Справа № 588/703/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.12.2020 року м.Тростянець

Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Линник О.С., з участю секретаря судових засідань Семенішина С.С., із участю позивачки ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 , відповідача ОСОБА_3 , представника відповідача ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, у приміщенні залу суду, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної події,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до суду із указаним позовом, який мотивувала тим, що у провадженні слідчого відділу Тростянецького ВП ГУНП в Сумській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000367, внесеного 20.10.2018 за ч.2 ст.286 КК України відносно ОСОБА_3 , а саме, що ОСОБА_3 19.10.2018 близько 21.10 у м.Тростянець керував автомобілем «Заз-Део» д.н.з. НОМЕР_1 , підвозив її додому, зупинився навпроти будинку №1 по вул.Заводській у м.Тростянець, та коли вона почала йти, водій здійснив на неї наїзд. На час виникнення події, вона залишила салон авто ЗАЗ-Део, та пройшовши деяку відстань до свого будинку відчула, що водій автомобіля вчинив на неї наїзд, при цьому контактувала передня-права частина автомобіля та ліва-задня частина лівої ноги позивачки, після чого вона впала на проїзну частину.

Внаслідок ДТП вона отримала тілесні ушкодження, які підтверджуються документально, тривалий час лікувалася й на даний час потребує підтримуючого лікування для усунення наслідків ДТП.

У результаті наїзду вона отримала такі ушкодження: млявозростаючий перелом лівої великогомілкової кістки внаслідок відкритого уламкового перелому дистальної третини діалізу великогомілкової кістки, повторних оперативних втручань, остеоперфорації проведення спиць ОСОБА_5 , скелетного витягування, відкритої репозиції уламкового перелому середньої третини лівої великогомілкової кістки; репозиційний МОС двома кортикальними гвинтами; позавогнищевий МОС лівої великогомілкової кістки стержневим апаратом на основі 4 стержнів; хибний суглоб діалізу лівої малогомілкової кістки внаслідок відкритого повного поперечного перелому середньої третини зі зміщенням відламку латерально на ширину кістки.

Даний діагноз підтверджується документально, вказані тілесні ушкодження (відкритого перелому лівої великогомілкової кістки) є небезпечними для життя і відносяться до тяжкого тілесного ушкодження.

Дії ОСОБА_3 перебувають у прямому причинному зв`язку із отриманими нею травмами.

Відповідач порушив вимоги Правила дорожнього руху України, які знаходяться у причинно-наслідковому зв`язку із ДТП, а саме порушив п.12.1 ПДР України.

Своїми необережними діями при керуванні автомобілем, що призвело до наїзду на мене, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, «порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту' особами, які керують транспортними засобами, що спричинило тяжкі наслідки».

Внаслідок протиправних дій відповідача позивач вважає, що їй була спричинена моральна шкода, наявність якої вона обґрунтовує: фізичним болем та стражданнями, яких зазнала у зв`язку із травмами; душевними стражданнями пережитими у зв`язку із необхідністю турбуватись про операції й відновлення здоров`я, необхідністю морально переживати перенесене; душевними стражданнями, пов`язаними із тим, що вона більше ніколи у своєму житті не зможу повернути втрачене здоров`я, не зможе користуватися всіма благами та перевагами, які дає повноцінне здоров`я; емоційним дискомфортом, пов`язаним із тим, що їй доведеться надалі подолати психологічний стрес, який вона зазнала через травми. Моральна шкода полягає у її тривалих стражданнях та складає 200000 грн.

Крім моральної, позивачка вважає, що їй також завдані й матеріальна шкода. Наявність матеріальної шкоди вона обґрунтовує витратами на придбання ліків та супутніх матеріалів, листками непрацездатності, а всього на загальну суму 13476,64 грн.

За указаних обставин позивачка просить стягнути із ОСОБА_3 на її користь 200000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з отриманням нею травмами внаслідок ДТП та 13476,64 грн. у відшкодування матеріальної шкоди.

Провадження у справі за указаним позовом було відкрито за ухвалою судді Тростянецького районного суду Сумської області від 01.06.2020 за правилами загального позовного провадження та 19.08.2020 у справі було проведено підготовче засідання.

У відповідності до ст.178 ЦПК України відповідач скористався своїм право на подання відзиву на позов. Свій відзив відповідач обґрунтовував тим, що викладені позивачкою факти є неправдиві, не відповідають дійсності, позивачка намагається ввести суд у оману.

19.10.2018 близько 21.10 години він дійсно підвозив позивачку додому на своєму автомобілі «Заз-Део» д.н.з. НОМЕР_1 , забравши ОСОБА_1 із іншої вулиці у стані алкогольного сп`яніння. Дана особа крупної статури, у стані сп`яніння погано трималася на ногах. Біля під`їзду, куди привіз її відповідач, світла не було, а на ґрунтовій поверхні були наявні камені, цегла, нерівності, які були зафіксовані на поверхні, про що зазначали працівники поліції при виїзді на місце події. ОСОБА_1 встала й відійшла від автомобіля, а потім, самостійно перечепившись, впала, пошкодивши саме ступневий суглоб. Від автомобіля вона була на значній відстані. Він, допоки пасажирка не відійшла від його транспортного засобу, не рухався. По даному факту дійсно існує кримінальне провадження, порушене не щодо ОСОБА_6 особисто, а по факту начебто ДТП. У кримінальному провадженню були проведені необхідні слідчі дії та його вини не встановлено, кримінальне провадження було закрите.

За численними скаргами ОСОБА_1 кримінальне провадження було формально поновлене, але його не повідомлено про підозру, він має процесуальний статус свідка. Речовий доказ йому повернутий за ухвалою слідчого судді про скасування арешту майна.

Більш того, за фактом надання завідомо неправдивих свідчень слідчому стосовно ОСОБА_1 було внесено відомості до ЄРДР і проводиться досудове розслідування.

Доказів його причетності у вигляді вироку суду або постанови чи протоколу про притягнення до адміністративної відповідальності позивачка не надала. Відповідач вважає, що поданий позов безпідставний, який не підлягає задоволенню (а.с.37-38).

У відповідності до ст.179 ЦПК України позивач подала до суду відповідь на відзив, яку мотивувала тим, що всупереч вимогам статті 178 ЦПК, відповідач не вказав про доказ наявність свідка із зазначенням даних, якими можна цього свідка ідентифікувати, за наявності, що унеможливлює встановити, що це за свідок, які свідчення може дати. Така позиція наводить сумнів у правдивості свідчень такого свідка. Чому про нього не зазначали раніше, незрозуміло. Зі змісту наведених обставин не зрозуміло чому відповідач раніше самостійно повідомляв працівників поліції, що здійснив наїзд, а тепер це заперечує. Раніше ОСОБА_3 повідомив працівникам поліції, що здійснив наїзд на жінку. це було підставою для внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення. Важливим для встановлення істини у справі є те, чи перебували дії водія у причинно-наслідковому зв`язку із наслідками, які мають місце, а саме травмами потерпілої (а.с.47).

У судовому засіданні позивачка заявлений позов підтримала із підстав, викладених у ньому та у відповіді на відзив, просила його задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав вимоги своєї довірительки, вважає, що позов повністю доведений доказами, зокрема, були допитані свідки дочка позивачки та її сусідка, є виписки із медичних карток, чеки, квитанції, призначення ліків, які підтверджують завдану позивачці матеріальну шкоду, також є аудіозаписи, матеріали кримінального провадження, слідчі експерименти. Представник просив критично оцінити покази свідка ОСОБА_7 .

Відповідач у судовому засіданні позов не визнав із підстав, указаних у відзиві на позов, вважає його необґрунтованим, стверджував, що він не вчиняв наїзду на позивачку, не збивав її.

Представник відповідача у судовому засіданні підтримав думку свого довірителя, вважає, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження заявлених позовних вимог, відсутній вирок чи постанова, які б підтверджували вину відповідача, також відсутній висновок автотехнічної експертизи. Поданий стороною позивача аудіозапис не можна вважати належним доказом, оскільки позивачка знаходилася у збудженому емоційному стані. Представник просив стягнути із позивачки понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн.

Суд, заслухавши позицію сторін, їх представників, пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, оглянувши матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018 за ч.1 ст.286 КК України, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню із огляду на наступне.

Так, із матеріалів кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018 за ч.1 ст.286 КК України, судом установлено, що 19.10.2018 о 21 год. 06 хв. зі служби 102 до Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області надійшло повідомлення про те, що 19.10.2018 о 21 год. 05 хв. по вул.Заводській, буд.1 у м.Тростянець Сумської області сталася дорожньо-транспортна подія - біля гуртожитку чорного входу транспортний засіб ДЕО Сенс НОМЕР_2 здійснив наїзд на жінку. Заявник ОСОБА_3 .

Транспортний засіб ДЕО Сенс НОМЕР_2 знаходиться у користуванні ОСОБА_3 , власником його, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу є ОСОБА_8 .

20.10.2018 із заявою до Тростянецького ВП звернулась ОСОБА_1 , у якій просила провести перевірку по факту ДТП за її участю та участю автомобіля під керуванням ОСОБА_3 , що мало місце 19.10.2018 близько 21 год. 20 хв. біля будинку по АДРЕСА_1 . Також ОСОБА_1 просила визнати її потерпілою.

За указаною заявою ОСОБА_1 було порушене кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018. У даному кримінальному провадженні ОСОБА_1 надано статус потерпілої.

Згідно виписки з історії хвороби №4844 ОСОБА_1 перебувала у травматологічному відділенні комунального закладу «Тростянецька ЦРЛ» на стаціонарі з 19.10.2018 по 08.11.2018. Поступила зі скаргами на болі в області лівої гомілки, наявність ран, деформація кінцівки, порушення функції. Встановлено повний діагноз: відкритий уламковий перелом с/з лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий перелом с/з лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Забійно-рвана рана с/з лівої гомілки по внутрішній поверхні. Забійні садна в ділянках зовнішньої щиколотки. Алкогольне сп`яніння 0,81%. Виписана у задовільному стані з поліпшенням.

За висновком експерта ОСОБА_9 за №117 від 20.12.2018, згідно представленої медичної документації у ОСОБА_1 маються тілесні ушкодження: відкритий уламковий перелом середньої третини лівої великогомілкової кістки зі зміщенням. Закритий перелом середньої третини лівої малогомілкової кістки зі зміщенням. Забійно-рвана рана середньої третини лівої гомілки по внутрішній поверхні. Забійне садно у ділянці зовнішньої щиколотки. Дані тілесні ушкодження утворилось внаслідок ударної дії тупих твердих предметів, про що свідчать їх характер. За ознакою небезпеки для життя дані тілесні ушкодження кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Могли утворитися у результаті наїзду автомобіля. Враховуючи характер та локалізацію тілесних ушкоджень, утворення їх у результаті падіння на поверхні з положення близького до вертикального малоймовірне.

У зв`язку із заподіянням ОСОБА_1 , за висновком експерта, тяжких тілесних ушкоджень, постановою слідчого СВ Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області ОСОБА_10 склад злочину у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018, був перекваліфікований із ч.1 ст.286 КК України на ч.2 ст.286 КК України.

Допитаний у судовому засіданні експерт ОСОБА_9 надав пояснення аналогічні із викладеними останнім у висновку №117 від 20.12.2018.

За висновком комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної, транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи №24/481/2019 від 13.05.2019, на підставі даних матеріалів кримінального провадження (протоколу допиту, протоколу огляду ДТП, протоколів проведення слідчих експериментів, копії медичної карти стаціонарного хворого №4844 Тростянецької ЦРЛ, висновків експертів за №№117,28-348,29-349, 30-350,1935, комісія дійшла таких висновків: тілесні ушкодження ОСОБА_1 спричинені незадовго до поступлення останньої у Тростянецьку ЦРЛ. Тілесні ушкодження у потерпілої спричинені по механізму ковзання, тиснення, вигину, кручення. Наявні у ОСОБА_1 переломи обох кісток лівої гомілки мають загальні ознаки травмування і не є характерними для ДТП. Відкритий перелом великогомілкової кістки у потерпілої належить до ушкоджень, що небезпечні для життя і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження. Перелом малогомілкової кістки кваліфікується як середньої тяжкості тілесні ушкодження, так як не становить небезпеку для життя, і спричинив тривалий розлад здоров`я. Садно ділянки зовнішньої щиколотки лівої гомілки легке тілесні ушкодження. У комісії відсутні об`єктивні дані, враховуючи механізми виникнення косих переломів великогомілкової кісти, відсутність будь-яких пошкоджень одежі та взуття, специфічних та характерних для утворення при ДТП та відсутність будь-яких механічних пошкоджень, нашарувань чи потертості на автомобілі ЗАЗ- DAEWOO T-13110 д.н.з. НОМЕР_1 , які б могли вказувати на взаємодію частин транспортного засобу із ОСОБА_1 при наїзді на неї.

16.05.2019 постановою слідчого СВ Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області Синявського Е.В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №№0000367 від 20.10.2018, було закрите за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. До такого рішення слідчий прийшов проаналізувавши зібрані матеріали перевірки за фактом дорожньо-транспортної події, яка мала місце 19.10.2018 на проїзній частині вул.Заводській у м.Тростянець Сумської області, аналізуючи слідові картину, зафіксовану у ході огляду місця події, покази свідків, висновки судових експертиз, які не дали змови визначити місце наїзду автомобіля під керуванням ОСОБА_11 на пішохода ОСОБА_1 , транспортний засіб, який знаходився у працездатному стані, відсутність виявлених слідів та пошкоджень, які могли утворитися в умовах, відсутність специфічних і характерних ознак на взутті потерпілої (кросівках), які могли утворитися в результаті ДТП, а також ураховуючи, що ОСОБА_1 отримала тяжкі тілесні ушкодження із власної необережності, що приховувала від слідства.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 16.08.2019 вищевказана постанова слідчого від 16.05.2018 була скасована та матеріали кримінального провадження повернуті до СВ Тростянецького ВП ГУ НП в Сумській області для досудового розслідування.

Після цього, із метою усунення розбіжностей у висновках судових експертів 19.11.2019 органом досудового розслідування була призначена судово-автотехнічна експертиза, за наслідками проведення якої експерт у своєму висновку за №2033 від 13.12.2019, виходячи із наданих на дослідження вихідних даних, по показах водія ОСОБА_3 та свідка ОСОБА_12 , указав, що у даній дорожній обстановці вирішення питання щодо визначення технічної можливості для водія ОСОБА_3 запобігання наїзду на пішохода та проведення технічного аналізу дій водія щодо відповідності чи невідповідності вимогам пунктів Правил дорожнього руху України позбавлене логічного змісту. Щодо оцінки дій пішохода ОСОБА_1 та чи є у її діях невідповідності вимогам Правил дорожнього руху України, у даній дорожній ситуації, не потребує застосування спеціальних технічних знань і може бути виконано слідчим або судом самостійно, відповідно до вимог розділу 4 Правил дорожнього руху України.

30.12.2019 постановою слідчого СВ Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області Синявського Е.В. кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018, було закрите за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Знову не погодившись із указаним рішенням слідчого Грицькова І.В. звернулася до суду зі скаргою на зазначену постанову слідчого про закриття кримінального провадження від 30.12.2019 та дана скарга була задоволена за ухвалою слідчого судді Тростянецького районного суду Сумської області від 28.01.2020 із підстав того, що оскаржувана постанова слідчого не містила мотивів прийняття такого рішення та їх обґрунтування.

20.02.2020 у кримінальному провадженні №0000367 було винесено постанову про скасування рішення про визнання потерпілою ОСОБА_1 у даному кримінальному провадженні. Дане рішення мотивоване тим, що у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні здобуто достатньо доказів того, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження із власної необережності у результаті падіння на поверхні із положення близького до вертикального, що підтверджується висновком комплексної судово-медичної, медико-криміналістичної, транспортно-трасологічної та судово-автотехнічної експертизи за №24/481/2019 від 11.05.2019 та показами свідків ОСОБА_3 , ОСОБА_12 . Тому ОСОБА_1 не завдана моральна, фізична або майнова шкода у зв`язку із відсутністю взагалі події кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

У ході проведення подальшого досудового розслідування у кримінальному провадженні не було здобуто доказів того, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження у результаті ДТП, а саме наїзду на неї автомобіля, також не встановлені інші свідки даної події.

На підставі того, що оглядом місця ДТП 19.10.2018 не виявлено жодних слідів, характерних для ДТП, на автомобілі ДЕО відсутні будь-які механічні пошкодження, потертості чи нашарування, на одязі та взутті ОСОБА_1 також відсутні сліди та пошкодження, які могли утворитися в умовах ДТП, свідком ОСОБА_12 зазначається, що ОСОБА_1 впала, а також з`ясовано, що ОСОБА_13 знаходилася у стані алкогольного сп`яніння, слідство прийшло до висновку, що подія ДТП у даному випадку відсутня, а ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження із власної необережності. Тому постановою слідчого СВ Тростянецького ВП Охтирського ВП ГУ НП в Сумській області Синявського Е.В. від 21.02.2020 кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №№0000367 від 20.10.2018 було закрите за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України. На даний час постанова не оскаржена і не скасована.

Допитана у судовому засіданні як свідок ОСОБА_14 показала, що у той день вона була у матері вдома на другому поверсі, почула гуркіт. Із вікна бачила, що матір лежала, ноги були на клумбі, лежала набік, на правому боці, машина прямо біля її ноги стояла. Вибігла та побачила, що авто від`їхало, ліве колесо було ноги матері, фари не були увімкнені. Самого наїзду вона не бачила. Матір дзвонила й говорила, що її збила машина. Матір відвезли на швидкій допомозі. ОСОБА_6 разом із слідчим Синявським приходив до матері та пропонували їй 10000 грн., пропонував гроші, щоб матір заяву забрала, але матір відмовилася.

Свідок ОСОБА_15 показала, що є сусідкою ОСОБА_1 . Ця подія відбувалася 2 роки потому. У той день вона була у своїй кімнаті гуртожитку. Почула крики. Виглянула у вікно і побачила, що кричала ОСОБА_16 , просила на допомогу. Біля неї була дочка ОСОБА_17 . Потім вона через 5 хвилин вийшла, побачила, що нога ОСОБА_18 була у крові, лежала вона на правому боці, на спині біля клумби, машина стояла передом приблизно 0,5 метра від ОСОБА_18 . Слідів на автомобілі не було. Дорога там чиста, щебеня та ям немає. ОСОБА_6 стояв біля автомобіля та розмовляв по телефону. Дочка викликала швидку. Приїхала швидка і відвезли ОСОБА_19 у лікарню.

Свідок ОСОБА_12 показав, що того дня він проходив мимо гуртожитку, коли вийшов на дорогу, то побачив автомобіль червоного кольору у нерухомому стані. Почув стук (закрилися двері в авто). Після цього звернув увагу і побачив силует людини, який рухався до під`їзду. Далі він продовжив рух і через декілька кроків почув крик (не розібрав чий). Звука двигуна не чув, машина стояла на тому ж місці. Підійшов до авто у районі переднього бамперу біля лівого краю і запитав у ОСОБА_20 чи потрібна допомога. У цей час ОСОБА_6 набирав номер по телефону. Потерпіла лежала на землі за 2 метри від автомобіля. Самого падіння він не бачив. Це відбувалося від нього метрів за 30, це була доріжка заїзд до гуртожитку і стежка вул.Кеніга у м.Тростянець. Через деякий час за його участю проводився слідчий експеримент. Там був насипаний ґрунт, каміння, асфальт відсутній, ґрунтова дорога. На місці одразу був складений протокол. Також його викликали до районного відділу поліції. Останній раз давав покази на слідчому експерименті. Покази не змінював.

