Первомайський міськрайонний суд Харківської області
Справа № 632/132/19
провадження № 6/632/9/20

13 лютого 2020 р. м. Первомайський

У Х В А Л А

Іменем України

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого судді Библіва С.В., за участі секретаря судового засідання Кузьменко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні подання старшого державного виконавця Крестиліної Я.В., погоджене з начальником Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа,-

ВСТАНОВИВ:

На примусовому виконанні Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), знаходиться виконавче провадження № 59260483 з виконання виконавчого листа № 632/132/19 від 18.04.2019 року, виданого Первомайським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 неустойку (пеню) у зв`язку із простроченням сплати аліментів у розмірі 11546,30 грн.

За вказаним виконавчим документом боржником є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Державним виконавцем 04.06.2019 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, якою боржника зобов`язано подати декларацію про доходи та майно та попереджено боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. Копію постанови направлено сторонам виконавчого провадження. Рішення на сьогоднішній день боржником не виконано, декларацію не надано, будь-яких дій спрямованих на його виконання не здійснено.

Крім того, під час виконання рішення суду виконавцем встановлено,що згідно інформації наданої на запити майно належне боржнику на праві власності відсутнє. Виконавцем 05.12.2019 року на адресу боржника надсилались виклики щодо явки до виконавця для надання пояснень щодо причин невиконання рішення суду, однак ОСОБА_1 на виклики не з`явилася,про причини неявки не повідомила виконавця. Все викладене було розцінено державним виконавцем, як ухилення від виконання своїх зобов`язань. Крім того, вжитими виконавцем заходами було встановлено, що інформація щодо місця роботи боржника у Пенсійному фонді України відсутня, як і відсутня інформація про отримання ним пенсії.

Враховуючи викладене, рішення до теперішнього часу не виконано, а боржник ухиляється від його виконання.

Старший державний виконавець Крестиліна Я.В. у судове засідання не з`явилася.

Відповідно до ч.4 ст.441 ЦПК України, суд негайно розглядає подання без повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного (приватного) виконавця. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши подання, вважає, що в його задоволенні необхідно відмовити виходячи з наступного.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, який гарантує деякі права і свободи, не передбачені в Конвенції та у Першому протоколі до неї, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров`я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб. Аналогічні норми містяться і в ст.12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права.

Законодавством України зазначені правовідносини регулюються ст. 313 Цивільного кодексу України, відповідно до якої фізична особа має право на свободу пересування. Фізична особа, яка досягла шістнадцяти років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

Випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок вирішення спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», статтею 6 якого встановлено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов`язань.

Згідно п.19 ч.2 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження`у разі ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням, виконавець зобов`язаний звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов`язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

З урахуванням положень вищенаведених нормативних актів, право громадянина України на виїзд за межі України може бути обмежене за поданням державного виконавця у разі доведення факту умисного ухилення боржника від виконання зобов`язань, покладених на нього рішенням.

Дослідженням доказів, які надані суду державним виконавцем, встановлено наступне.

Окрім іншого, звернення державного виконавця до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України фактично повинно бути як крайній захід, який застосовується до боржника коли державним виконавцем виконані вже всі можливі дії щодо примусового виконання судового рішення, оскільки це веде до обмеження вказаного конституційного права громадянина.

Тому, у суду постає питання, чому державним виконавцем не було виконано усіх виконавчих дій передбачених ЗУ «Про виконавче провадження». Та чому державний виконавець встановивши відсутність майна на яке можливо накласти стягнення не повернув виконавчий документ стягувачу, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В поданні державним виконавцем не обґрунтовано, в чому саме, є крайня необхідність, в розумінні ст. 2 «Свобода пересування» Протоколу N4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, застосування обмеження виїзду боржника за кордон, і яким чином це сприятиме погашенню боржником існуючого боргу.

Оцінюючі надані докази в їх сукупності, судом встановлено, що в матеріалах подання відсутні належні та допустимі докази на підтвердження викладених у ньому обставин, а саме: державним виконавцем не надано доказів умисного ухилення боржника від виконання зобов`язання.

За таких обставин, суд вважає, що подання не підлягає задоволенню, оскільки не доведено доцільності застосування до боржника заходу впливу у вигляді тимчасового обмеження виїзду за межі України. Сама по собі відсутність коштів чи майна, на яке б можна було звернути стягнення, не є умисним ухиленням від виконання обов`язків щодо стягнення боргу за рішенням суду.

На підставі викладеного та керуючись ст. 33 Конституції України, ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 12 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ст. 313 Цивільного кодексу України, ст. 124 Конституції України, ст. 18 ЗУ «Про виконавче провадження», ст.ст. 247,260, 441 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні подання старшого державного виконавця Крестиліної Я.В., погоджене з начальником Первомайського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення шляхом подання апеляційної скарги або через Первомайський міськрайонний суд Харківської області. У разі, якщо ухвала була постановлена без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо вона не скасована, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: С. В. Библів