ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2020 року м. Херсон

справа № 661/900/19

провадження № 22-ц/819/945/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого ( судді-доповідача)Чорної Т.Г.,
суддів:Пузанової Л.В.,
Склярської І.В.
секретарГеленко А.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційні скарги ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» та Приватного акціонерного товариства «Страхове Товариство «Гарантія» та на рішення Чаплинського районного суду Херсонської області у складі судді Пилипенко І.О. від 30 березня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю « Страхова компанія «ПСК Захід», яке змінило найменування на Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ», треті особи: Приватне акціонерне товариство «Страхове Товариство «Гарантія», Регіональна торгово-промислова палата Миколаївської області, фізична особа-підприємець ОСОБА_2 , про стягнення страхового відшкодування,

ВСТАНОВИВ:

У травні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом зазначаючи про те, що вона є власником нежитлової будівлі промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої по АДРЕСА_1 .

08 травня 2014 року між нею та Товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ПСК-Захід» як Страховиком, від імені та в інтересах якого на підставі Агентського договору діяло ПрАТ «СТ «Гарантія», було укладено Договір добровільного страхування майна за яким позивачка застрахувала належний їй об`єкт нерухомості.

Вигодонабувачем у договорі є Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України», якому належать права на отримання страхового відшкодування в частині невиконаних зобов`язань Страхувальника (позичальника) за договором кредитної лінії №К-1174 від 08.05.2012 року та договором іпотеки майна від 08.05.2012 року та на користь якого укладений договір добровільного страхування майна як Вигодонабувачем.

За вказаним договором було застраховано нежитлову будівлю промислової бази з цехом по виробництву пінопласту загальною площею 529,8 м. за договірною та страховою сумою застрахованого майна, погодженою всіма підписантами договору, в розмірі 308 105 гривень на підставі звіту незалежного оцінювача ОСОБА_2 ..

20 листопада 2014 року на вказаному об`єкті нерухомості сталася пожежа, про що було складено Акт про пожежу від 20.11.2014 року, відповідно до якого пожежею знищено будівлю виробничого цеху, площею 250 кв.м., обладнання, готову продукцію та сировину.

21.11.2014 року комісією у складі оцінювача - ОСОБА_2 , представника Херсонської регіональної дирекції філії ПАТ «СТ «Гарантія» - Москаленко Н.П. та представників страхувальника ОСОБА_1 - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 було складено Акт огляду об`єкта нерухомого майна та зроблено його фотографування.

Відповідно до довідки виданої ГУ ДСНС України в Херсонській області, пожежа сталася з причин займання від іскри з димоходу котла на твердому паливі, через що було прийнято рішення про списання матеріалів у справу на підставі висновку про відсутність даних, які б вказували на наявність кримінального правопорушення.

Загальну вартість матеріальних збитків, заподіяних пожежею власниці застрахованого майна встановив оцінювач ОСОБА_2 на підставі звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої по АДРЕСА_1 .

Згідно з Висновком оцінювача ОСОБА_2 ринкова вартість застрахованого об`єкту до моменту настання страхового випадку склала 457 747 грн.; загальна вартість матеріальних збитків, заподіяних власниці застрахованого майна у результаті пожежі, склала 440 874 грн., вартість матеріальних збитків, заподіяних власниці застрахованого майна у результаті пожежі, без врахування витрат на відновлення оздоблювальних робіт, станом на 20.11.2014 року склала 384 138 грн.

21.01.2015 року ОСОБА_1 надіслала Товариству з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «ПСК-Захід» заяву на виплату страхового відшкодування зі всіма передбаченими договором документами (додатками), необхідними для виплати страхового відшкодування разом із звітом оцінювача ОСОБА_2 ..

У свою чергу, отримавши від страхувальника надані документи, ПрАТ «СТ`Гарантія» звернулась до Регіональної торгово промислової палати Миколаївської області з листом, в якому просила визначити вартість об`єкту страхування на момент укладання договору страхування, вартість об`єкту на момент перед настанням страхової події та вартість застрахованого об`єкту після настання страхового випадку, а також встановити коефіцієнт фізичного зносу на момент укладання договору страхування і на момент пошкодження об`єкта страхування.

Згідно звіту Регіональної торгово промислової палати Миколаївської області від 04.02.2015 року станом на настання страхової події вартість об`єкту нерухомості становило - 228 181 гривень, тобто менше, ніж встановлено у висновку незалежного оцінювача ОСОБА_2 від 30 грудня 2014 року та меншою, ніж договірна вартість майна, погоджена сторонами під час укладання договору станом на 08.05.2014 року - 308 105 гривень.

На підставі вказаного звіту, 13 березня 2015 року позивач ОСОБА_1 отримала в філії Херсонського обласного управління АТ «Ощадбанк» в смт. Чаплинка на виконання умов договору грошову суму в розмірі 88 672 гривні.

Вважає, що нею отримано лише часткове страхове відшкодування, оскільки страховик суттєво зменшив суму страхового відшкодування на підставі висновків іншого оцінювача, який 04 лютого 2015 року, без огляду застрахованого об`єкту, використовуючи акт незалежного оцінювача ОСОБА_2 , здійснив свій звіт про вартість застрахованого об`єкту до настання та після настання страхового випадку (пожежі), який стався 20.11.2014 року, тобто ревізував первинний звіт. Замовником оцінки (звіту) застрахованого майна виступила «Херсонська регіональна дирекція Філія Приватного Акціонерного Товариства «Страхове товариство «Гарантія» без залучення страхувальника.

Вважає, що проведення оцінки завданих збитків відповідачем здійснено з порушенням вимог Закону України «Про оцінку майна», оскільки відповідач та третя особа не є власниками або користувачами застрахованого майна, тоді як замовити оцінку може лише особа, якій належить відповідне майно або особа, яка ним користується на відповідній правовій підставі.

Позивачка вважає, що розрахунок розміру страхового відшкодування на підставі оцінки зробленої на замовлення особи, яка не має права замовляти таку оцінку, здійснено з порушенням встановленого законом порядку та така оцінка не може братися до уваги при розрахунку розміру страхового відшкодування.

Крім того посилається на ту обставину, що виготовлений звіт про оцінку не мав на меті визначити розмір збитків спричинених позивачу та направлений на зменшення вартості страхового відшкодування відповідачем за страховим випадком.

Тому ОСОБА_1 вважає, що розрахунок розміру страхового відшкодування має бути здійснено на підставі поданого нею звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі, виконаного оцінювачем ОСОБА_2 .

Посилаючись на викладене, з урахуванням збільшених та уточнених позовних вимог, ОСОБА_1 просила суд стягнути з відповідача основний борг у розмірі 200 935 грн. 32 коп. сума недоплаченого страхового відшкодування за вирахуванням франшизи, пеню за порушення відповідачем умов договору в загальному розмірі 212589 грн. 34 коп. та три відсотки річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у загальному розмірі 17456 грн. 58 коп., витрати на правову допомогу в розмірі 20000 грн., а всього 450981 грн. 24 коп.

Рішенням Чаплинського районного суду Херсонської області від 30 березня 2020 року позов

ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Товариства з Додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 , недоплачену суму страхового відшкодування за Договором добровільного страхування майна №9/1005-МГ/21.1/14 в розмірі 200 844, 18 грн.

Стягнуто з Товариства з Додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 , судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 2121,84 грн та витрат на правову допомогу в розмірі 8 906, 99 грн., а всього 11 028,83 грн.

В іншій частині позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення, яким її вимоги задовольнити в повному обсязі та достягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» на її користь 212 589,34 грн пені та 17 456,58 грн трьох відсотків річних за порушення строків сплати страхового відшкодування в повній сумі, а також стягнути судові витрати, які були понесені нею при розгляді справи в суді першої інстанції, які складаються з судового збору в розмірі 2 642,61 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 11 093,01 грн, та судові витрати, які були понесені на розгляд справи в суді апеляційної інстанції і складаються з судового збору в розмірі 3 451, 50 грн та витрат на правничу допомогу в розмірі 3 000 грн

В апеляційних скаргах Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» та Приватне акціонерне товариство «Страхове Товариство «Гарантія», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять рішення суду в частині задоволення позовних вимог скасувати та прийняти в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову. Крім того апелянти посилаються на порушення судом першої інстанції було норм п.3. ч.2 ст. 376 ЦПК України, що є безумовною підставою для скасування судового рішення. В письмових відзивах на апеляційну скаргу Приватне акціонерне товариство «Страхове Товариство «Гарантія» та Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ», доводи ОСОБА_1 не визнали, рішення суду в частині незадоволених вимог просять залишити без змін, як постановлене в цій частині з дотриманням вимог чинного законодавства.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційні скарги задоволенню не підлягають з огляду на наступне.

Судом встановлено та із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є власником нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої по АДРЕСА_1 , що підтверджується матеріалами інвентарної справи №8/1, свідоцтвом про право власності на нерухоме майно НОМЕР_1 від 14.12.2011 року та витягом про державну реєстрацію прав СЕА №475121 від 14.12.2011 року.

Відповідно до матеріалів цієї інвентарної справи, зокрема Акту оцінки ринкової вартості об`єкта оцінки нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 від 07 квітня 2012 року, виконаного на замовлення власника оцінювачем ОСОБА_5 , ринкова вартість об`єкта оцінки на дату проведення цієї оцінки становить 318160 грн. (арк.. 58, інвентарної справи).

08 травня 2014 року між ПАТ «Страхове товариство «Гарантія», як агент, що діє від імені товариства з додатковою відповідальністю Страхова компанія «ПСК-Захід» згідно агентського договору №08-А/12 від 01.02.2012 року в особі директора «Херсонської регіональної дирекції» філії ПрАТ «СТ «Гарантія» з однієї сторони, та страхувальником ОСОБА_1 з іншої сторони та вигодонабувачем ПАТ «Державний ощадний банк України» ТВБВ №10021/0105 філії - Херсонське обласне управління АТ «Ощадбанк» був укладений договір добровільного страхування майна № 9/1005-МГ/21.1/14.

Предметом цього договору є майнові інтереси Страхувальника, що не суперечать закону, пов`язані з володінням, користуванням і розпорядженням застрахованим майном.

За цим договором застрахований об`єкт нерухомості - нежитлова будівля промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, загальною площею 529.8 кв. м., договірною вартістю 308105 грн., страховою сумою 308105 грн. та встановлена франшиза 1 % від страхової суми.

Вказана вартість об`єкта страхування визначена на підставі звіту про незалежну оцінку нежитлової будівлі промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , який виготовлено у 2012 році незалежним оцінювачем, суб`єктом підприємницької діяльності фізичною особою ОСОБА_2 . Даний звіт було виготовлено на замовлення власника нерухомого майна - ОСОБА_1 2012 року для отримання кредиту та укладання договору застави зі стороною договору страхування - вигодонабувачем за договором АТ «Державний ощадний банк України». Вартість нерухомого майна згідно вказаного звіту встановлена на рівні 308 105 грн.

Крім того, така вартість майна (наближена до такої) була визначена й іншим суб`єктом оцінки ОСОБА_5 також у 2012 році, яка міститься в матеріалах інвентарної справи.

Оскільки сторони є вільними в укладанні договорів, то саме вказана вартість майна була погоджена між страховиком та страхувальником.

Умовами Договору добровільного страхування майна від 08.05.2014 року визначено, що страховим ризиком, крім іншого, є пошкодження або втрата (знищення) застрахованого майна внаслідок пожежі (пп.2.1.1).

На підставі погодженої вартості застрахованого майна, сторонами було визначено розмір річного страхового платежу за договором, який розраховувався у відсотковому співвідношенні до вартості майна та склав 924 грн.32 коп.(п. 2.2.).

Розділом 3 укладеного Договору було визначено строк дії цього Договору до 08 травня 2015 року, що збігався зі строком дії договору застави/іпотеки, укладеного між ОСОБА_1 та АТ «Державний ощадний банк України» від 08.05.2012 року.

Відповідно до розділу 6 укладеного Договору, страховим ризиком визначено певну подію, на випадок якої проводиться страхування за даним Договором і яка має ознаки ймовірності та випадковості настання, зокрема п.6.1.1 одним зі страхових випадків визначено пожежу, в тому числі задимлення в результаті пожежі, включаючи виділення сажі і корозійного газу, крім випадків підпалу.

Розділом 12 Договору страхування від 08.05.20145 року визначено перелік документів, що підтверджують настання страхового випадку та розмір збитків. Так п. 12.1.10 цього розділу серед документів, що подаються страхувальником страховику зазначено необхідність подання документів, що підтверджують вартість необхідних витрат на відтворення пошкодженого майна, кошторис ремонтних робіт, рахунок-фактура, наряд-замовлення, акт приймання-передавання виконаних робіт, акт (висновок) експертизи, складений суб`єктом оціночної діяльності. П. 12.1.11 цього Договору визначено також необхідність подання документів, що підтверджують дійсну вартість знищеного та пошкодженого майна:договір купівлі-продажу, договір іпотеки, документи оцінки, чеки, фактури, квитанції на придбання застрахованого майна та інші документи, за змістом яких Страхувальник може довести його дійсну вартість.

Розділом 13 Договору передбачено порядок і умови здійснення виплати страхового відшкодування. Так відповідно до п.13.6 13.6.1 Договору виплата страхового відшкодування здійснюється при повній загибелі майна в розмірі його дійсної вартості, за вирахуванням вартості залишків, але не більше страхової суми; та при частковому пошкодженні майна в розмірі відновних витрат. Страхове відшкодування за цим договором відшкодовується в межах страхової суми.

Договором встановлено (п. 13.9), що страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Розділом 15 Договору страхування визначено відповідальність сторін за несвоєчасне або неналежне виконання умов договору. За кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини Страховика, Страховик сплачує Страхувальнику пеню за кожен день прострочення у розмірі 0.1% від належної до виплати суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, що діяла у період прострочення.

20.11.2014 року о 18.10 год. на застрахованому об`єкті, який розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , сталася пожежа. Відповідно до акту про пожежу від 20.11.2014 року, складеного комісією у складі ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 причиною пожежі встановлено займання від іскри з димоходу котла та твердому паливі, внаслідок чого знищено будівлю виробничого цеху загальною площею близько 250 кв.м., обладнання, готову продукцію та сировину.

Відповідно до Акту огляду об`єкта нерухомого майна від 21.11.2014 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 за участю представника Херсонської регіональної дирекції ПрАТ СТ «Гарантія» Москаленко Н.П., та представників страхувальника Плачинди І.Я., Плачинди В.Я. в ході огляду промислової бази з цехом по виробництву пінопласту за адресою: АДРЕСА_1 виявлено та встановлено наступні пошкодження: сліди закопчення вапняного фарбування фасаду будівлі на площі 158 кв.м., руйнування дерев`яних балок перекриття об`єкта оцінки та покрівлі з хвильових азбестоцементних листів по площині приміщень 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9 на загальній площі 284.3 кв.м., (термальне ушкодження балок, обвуглення, провисання, повна втрата механічної стійкості), на внутрішній поверхні стін приміщень 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9 на загальній площі 354.2 кв.м. численні сліди термальних уражень, відлущення і зруйнування шару штукатурки (сліди термальних ушкоджень балок, обвуглення, провисання, повна втрата механічної стійкості), підлога приміщень 1-5, 1-6, 1-7, 1-8, 1-9 на загальній площі 284.3 кв.м. захаращена уламками конструктивних елементів перекриття і покрівлі будівлі та залишками штукатурки.

Вказаний акт підписано всіма присутніми в тому числі й представником ПрАТ СТ «Гарантія» та скріплено печаткою оцінювача.

На підставі Акту огляду об`єкта нерухомого майна від 21.11.2014 року, Акту про пожежу від 20.11.2014 року на замовлення ОСОБА_1 , суб`єктом оціночної діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_2 30 грудня 2014 року складено звіт про незалежну оцінку нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідно до висновку про вартість об`єкта незалежної оцінки, було визначено вартість нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 на дату оцінки 20 листопада 2014 року ( до моменту настання страхового випадку) яка склала 457747 грн. Крім того визначено загальну вартість збитків заподіяних власнику нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у результаті пожежі, яка сталася 20.11.2014 року на дату оцінки 20 листопада 2014 року, розмір яких становить 440874 грн., а також встановлено вартість матеріальних збитків без врахування витрат на відновлення оздоблювальних робіт на дату оцінки 20 листопада 2014 року, яка склала 384138 грн.

ОСОБА_1 , діючи відповідно до умов Договору страхування від 08.05.2014 року, 20 січня 2015 року звернулася до ТОВ СК «ПСК-Захід» із заявою про виплату страхового відшкодування у якій посилаючись на обставини виникнення пожежі на застрахованому об`єкті та з урахуванням складеного висновку для визначення вартості матеріальних збитків просила Страховика скласти у передбачені Договором строки страховий акт та здійснити виплату страхового відшкодування у розміри та у строки передбачені Договором №9/1005-МГ/21.1/14 від 08.05.2014 року. Відповідно до опису вкладення у цінний лист, разом із зазначеною заявою, страхувальником було долучено документи, визначені умовами договору, зокрема: копію договору страхування майна, копію акту про пожежу, копію довідки, виданої ГУДНС, копію листа Чаплинського РВ УМВС України, копію звіту про незалежну оцінку, копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, копії довідок ТВБВ «10021/0105 філії Херсонське обласне управління Державного ощадного банку України.

Цього ж дня, Страхувальником також направлено заяву на виплату страхового відшкодування до Херсонської регіональної дирекції філії ПАТ «СТ «Гарантія» в якій ОСОБА_1 просила здійснити організаційні та консультативні заходи щодо сприяння Страхувальнику в оформленні необхідних документів, та в отриманні Страхового акту з метою отримання страхового відшкодування. Також просила здійснити консультаційне супроводження як Агента Страховика відповідно до агентського договору включно до моменту отримання виплати страхового відшкодування, додавши до поданої заяви необхідні документи.

На виконання заяви ОСОБА_1 , представником ПАТ СТ «Гарантія» за вих.. №626/15 від 06.04.2015 року направлено на адресу представника Страхувальника страховий акт №082/15 від 11.03.2015 року та лист розрахунок страхової виплати до страхового акту №082/15 по договору страхування майна №9/1005-МГ/21.1/14. Відповідно до вказаного акту, страховиком ( особа яка діє від імені страховика на підставі агентського договору ПАТ СТ «Гарантія») на підставі Звіту про незалежну оцінку вартості об`єкту нерухомості у формі промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , виконаного Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області було визначено вартість застрахованого за Договором страхування від 08.05.2014 року майна станом на день укладення договору страхування, на день до настання страхового випадку та на день після настання страхового випадку (звіт №100-134, №100-134/1, №100-134/2 відповідно).

При цьому відповідно до звітів про оцінку виконаних Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області визначено вартість об`єкта нерухомості, що виступав предметом договору страхування від 08.05.2014 року станом на момент укладення договору в розмірі 193275 грн. Вартість об`єкта страхування станом на 18.11.2014 року до моменту настання страхового випадку визначено на рівні 228181 грн. та вартість майна визначена станом на 21.11.2014 року після настання страхового випадку (залишкова вартість) визначено на рівні 121709 грн.

На підставі вказаних звітів про оцінку, виготовлених на замовлення ПАТ СТ «Гарантія», яке відповідно до агентського договору №08-А/12 від 01.02.2012 року діє від імені Страховика ТДВ «СК «ПСК-Захід» визначило розмір страхового відшкодування ОСОБА_1 , розмір якого склав 104 179 грн. 77 коп., які за платіжним дорученням №425 від 11.03.2015 року були перераховані ОСОБА_1 .

При цьому, оскільки звітом №100-134/2 визначено вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу на рівні 132 192.57 грн., що з урахуванням залишкової вартості майна є більшим від дійсної вартості майна до моменту настання страхового випадку, то відповідно до п. 13.6.1 Договору страхування, страховик, з урахуванням вимог п.7.9 Правил добровільного страхування майна, вантажів та багажу №1190572 від 24.09.2009 року та п.7.10 Правил добровільного страхування від вогневих ризиків та ризиків стихійних явищ №1090568 від 24.09.2009 року, дійшов висновку що має місце повне знищення майна, та здійснтв розрахунок страхової виплати відповідно до умов договору ( дійсна вартість майна мінус залишкова вартість мінус франшиза).

