

До такого висновку суд дійшов ураховуючи складеність справи, яка за законодавчим визначенням є малозначною, та з огляду на сам предмет позову, адже стягнення аліментів у розмірі ј від доходу платника аліментів є законодавчо базовим виміром, який стягується на утримання однієї дитини також шляхом подачі заяви про видачу судового наказу, тому заявлені до стягнення 10000,00 грн., на переконання суду, є об`єктивно не пропорційними до предмету позову і підлягають зменшенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 141, 180, 181, 182, 183, 191, 192 СК України, ст.ст. 76-81, 89, 133, 137, 141, 263-265, 275, 279, 354, 355, 430 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітньої дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частини від всіх видів його доходів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 23.08.2020 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати пов`язані з наданням професійної правничої допомоги у розмірі 2500 (дві тисячі п`ятсот) грн. 00 коп.

Стягнути ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення в частині стягнення суми платежу в межах одного місяця підлягає негайному виконанню.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 11.11.2020 року.

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач - ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , останнє відоме місце реєстрації: АДРЕСА_3 , адреса проживання: АДРЕСА_4 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя -