Справа № 296/543/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" жовтня 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі Кулик О.В.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання та виховання дитини,-

ВСТАНОВИВ:

В січні 2019р. ОСОБА_1 звернулася до суду із вищезазначеним позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання та виховання сина, ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 5000,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином 23-х років.

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказала, що з відповідачем перебувала у шлюбі до 23.02.2010р. Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 , який на даний час навчається в Житомирському державному технологічному університеті, денна форма навчання, на платній формі. Вартість навчання відповідно до договору №ПІ-18-011Б від 01.09.2018р. складає 18500 грн. на рік. З огляду на те, що син навчається на денній формі навчання, він позбавлений можливості працювати. Відповідач не виконує своїх обов`язків по забезпеченню сина, в зв`язку з чим ОСОБА_1 просить її позовну заяву задовольнити.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та просила його задовольнити. На запитання головуючого судді пояснила, що син проживає з нею, щомісячно на дитину вона витрачає 5-7 тис. грн. Розмір її щомісячного доходу становить 8000,00 грн. В період карантину не працювала, проте змушена була сплачувати комунальні послуги на утримання житла, за навчання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в засіданні суду позов визнав частково. Погодився сплачувати аліменти у розмірі 50% від суми, яку необхідно платити щомісячно на навчання, тобто 770,00 грн. На запитання головуючого судді пояснив, що не працює, має проблеми зі здоров`ям, дитина від другого шлюбу постійно хворіє та потребує постійного догляду. Також вказав, що працює неофіційно та розмір щомісячного прибутку складає 5-6 тис. грн. В період карантину взагалі не працював.

Матеріали справи свідчать, що 23.02.2010р. шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с. 12).

Сторони є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Відповідно до договору №ПІ-18-011Б від 01.09.2018р. про надання освітніх послуг ОСОБА_3 є студентом першого курсу за спеціальністю інженерія програмного забезпечення Житомирського державного технологічного університету. Форма навчання денна, термін закінчення навчання - 30.06.2022 р. (а.с. 7-8).

Дитина проживає з позивачем (а.с.11), знаходиться на її утриманні. Відповідач проживає окремо.

Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

Згідно зі ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Лише та обставина, що на батьків покладено обов`язок утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, сама по собі не може бути підставою для задоволення позовних вимог.

Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із розрахунку наявності такої можливості у батьків надавати таку матеріальну допомогу.

Наданими позивачем документами підтверджено, що на виконання умов договору №ПІ-18-011Б від 01.09.2018р. про надання освітніх послуг між Житомирським державним технологічним університетом та фізичною (юридичною) особою позивачем сплачувались грошові кошти за навчання сина ОСОБА_3 (а.с.20).

Згідно медичного консультативного заключення від 18.12.2019р. відповідач постійно проходить курси лікування (а.с. 54-56).

В заяві про перегляд заочного рішення та в судовому засіданні відповідач вказав про те, що має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 53).

Крім того, просив суд врахувати, що не має постійного місця роботи та заробляє кошти випадковими заробітками, на підтвердження чого надав копію витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.58-62).

Разом з цим, визначаючи розмір аліментів, суд у відповідності до вимог ст. 200 СК України, враховує обставини, зазначені у статті 182 цього Кодексу та виходячи з того, що батько та мати мають рівні обов`язки щодо дитини, в тому числі і по її утриманню.

Враховуючи, матеріальне становище відповідача, наявність у нього на утриманні малолітньої доньки, проблеми зі здоров`ям, суд вважає, що не доведено існування обставин, за яких відповідач мав би можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі, що визначає позивач. Водночас, враховуючи, що в засіданні суду відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірі 770 грн., суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на користь позивача на утримання сина у розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 21.01.2019 р. і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.

З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 76 - 91, 141, 258, 259, 265, 268, 273, 354, 355 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 800грн. щомісяця, починаючи з 21.01.2019 р. і до закінчення навчання, але не більше як до досягнення сином 23 років.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістьдесят вісім) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач

ОСОБА_1

адреса: АДРЕСА_1

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач

ОСОБА_2

адреса: АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_3

Cуддя В. П. Маслак