Не погоджуючись із страховим відшкодуванням у розмірі 104 179.77 грн., позивачка звернулася з даним позовом про стягнення суми 204 016 грн. 37 коп. страхового відшкодування, що складає різницю між визначеним Договором розміром страхової суми 308 105 грн. та виплаченим страховим відшкодуванням в розмірі 104 179.77 грн., а також пені, в розмірі встановленої Договором страхування від 08.05.2014 року, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України.

За ст. 626 ЦК України договором є домовленість сторін, що виражає узгоджену волю сторін, яка спрямована на досягнення конкретної мети, тобто договір - це юридичний факт, на підставі якого виникають цивільні права та обов`язки.

Свобода договору закріплена у ст. 627 ЦК України і означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості. наданій сторонам, визначати умови такого договору.

Згідно з ч.1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться

Згідно з ст. 16 Закону України «Про страхування», ст. 979 ЦК України, договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, відповідно до якої страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (надати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору.

Законом України «Про страхування» визначено, що страхування це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів громадян та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формується шляхом сплати громадянами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій). Підставою для виплати страхового відшкодування є настання страхового випадку події, передбаченої договором страхування або законодавством, яка відбулася, з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Згідно ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта.

Такі умови встановлені також частиною 1 ст. 25 Закону України «Про страхування», якою передбачено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника.

Відповідно до ст. ст. 327, 629 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов`язковим для виконання. Кожна сторона повинна вжити усіх заходів, необхідних для належного виконання нею зобов`язання, враховуючи інтереси другої сторони та забезпечення загальногосподарського інтересу.

У пункті 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За приписами ст. 4 Закону України «Про страхування» та ст. 980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, що не суперечать закону і пов`язані: з життям, здоров`ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); з володінням, користуванням і розпорядженням майном (майнове страхування); з відшкодуванням страхувальником заподіяної ним шкоди особі або її майну, а також шкоди, заподіяної юридичній особі (страхування відповідальності).

Згідно ст. 9 Закону України Про страхування страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов`язаний провести виплату при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник.

Страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплат у строк, встановлений договором, та у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладання договору (ст. 988 ЦК України).

За змістом положень статті 988 Цивільного кодексу України і статті 20 Закону України Про страхування обов`язок страховика здійснити страхове відшкодування виникає лише у разі настання страхового випадку. Тобто згідно з приписами наведених норм момент виникнення обов`язку страховика щодо здійснення виплати страхової суми та настання страхового випадку нерозривно пов`язані.

Настання події, яка може належати до страхових ризиків, але згідно з умовами договору страхування є винятком зі страхових випадків, не породжує обов`язку страховика щодо виплати страхового відшкодування.

Згідно із частиною першою статті 25 Закону України Про страхування здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Згідно з ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Частиною 4 ст. 3 Закону України «Про страхування» страхувальники мають право при укладанні договорів страхування інших, ніж договори особистого страхування, призначати фізичних осіб або юридичних осіб (вигодонабувачів), які можуть зазнати збитків у результаті настання страхового випадку, для отримання страхового відшкодування, а також замінювати їх до настання страхового випадку, якщо інше не передбачено договором страхування.

Відповідно до наведених положень закону договір страхування надає право третій особі (вигодонабувачу) вимагати від страховика здійснити страхову виплату на свою користь, тобто наділяє вигодонабувача правами страхувальника, хоча і не покладає на нього обов`язків останнього. При розгляді таких справ суди повинні враховувати положення статей 636, 985 ЦК України, статтю 3 Закону України «Про страхування», і у разі якщо буде встановлено, що вигодонабувач відмовився від пред`явлення позову до страховика або сума страхової виплати більша, ніж має отримати вигодонабувач, страхувальник/потерпілий не позбавлений права на пред`явлення позову про виплату страхового відшкодування на свою користь на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За ч.2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом в ході розгляду справи, спір між сторонами виник з приводу розміру страхового відшкодування, який розраховано відповідачем та третьою особою на підставі звіту про оцінку, який є відмінним від звіту про оцінку, наданим позивачем. В тому числі відмінними є дійсна вартість майна станом на час укладення договору страхування, станом до настання страхового випадку та станом після настання страхового випадку.

Так у звітах про оцінку №100-134, №100-134/1, №100-134/2, виготовлених Регіональною торгово-промисловою палатою Миколаївської області визначено вартість об`єкта нерухомості, що виступав предметом договору страхування від 08.05.2014 року станом на момент укладення договору в розмірі 193 275 грн. Вартість об`єкта страхування станом на 18.11.2014 року до моменту настання страхового випадку визначено на рівні 228 181 грн. та вартість майна визначена станом на 21.11.2014 року після настання страхового випадку (залишкова вартість) визначено на рівні 121 709 грн. При цьому витрати на відновлення майна з урахуванням зносу визначено у розмірі 132 192 грн. 57 коп.

