Справа № 199/5378/20
(2/199/2084/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

21.12.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Ковтун К.В.,

представника позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Васюта К.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессест» про визнання припиненим застереження (договору) про задоволення вимог іпотекодержателя, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессест» про визнання припиненим застереження (договору) про задоволення вимог іпотекодержателя.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 25.02.2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством комерційним банком «Надра» укладено кредитний договір №776868/ФЛ, за умовами якого банк надав позивачу споживчий кредит в сумі 40720,00 доларів США під 12,59% річних.

У забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором було укладено договір іпотеки №776868/ФЛ-3 від 25.02.2008 року, реєстровий номер 255, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 .

Іпотечний договір містить у собі застереження про задоволення вимог Іпотекодержателя, викладене за змістом розділу 5 Іпотечного договору.

27.12.2012 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» укладено додатковий договір №1 до кредитного договору від 25.02.2008 року №776868/ФЛ, яким внесено зміни до умов кредитного договору, зокрема змінено п.3.3.3.

Пунктом 2.1.2. Додаткового договору затверджено Графік платежів у новій редакції. Отже, зобов`язання позичальника від моменту укладання додаткового Договору полягало у здійсненні щомісячних платежів, у мінімально необхідних розмірах відповідно до графіку платежів, у строк до 23 числа кожного поточного місяця.

19.08.2015 року ВАТ КБ «Надра» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 та поручителя із позовними вимогами про дострокове стягнення усієї суми заборгованості за кредитом, у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань, зокрема, згідно поданого розрахунку заборгованості - останній платіж за кредитним договором було здійснено 19.01.2015 року. Вказану позовну заяву ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2017 року залишено без розгляду.

Отже, у зв`язку із невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором, щодо повернення кредиту відповідно до графіка платежів та сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені договором строки (23-го числа кожного місяця) понад 31 календарний день, відраховуючи від 23.01.2015 року, позивачем істотно порушено умови кредитного договору, у зв`язку з чим зобов`язання відповідно до п. 2.1.5.1. змінилось на обов`язок повного дострокового повернення кредиту, у строки відповідно до п.2.1.5.2. Додаткового Договору - 30 календарних днів.

Тобто, рахуючи від 23.01.2015 року + 31 календарний день = 22.02.2015 року - у позичальника виник обов`язок по погашенню всієї суми боргу протягом 30 календарних днів - до 24.03.2015 року, котрий, на думку позивача, ним виконано не було.

Позивач вказує, що з 24.03.2015 року розпочав перебіг строк позовної давності щодо усієї суми заборгованості, оскільки у кредитора виникло право на звернення до суду із відповідним позовом, яке він здійснив 19.08.2015 року.

Позивач вважає, що 19.08.2018 року строк позовної давності за вимогами по Кредитному договору №776868/ФЛ - сплив.

Надалі, відповідно до Договору №GL3N017513 про відступлення прав вимоги від 15.05.2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та ТОВ «Спектрум Ессетс», відповідачу були передані права вимоги за Кредитним договором №776868/ФЛ, тобто ТОВ «Спектрум Ессетс» став кредитором за Кредитним договором, а також новим іпотекодержателем за договором іпотеки.

Посилаючись на вищевикладене, з метою захисту своїх прав від можливих незаконних дій кредитора, які можуть полягати у незаконному застосуванні іпотечного застереження та перереєстрації права власності на іпотечне майно за відповідачем, після спливу строків позовної давності за зобов`язанням, позивач просив суду визнати припиненим застереження (договір) про задоволення вимог іпотекодержателя згідно з договором іпотеки №776868/фл-3 від 25.02.2008 року, укладеним між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра», правонаступником якого є товариство з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс».

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессест» адвокат Бутенко К.К. надала до суду відзив на позов, у якому зазначила, що посилання позивача на позовну давність за кредитним договором не встановлені жодним судовим рішенням, а тому не можуть бути належною правовою підставою для вирішення питання дійсності або припинення договору іпотеки чи його частини.

У свою чергу, нормами ЦК України сплив позовної давності, як підстава для припинення зобов`язання, не визначено.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості в судовому порядку здійснити належне їй цивільне майнове право, тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи.

Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті з закону України «Про іпотеку»). Натомість, Законом України «Про іпотеку» не передбачено такої підстави для припинення іпотеки, як сплив позовної давності до основної чи додаткової вимог кредитора за основним зобов`язанням.

Отже, якщо інше не передбачене договором, сплив позовної давності до основної та додаткової вимог кредитора про стягнення боргу за кредитним договором і про звернення стягнення на предмет іпотеки (зокрема, й за наявності рішення суду про відмову в цьому позові з підстави пропущення позовної давності) само по собі не припиняє основного зобов`язання за кредитним договором та, відповідно, не може вважатися підставою для припинення іпотеки.

Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача просила суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Представник позивача ОСОБА_1 надав до суду відповідь на відзив, у якому виклав обставини, аналогічні викладеним у позовній заяві.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав у повному обсязі та додатково пояснив, що кредитор втратив можливість примусового стягнення заборгованості за кредитним договором у зв`язку зі спливом строку позовної давності, тому позивач вимушений вживати заходи для запобігання незаконних дій кредитора.

Представник відповідача Васюта К.С. у судовому засіданні проти позову заперечувала та додатково зазначила, що станом на теперішній час заборгованість за кредитним договором існує, задоволення позову є фактичним внесенням змін до договору іпотеки, яка може призвести до невиконання зобов`язання.

Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 25.02.2008 року між ОСОБА_2 та Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» укладено Кредитний договір №776868/ФЛ, за умовами якого банк надав позивачу споживчий кредит в сумі 40720,00 доларів США під 12,59% річних (а.с.9-13).

У забезпечення виконання зобов`язання за вказаним Кредитним договором було укладено договір іпотеки №776868/ФЛ-3 від 25.02.2008 року, реєстровий номер 255, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Куліш В.І., за яким в іпотеку передано квартиру АДРЕСА_1 (а.с.24-27).

27.12.2012 року між ОСОБА_2 та ВАТ КБ «Надра» укладено Додатковий договір №1 до Кредитного договору від 25.02.2008 року №776868/ФЛ (а.с.14-21).

Пунктом 2.1.2. Додаткового договору викладено Графік платежів у новій редакції (а.с.22-23).

19.08.2015 року Уповноважена особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ КБ «Надра» Стрюкова І.О. звернулася до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості (а.с.28-34).

Вказану позовну заяву ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 06.02.2017 року залишено без розгляду (а.с.35).

15.05.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессетс» укладено договір №GL3N017513 про відступлення прав вимоги (а.с.36-39).

Відповідно до приписів статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України "Про іпотеку", іпотека - це окремий вид застави, вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду (частина перша статті 3 Закону України "Про іпотеку"). Вона має похідний характер від основного зобов`язання і, за загальним правилом, є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3 Закону України "Про іпотеку").

Підстави припинення іпотеки окремо визначені в статті 17 Закону України "Про іпотеку".

Так, згідно з вказаною нормою іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання (абзац другий частини першої статті 17 Закону України "Про іпотеку").

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною першою статті 509, статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

За загальним правилом зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом (частини перша та друга статті 598 ЦК України).

У зобов`язальних відносинах суб`єктивним правом кредитора є право одержати від боржника виконання його обов`язку з передачі майна, виконання роботи, надання послуги тощо.

За змістом статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

За правилами статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Згідно з приписами статті 267 ЦК України особа, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, не має права вимагати повернення виконаного, навіть якщо вона у момент виконання не знала про сплив позовної давності. Заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Таким чином, позовна давність пов`язується із судовим захистом суб`єктивного права особи у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Якщо упродовж установлених законом строків особа не подає до суду відповідного позову, то за загальним правилом ця особа втрачає право на позов у розумінні можливості у судовому порядку захистити належне їй цивільне майнове право. Тобто сплив позовної давності позбавляє цивільне суб`єктивне право здатності до примусового виконання проти волі зобов`язаної особи. Однак за змістом статті 267 ЦК України сплив позовної давності сам по собі не припиняє суб`єктивного права кредитора, яке полягає у можливості одержання від боржника виконання зобов`язання як у судовому порядку, так і без використання судового примусу.

Крім того, навіть після спливу позовної давності боржник може добровільно виконати зобов`язання і таке виконання закон визнає правомірним, здійсненим за наявності достатньої правової підстави (частина перша статті 267 ЦК України), установлюючи для особи, яка виконала зобов`язання після спливу позовної давності, заборону вимагати повернення виконаного.

Нормами ЦК України не передбачено, що сплив позовної давності є окремою підставою для припинення зобов`язання.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 10 січня 2020 року у справі №761/44698/16-ц (провадження N 61-47703св18).

Вирішуючи даний спір, належним чином дослідивши та надавши оцінку поданим сторонами доказам, врахувавши наведені вище норми права, суд дійшов висновку, що посилання позивача на сплив позовної давності до вимог кредитора про стягнення заборгованості по Кредитному договору №776868/ФЛ, не може вважатися підставою для визнання припиненим застереження (договору) про задоволення вимог іпотекодержателя згідно з договором іпотеки №776868/фл-3 від 25.02.2008 року.

Згідно із ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Таким чином, аналізуючи в сукупності наявні по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними, необґрунтованим, не доведеними, а тому не підлягають задоволенню.

Керуючись, ст.ст 14-16, 256, 266, 267, 509, 526, 599, 610, 611, 1054 ЦК України, 2, 4, 81, 82, 128, 141, 142, 259, 263-265, 268, 272, 273 ЦПК України суд,

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 у задоволенні позову до Товариства з обмеженою відповідальністю «Спектрум Ессест» про визнання припиненим застереження (договору) про задоволення вимог іпотекодержателя, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлений 29.12.2020 року.

Суддя