Справа № 201/7767/20
Провадження № 2/201/2886/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

17 листопада 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі головуючого судді Наумової О.С., за участю секретаря Мілової Д.Г., розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення,

В С Т А Н О В И В:

13.08.2020р. КП «Дніпроводоканал» ДМР звернулося до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення (а.с.№2-3).

Ухвалою судді від 02.09.2020р. позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження і розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження в судове засідання з повідомленням сторін (а.с. 21).

В обґрунтування позовних вимог, представник позивача - ОСОБА_3 , яка діє на підставі довіреності 26.06.2020р. (а.с. 15, на звороті), посилалася на те, що позивач надає відповідачам послуги з водопостачання та водовідведення, але вони станом на 31.05.2020р. мають заборгованість в розмірі 25329грн. 35коп., яку представник позивача просила стягнути солідарно разом із судовими витратами, понесеними при пред`явлені позову. Крім того, просила стягнути інфляційне збільшення суми заборгованості в розмірі 9178грн. 69коп. та 3% річних у розмірі 2372грн. 11коп.

В наданій суду 30.10.2020р. заяві представник позивача ОСОБА_3 вимоги підтримала та просила винести заочне рішення суду за її відсутності та без фіксування процесу технічними засобами (а.с. 31).

Відповідачі ОСОБА_1 і ОСОБА_2 в судові засідання, які призначались на 02.10.2020р. та 17.11.2020р., двічі поспіль не з`являлися, про дату та час слухання справи кожного разу повідомлялися належним чином, а саме за адресою наданою ВОМІ ГУ ДМС України в Дніпропетровській області (а.с. № 19-20). Між тим, направлені відповідачам виклики повернулися на адресу суду з позначкою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 24, 29).

Окрім того, судом на офіційному сайті «Судова влада України» було розміщене оголошення про виклик відповідачів в судове засідання на 17.11.2020р., на яке відповідачі також не відреагували (а.с. 28).

Враховуючи, що відповідачі виходячи з положень та п.4 ч. 8, ч. 11 ст.128 ЦПК України вважаються належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, в судове засідання двічі поспіль не з`явилися, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних і доказів (постановляє заочне рішення).

Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ч. 4 ст. 223, ч. 2 ст. 247, ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами.

Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази за правилами ст. 89 ЦПК України у сукупності з нормами чинного законодавства, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст. 4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України).

Судом встановлено наступні обставини справи і відповідні ним правовідносини.

Між КП «Дніпроводоканал» та відповідачами встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно з рішенням Дніпропетровської міської ради №526 від 20.04.1995р. про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», основному квартиронаймачу ОСОБА_1 відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з статутом КП «Дніпроводоканал» ДМР, затвердженого рішенням Дніпровської міської ради 20.03.2019р. № 68/13, метою та предметом діяльності позивача є господарська діяльність, в тому числі з надання послуг водопостачання та водовідведення (а.с. 15).

У квартирі АДРЕСА_1 відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані, що підтверджується відповіддю адресно-довідкового підрозділу (а.с. 19), відповідальним квартиронаймачем є відповідач ОСОБА_1 , на ім`я якого було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 (а.с. 6).

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачі свої зобов`язання перед позивачем у частині сплати за надані послуги з водопостачання та водовідведення не виконували в повному обсязі, у зв`язку з чим у них за період з 01.07.2018р. по 31.05.2020р. виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 25 329 грн. 35 коп. (а.с. 13).

Відповідно до правової позиції Верховного суду України, викладеної в постанові від 20 квітня 2016 року по справі № 6-2951цс15 споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Відповідно до п.2 ст.5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Згідно з ч. 1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.

Згідно ст.22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Відповідно до ст.ст. 67,68 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, електрична, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Згідно з ч.1 ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити кошти тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання свого обов`язку.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.

Стосовно позовних вимог у частині стягнення трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

В силу ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як роз`яснив Верховний Суд України у правовій позиції, яка висловлена в постанові від 16.12.2015р. у справі № 6-2023цс15, закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово - комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування до таких правовідносин правових норм, установлених у статті 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами. Тобто, у разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово - комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України.

Матеріали справи не містять відомостей про встановлений між сторонами інший розмір відсотків за несвоєчасне виконання зобов`язання, отже, вимога позивача про стягнення з відповідачів трьох відсотків річних та інфляційного збільшення суми боргу обґрунтована й підлягає задоволенню.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно з розрахунком позивача, розмір інфляційного збільшення суми заборгованості складає 9178 грн. 69 коп. та 3% річних у розмірі 2372 грн. 11 коп. (а.с. 13).

Приймаючі до уваги вищезазначене, та враховуючи, що відповідачі у встановлений законом строк не виконав перед позивачем своїх зобов`язань за надані послуги водопостачання та водовідведення, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача заборгованість за надані послуги в розмірі 25329 грн. 35 коп. за період з 01.07.2018р. по 31.05.2020р., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 9178 грн. 69 коп. та 3% річних у розмірі 2372 грн. 11 коп., а разом 36880грн. 15 коп.

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь позивача суму сплаченого при подачі позову судового збору в розмірі 2102 грн., що підтверджується платіжним дорученням по 1 501,00 грн. з кожного (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 10, 12, 13, 19, 76, 76-81, 89, 141, ч.4 ст. 223, ч.2 ст.247, ст.ст. 259, 263-265 ч.2,3 ст. 274, ч.5 ст. 279, ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 і ОСОБА_2 про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 і ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради заборгованість по оплаті послуг водопостачання та водовідведення з 01.07.2018р. по 31.05.2020р. у розмірі 25329 грн. 35 коп., інфляційне збільшення суми заборгованості у розмірі 9178 грн. 69 коп. та 3% річних у розмірі 2372 грн. 11 коп., а разом 36 880 грн. 15 коп. (тридцять шість тисяч вісімсот вісімдесят грн. 15 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Комунального підприємства КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 501,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь Комунального підприємства КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 501,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст. 289 ЦПК України, а саме заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача про перегляд заочного рішення, яка може бути подана відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Заочне рішення суду може бути оскаржено позивачем протягом тридцяти днів шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду.

Повний текст рішення складений 27 листопада 2020 року.

Суддя О.С. Наумова