Зі звіту про оцінку, який виготовлено на замовлення позивача, ОСОБА_2 30 грудня 2014 року вбачається, що вартість об`єкта незалежної оцінки, на дату оцінки 20 листопада 2014 року (до моменту настання страхового випадку) визначено в розмірі 457 747 грн. Загальна вартість збитків заподіяних власнику нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 у результаті пожежі, яка сталася 20.11.2014 року на дату оцінки 20 листопада 2014 року, визначено в розмірі 440 874 грн. Вартість матеріальних збитків без врахування витрат на відновлення оздоблювальних робіт на дату оцінки 20 листопада 2014 року, визначено в розмірі 384 138 грн.

Згідно з умовами п.1.3.1 Договору №9/1005-МГ/21.1/14 від 08.05.2014 року розмір договірної вартості майна, що виступає об`єктом договору страхування та страхова сума визначена в розмірі 308 105 грн.

Вартість майна визначалася в 2012 році двома незалежними оцінювачами, якими було виготовлено два різні висновки про оцінку майна, де вартість нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 в обох висновках є наближеною один до одного та становить у першому випадку (оцінювач ОСОБА_5 ) 318 160 грн. та в другому випадку (оцінювач ОСОБА_2 ) 308 105 грн. Вказані звіти про оцінку здійснені в різний час на протязі одного року та з різною метою. Так в першому випадку оцінка здійснена з метою реєстрації права власності на нерухоме майно, а в іншому для отримання кредитної лінії в АТ «Державний ощадний банк України». Вказана оцінка була прийнята сторонами Договору страхування як під час його укладання так і до його укладання при відкриття кредитної лінії.

Крім того, умовами Договору п.12.1.11 визначено, що для отримання страхового відшкодування, страхувальник серед іншого має надати документи, що підтверджують дійсну вартість знищеного та пошкодженого майна: договір купівлі-продажу, договір іпотеки, документи оцінки, чеки, фактури, квитанції на придбання застрахованого майна та інші документи, за змістом яких Страхувальник може довести його дійсну вартість.

Тобто, крім звіту про оцінку ОСОБА_5 , ОСОБА_2 по об`єкту страхування станом на 2012 рік, документами, що підтверджують вартість майна є також договір іпотеки, який було укладено між ОСОБА_1 та вигодонабувачем за Договором страхування, що було встановлено судом в ході розгляду справи, та вбачається зі змісту договору страхування від 08.05.2014 року.

Тоді як звіт Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області здійснено у 2015 році після звернення страхувальника із заявою про виплату страхового відшкодування.

З огляду на викладене суд прийшов до правильного висновку, що дійсна вартість нерухомого майна, що є об`єктом Договору страхування від 08.05.2014 року, станом на укладання цього Договору становила 308 105 грн., що було узгоджено сторонами під час його укладання.

При цьому, висновок оцінювача ОСОБА_2 від 30.12.2014 року щодо вартості об`єкта страхування до моменту настання страхового випадку та визначення розміру матеріального збитку складено у відповідності до ст.11 Закону України від 12.07.2001 №2658-111 «Про оцінку майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні та відповідно до п. 3 Національного стандарту №1 "Загальні засади оцінки майна і майнових прав", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 10 вересня 2003 р N1440. «ідентифікація об`єкта оцінки та пов`язаних з ним прав - встановлення відповідності об`єкта оцінки наявним вихідним даним та інформації про нього».

Вказаний висновок було складено ОСОБА_2 після візуального огляду об`єкта страхування в присутності власника цього майна та повноважного представника страховика, тобто на основі об`єктивних даних отриманих відразу ж після настання страхового випадку.

Натомість висновок Регіональної торгово-промислової палати Миколаївської області було виконано без візуального огляду об`єкта нерухомості, без участі як страховика так і страхувальника та з використанням вихідних даних, які було отримано оцінювачем ОСОБА_2 .. Вартість об`єкта нерухомості розрахована станом на 18.11.2014 року у звіті №100-134/1 не відповідає дійсності, та є заниженою, оскільки станом на 2012 рік вартість вказаного об`єкта була визначена на рівні 308 105 грн. та на початку 2014 року відбулося зростання курсу валютного ринку та позивачем було отримано кредитну лінію на поліпшення цеху з виробництва пінопласту, що свідчить про необґрунтованість висновку, на підставі якого страховиком розраховано суму страхового відшкодування.

Вказані обставини свідчать про необ`єктивність наданих відповідачем звітів про оцінку нерухомого майна, як станом на 08.05.2014 року, так і станом на 18.11.2014 року та станом на 21.11.2014 року.

Крім того відповідно до ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» замовниками оцінки майна можуть бути особи, яким зазначене майно належить на законних підставах або у яких майно перебуває на законних підставах, а також ті, які замовляють оцінку майна за дорученням зазначених осіб. Замовники оцінки повинні забезпечити доступ суб`єкта оціночної діяльності до майна, що підлягає оцінці на законних підставах, отримання ним необхідної та достовірної інформації про зазначене майно для проведення його оцінки.

Отже, чинне законодавство України визначає коло осіб, які можуть бути замовниками оцінки майна. В даному випадку, таким замовником може виступати і виступив власник застрахованого майна ОСОБА_1 .

За вказаних обставин ПрАТ СТ «Гарантія» не є суб`єктом замовлення такої оцінки. Отже, розрахунок Відповідачем розміру страхового відшкодування на підставі оцінки, зробленої оцінювачем на замовлення особи, що не має право замовляти таку оцінку відповідно до закону, здійснено з порушенням встановленого законом порядку.