Допитаний як свідок слідчий ОСОБА_10 показав, що про цю події повідомив до поліції ОСОБА_21 . Виїхала оперативна група на місце події. Коли ОСОБА_6 пропонував ОСОБА_22 кошти, він не був свідком, та сам кошти потерпілій не пропонував. Під час проведення досудового розслідування проводився огляд місця події, слідчі експерименти за участю потерпілої, свідків, із кожним учасником окремо, проводилися різні експертизи, у т.ч. комплексна, для усунення протиріччя та для повного встановлення обставин. Оскільки не було установлено ознак, характерних для ДТП (слідів гальмування, слідів на транспортному засобі і таке інше) та ураховуючи інші встановлені обставини було прийнято рішення про закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України.

Заявляючи позовні вимоги до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди у сумі 13476,64 грн. ОСОБА_1 посилалася на те, що нею витрачалися кошти на придбання ліків і супутніх матеріалів необхідних для лікування травм у період 2018-2019 років. У підтвердження заявленої суми матеріальної шкоди позивачкою були надані товарні чеки, квитанції, всього на загальну суму 13476,64 грн. (а.с.3-12), а також листки непрацездатності, довідку до огляду МСЕК про встановлення третьої групи інвалідності та медичні виписки про перебіг хвороби (а.с.13-27).

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Дослідженими судом доказами, зокрема матеріалами кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018, яке було закрите за відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України, при цьому установлено, що ОСОБА_1 отримала тілесні ушкодження внаслідок власної необережності у результаті падіння. Таким чином вина водія ОСОБА_3 не установлена, відсутній будь-який доказ про підтвердження його вини, як то вирок суду чи постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності. Свідки у своїх поясненнях, даних у судовому засіданні, підтвердили лише факт отримання ОСОБА_1 тілесних ушкоджень, і суд не заперечує, щодо отримання останньою таких тілесних ушкоджень, але при цьому свідчень факту наїзду ОСОБА_3 на ОСОБА_1 свідками не підтверджено.

Із дослідженого аудіозапису в судовому засіданні (міститься у матеріалах кримінального провадження), виклику служби «102», на який посилається сторона позивача як доказ причетності ОСОБА_6 до ДТП, вбачається повідомлення відповідача про подію із потерпілою, де ОСОБА_6 не вказує про свою явну причетність до події, зазначаючи, що : «жінка під колесо підлізла і їй ногу переїхав, чи хто зна ?».

Крім того, висновком комплексної судово-медичної , медико-криміналістичної, транспортно-трасологічної, судово-автотехнічної експертизи від 13.05.2019 встановлено, що тілесні ушкодження у вигляді перелома обох кісток лівої гомілки мають загальні ознаки травмування, і не є характерними для ДТП.

Вказаний висновок спростовує інший висновок судово-медичної експертизи від 20.12.2018, який не у повній мірі враховує усі зібрані слідством докази, та на вирішення експерта не були надані усі необхідні вихідні дані, крім медичної документації ОСОБА_1 , тому суд не може прийняти висновки експертизи від 20.12.2018 у підтвердження позовних вимог ОСОБА_1 , так як ці висновки суперечать іншим дослідженим у суді доказам.

Посилання ОСОБА_1 та відчуття удару у гомілку лівої ноги ззаду після того, як вона відійшла від автомобіля, суд не може прийняти як належний доказ того, що наїзд на неї автомобілем під керування відповідача дійсно відбувся, оскільки крім її пояснень, належних і допустимих доказів у підтвердження вказаного факту у суді зібрано не було.

Отже, покласти у провину відповідачу факт даної дорожньо-транспортної події на підставі суперечливих доказів та відсутності обставин підтвердження винних необережних дій водія суд не вбачає підстав.

Відповідно до ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України встановлено, що к ожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як передбачено частиною 6 ст.82 ЦПК України - вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Отже доказів того, що у діях відповідача наявні ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, як про те зазначає позивач суду представлено не було, оскільки кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000367 від 20.10.2018 закрите у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення, передбаченого ст.286 КК України на підставі ст.284 ч.1 п.1 КПК України.

Із огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про відшкодування ОСОБА_3 матеріальної шкоди.

Щодо заявленої ОСОБА_1 позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 200000,00 грн. суд зазначає наступне.

Так, відповідно до ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

-у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів;

-у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

-у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Підставою відповідальності за завдану моральну шкоду згідно зі ст.1167 ЦК України є наявність вини особи, яка вчинила протиправну поведінку стосовно осіб, яким завдано моральну шкоду.

Згідно ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 за №4 (із змінами і доповненнями від 25.05.2001 за № 5) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» (далі - Постанова ПВСУ № 4) під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до абзацу другого пункту 5 Постанови ПВСУ №4 відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діямизаподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 Постанови ПВСУ №4 розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Таким чином, обов`язок доказування протиправності діяння заподіювача - спричинення моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом.

Із досліджених доказів та показів свідків судом не було установлено, що саме з вини відповідача позивачка отримала травму 19.10.2018, також не був встановлений у суді причинний зв`язок між діями відповідача та отриманою позивачкою травмою.

За змістом ч.ч.1-3 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалена судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Проте, позивач не надала жодних доказів у підтвердження протиправності діяння відповідача, причинного зв`язку між таким діяння відповідача та завданням моральної шкоди.

Зазначене узгоджується зі правовою позицією, викладеною Першою судовою палаток Касаційного цивільного суду Верховного Суду у рішенні від 12.09.2018 у справі №335/11779/16-ц, де було вказано, що сама лише наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно, визначивши суб`єкта такої відповідальності.

За указаних обставин суд не знаходить підстав для задоволення позову і у цій його частині.

10.06.2020 між відповідачем та адвокатом Кудіним О.М. укладено договір про надання правничої допомоги.

Згідно акту від 16.06.2020 приймання-передачі наданих послуг по договору вартість наданих послуг з правничої допомоги становить: ознайомлення та вивчення позовної заяви та додатків до неї - 1 год.; консультативна робота та роз`яснення наслідків із приводу заявленої позовної заяви та наслідків ухвалення судового рішення, перевірка актуальних змін у діючому законодавстві на час звернення, обговорення об`єму та виду правничої допомоги та її вартість окремо за кожну стадію правничої допомоги 1 год.20 хв.; узгодження стороною відповідача правової позиції по справі та обговорення заперечень 40 хв.; збирання письмових доказів на обґрунтування заперечень проти позову 40 хв.; складання, узгодження із довірителем та технічне виготовлення, а також подання письмового відзиву та подання письмового відзиву на позовну заяву 3 год. 30 хв.; складання та оформлення договору про надання правничої допомоги, ордеру адвоката на представництво інтересів, акту приймання-передачі виконаних робіт (надання послуг), детальний опис, квитанції про оплату гонорару 50 хв.; представництво інтересів відповідача у суді, виступи як представника при допиті сторін, надання пояснень, виступ у судових дебатах. Всього витрачено часу адвокатом фактично 8 годин + попередньо (орієнтовно) у судових засіданнях 2 години = 10 годин.

Узгоджена вартість правничої допомоги за одну годину становить 800,00 грн. Таким чином 800,00 х 10 год. = 8000 грн., що становить загальну вартість правничої допомоги адвоката.

Фактично сплачено адвокату у якості гонорару за надання правничої допомоги по справі 7000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера від 16.06.2020 (а.с.39-43).

Згідно ч.1,3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в т.ч. і витрати на професійну правничу допомогу.

За змістом ч.1,2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Суд вважає, що обґрунтована та достатня сума витрат на правничу допомогу в розмірі 7000,00 грн., заявлена стороною відповідача, відповідно до наданих доказів у підтвердження понесених відповідачем судових витрат.

У відповідності до ст.141 ЦПК України судовий збір у справі компенсується за рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.10-13,137,141,259,264,265,279,354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_20 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної події - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_20 витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 (сім тисяч) грн. 00 коп.

Позивач: ОСОБА_16 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: ОСОБА_21 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 ).

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення або з дня складення повного судового рішення у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до Сумського апеляційного суду через Тростянецький районний суд Сумської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складене 28.12.2020.

Суддя О.С.Линник