Крім того, мета виготовлення звітів оцінювачем - «Регіональна торгово-промислова палата Миколаївської області», визначена у Вступі та у Висновку про вартість об`єкту оцінки, а саме не для встановлення розмірів спричиненого збитку, а для «визначення ринкової вартості об`єкта для прийняття подальших управлінських рішень», тобто не відповідає суті страхового випадку, оскільки у звіті не ставиться питання про визначення розміру матеріальної шкоди, спричиненої страховим випадком.

Ст. 9 Закону України «Про страхування» визначає, що «Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. Непрямі збитки вважаються застрахованими, якщо це передбачено договором страхування.».

Отже, закон визначає пряму залежність розміру страхового відшкодування від спричинених страхувальнику збитків, внаслідок настання страхового випадку.

Тому визначення Відповідачем розміру спричинених Позивачу збитків та розміру страхового відшкодування як розрахунку різниці між вартостями застрахованого об`єкту до настання страхового випадку та після настання страхового випадку є неприпустимим та із заздалегідь направленою метою відповідача на безпідставне зменшення суми страхового відшкодування, що підтверджується метою повторної оцінки застрахованого майна.

З метою усунення протиріч наданих суду звітів про оцінку, ухвалою суду від 10 листопада 2017 року за клопотанням представника ПрАТ «СТ «Гарантія» було призначено судову будівельно-технічну експертизу об`єкта - нежитлової будівлі, промислової бази з цехом по виробництву пінопласту, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На вирішення експертів поставлені 5 питань: - яка дійсна вартість будівлі, станом на 08.05.2014 (на момент укладення Договору добровільного страхування майна № 9/1005-МГ/21.1/14), станом на 20.11.2014 р. (до моменту настання страхового випадку (пожежі)) та станом на 20.11.2014 (на момент після настання страхового випадку (пожежі))? - яка вартість витрат на відновлення будівлі з урахуванням її зносу і чи підлягає відновленню ця будівля, враховуючи пункти 13.6.2.1, 13.6.2.2, 13.6.2.3 Договору добровільного страхування майна № 9/1005-МГ/21.1/14 від 08.05.2014?

13 грудня 2019 року до суду надійшов висновок експертів за результатами проведення комісійної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №2188/2189-18, відповідно до якого, на перші чотири поставлені перед експертами питання, їх вирішення на даний час не надається за можливе, по п`ятому питанню зазначено, що нежитлова будівля промислова база з цехом по виробництву пінопласту, що розташована по АДРЕСА_1 підлягає відновленню.

Оскільки розмір страхової суми сторони узгодили в договорі, який є дійсним, на рівні 308 105 грн., зважаючи на те, що застрахований об`єкт підлягає відновленню згідно висновку комісійної судової оціночно-будівельної та будівельно-технічної експертизи №2188/2189-18, враховуючи звіт про незалежну оцінку, виготовлений ОСОБА_2 30.12.2014 року, відповідно до якого визначено вартість матеріальних збитків заподіяних ОСОБА_1 у розмірі 384 138 грн., а вартість всього об`єкта нерухомості встановлено на рівні понад 400 тис. грн., колегія суддів вважає, що суд правильно визначив розмір страхового відшкодування внаслідок страхового випадку пожежі, а тому Страхувальник (позивач) має право на отримання страхового відшкодування в розмірі визначеної Договором страхової суми (308105 грн.) за мінусом фактично здійсненого на користь позивача відшкодування ( 104179.77 грн. ) та мінусом франшизи встановленої договором (3081.05 грн.) в розмірі 200844 грн. 18 коп.

Крім того, згідно з уточненими позовними вимогами ОСОБА_1 , позивачем на підставі п.15.2 Договору за несвоєчасну виплату страхового відшкодування нараховано відповідачу до сплати пеню в загальному розмірі 212589 грн. 34 коп. та три відсотки річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України у загальному розмірі 17456 грн. 58 коп.

Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

У відповідності до ч.1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені законом або договором, зокрема: сплата неустойки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Умовами п.15.2 Договору встановлено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини Страховика, Страховик сплачує Страхувальнику пеню за кожен день прострочення у розмірі 0.1% від належної до виплати суми, але не більше подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми, що діяла у період прострочення.

Тобто, відповідальність відповідача у вигляді сплати пені (відповідальність встановлена договором) та 3% річних (відповідальність встановлена законом) настає у випадку ухилення від своєчасної виплати страхового відшкодування на користь позивача.

З фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що Страховиком (відповідач) на виконання вищевказаних умов Договору у встановлений строк здійснено на користь позивача виплату страхового відшкодування у розмірі 104 179.77 грн., яку вважав належною до сплати.

Таким чином, відповідач не ухилявся від своєчасного виконання обов`язку щодо виплати страхового відшкодування. Спір між сторонами фактично виник не з приводу невиконання відповідачем обов`язку щодо своєчасної виплати страхового відшкодування, а з приводу розміру такого відшкодування.

Колегія суддів погоджується з висновком суду про безпідставність заявлених вимог про стягнення пені та 3 % річних.

Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вирішуючи питання з приводу особи, на яку покладено обов`язок відшкодувати суму страхового відшкодування суд правильно зазначив, що позов було пред`явлено до Страхової компанії «ПСК Захід», яка в ході розгляду справи змінила свою назву на Товариство з Додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Верховний Суд у постанові від 08.11.2018р. по справі №5006/7/28/2012 проаналізувавши приписи ст. 52 ГПК України, ст. ст. 83, 108, 152 Цивільного кодексу України, ст. ст. 3, 5 Закону України „Про акціонерні товариства" дійшов висновку, що сама лише зміна найменування юридичної особи не означає її реорганізації, зокрема, перетворення, якщо при цьому не змінюється організаційно-правова форма такої особи. Водночас зміна найменування юридичної особи тягне за собою необхідність у державній реєстрації змін до установчих документів в порядку, визначеному Законом України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань". У разі коли така зміна сталася у процесі вирішення спору господарським судом, про неї обов`язково зазначається в описовій частині рішення (при цьому у мотивувальній частині, за необхідності, також зазначається нове найменування учасника судового процесу - наприклад, у разі задоволення позову до нього) або в ухвалі, якою закінчується розгляд справи.

Враховуючи вищевказане, суд правильно зазначив, що недоплачене страхове відшкодування підлягає стягненню з Товариства з Додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» на користь ОСОБА_1 .

Щодо розподілу судових витрат то відповідно до частини першої ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір в розмірі 2166 грн. 65 коп.(т.1 арк.1). В подальшому при збільшенні позовних вимог позивачем було також доплачено судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. за квитанцією від 08.09.2015 року (т.1 арк. 95), 551 грн. 21 коп. за квитанцією від 31.03.2016 року (т.1 арк. 145), 128 грн. 31 коп. за квитанцією від 28.04.2017 року (т.2 арк. 124), 726 грн. 28 коп. за квитанцією від 17.03.2017 року (т.2 арк. 125), 704 грн. 80 коп. за квитанцією від 09.0.22018 року (т.3 арк. 19). Загальний розмір витрат на сплату судового збору, сплачений ОСОБА_1 становить 4764 грн. 45 коп. Як вбачається із поданої 09.02.2018 року заяви про збільшення позовних вимог, загальний розмір грошових коштів, заявлений позивачем до стягнення з відповідача становить 450981 грн. 24 коп.

Враховуючи, що позовні вимоги задоволені частково, а саме в розмірі 200844 грн. 18 коп., то суд правильно стягнув з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 2121 грн. 84 коп.

Крім того, пунктом 1 частини третьої ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частин першої - шостої ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1)складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг)

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В ході судового розгляду ні представником відповідача, ні представником третьої особи не було подано заперечення, щодо розподілу судових витрат на професійну правничу допомогу за розгляд справи за позовом ОСОБА_1 , тому вартість наданих та оплачених послуг адвоката Запорожець Д.Ю. в сумі 20 тис. грн.. суд вважав правильно обґрунтованою.

У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. У ст.137 ЦПК України встановлено, що в разі недотримання вимог ч.4 ст.137 ЦПК України суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення несумірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Надання адвокатом позивачу адвокатських послуг у суді при розгляді справи підтверджується свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю; ордером на надання правової допомоги; договором про надання правової допомоги; розрахунком про надання послуг до договору (в якому зазначено про надання адвокатом позивачу відповідних послуг та підтверджено їх розмір. Суд погоджується з наданим розрахунком та вважає, що понесені позивачем витрати на правову допомогу відповідають тяжкості справи, тобто є спів мірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг у суді, затраченим часом на надання таких послуг та відповідає критерію реальності витрат, розумності їх розміру.

При цьому відповідно до ч.2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, то витрати на правову допомогу на користь ОСОБА_1 також підлягають частковому задоволенню, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в розмірі 8906 грн. 99 коп. (20 тис.* 200844 грн. 18 коп. / 450981.24).

З огляду на викладене, суд першої інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, правильно встановив характер правовідносин сторін, у зв`язку з чим дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову.

Посилання Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» та Приватного акціонерного товариства «Страхове Товариство «Гарантія» на порушення судом першої інстанції норм п.3. ч.2 ст. 376 ЦПК України є безпідставним, оскільки апелянти брали участь у справі, надавали пояснення та заперечення, заявляли клопотання, а тому не можна вважати, що справу розглянуто у їх відсутності.

Доводи апеляційних скарг висновків суду, обґрунтовано викладених у мотивувальній частині судового рішення, не спростовують та зводяться до переоцінки доказів та незгоди заявників з висновками суду щодо їх оцінки.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Оскаржувані судові рішення відповідають критерію обґрунтованості судового рішення.

Статтею 375 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційні скарги залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 367, 374, 375 ЦПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Ю.Ес.АЙ» та Приватного акціонерного товариства «Страхове Товариство «Гарантія», залишити без задоволення, а рішення Чаплинського районного суду Херсонської області від 30 березня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до Верховного Суду у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Т.Г.Чорна

Судді: Л.В.Пузанова

І.В.Склярська

Повний текст постанови складено 29 грудня 2020 року

Суддя Т.Г. Чорна