єдиний унікальний номер справи 423/1792/19
номер провадження 2/423/107/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

12 лютого 2020 року Попаснянський районний суд Луганської області в складі:

головуючого судді Архипенко А.В.

за участю секретаря судового засідання Іваненко С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження, в залі суду в м. Попасна цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, яка виникла при звільненні працівника, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 грошові кошти, виплачені за невідпрацьовані дні відпустки в сумі 2115,97 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1921,00 грн. В обгрунтування позову зазначив, що позивачв період з 19.02.1997 по 29.05.2018 знаходився у трудових відносинах з ОСОБА_1 , який на день звільнення працював слюсарем з рухомого складу 5-го розряду в структурному підрозділі «Попаснянське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» Публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

У відповідності до запису № 15 трудової книжки НОМЕР_1 ОСОБА_1 , він був прийнятий 19.07.1997 до локомотивного депо Попасна "Донецька залізниця".

У відповідності до запису № 8 трудової книжки НОМЕР_1 17.07.2008 року локомотивне депо Донецької залізниці перейменовано в локомотивне депо Попасна Державного підприємства "Донецька залізниця" на підставі наказу начальника депо № 146 від 16.03.2009 р.

01.12.2015р. Державне підприємство «Донецька залізниця» реорганізоване шляхом злиття у публічне акціонерне товариство «Українська залізниця» та утворено регіональну філію «Донецька залізниця» на підставі закону України від 23.02.2012р. № 4442- IV та Постанови КМУ № 200 від 25.06.2014р. «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця».

Постановою Кабінету Міністрів України № 200 від 25.06.2014 року «Про утворення публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» утворено Публічне акціонерне товариство "Українська залізниця", 100 відсотків акцій якого закріплюються в державній власності, на базі Держаної адміністрації залізничного транспорту (код згідно з ), підприємств та установ залізничного транспорту загального користування, які реорганізовуються шляхом злиття.

У відповідності до запису № 13 трудової книжки НОМЕР_1 01.12.2015р. локомотивне депо Попасна Державного підприємства «Донецька залізниця» реорганізоване у структурний підрозділ «Попаснянське локомотивне депо» регіональної філії «Донецька залізниця» публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» на підставі наказу від № 1/Н від 03.12.2015р. На підставі наказу № 77-в від 28.03.2014р. ОСОБА_1 знаходився у щорічній відпустці з 14.04.2014р. по 21.05.2014р. включно за робочий рік 2014-2015р. тривалістю 34 календ. дні, у зв`язку з чим відповідачу були нараховані відпускні у розмірі 4766,46 грн. та проведено в квітні 2014р. зарахування на картковий рахунок відповідача заробітної плати в розмірі 4800,00 грн. в тому разі відпускні у розмірі 3786,48 грн. (з урахуванням загальнообов`язкових відрахувань). Відповідач використав чергову відпустку за період з 19.02.2014р. по 18.02.2015р. в повному обсязі та отримав нараховані йому відпускні за вказаний період. Після закінчення щорічної відпустки, відповідач не вийшов на роботу, та період з 22.05.2014 по 29.05.2018 (включно по дату звільнення) був відсутній на роботі з невідомих причин. Наказом по структурному підрозділу «Попаснянське локомотивне депо регіональної філії Донецька залізниця Публічного акціонерного товариств «Українська залізниця» від 29.05.2018р. №94/ос, відповідач 29.05.2018 був звільнений за п. 4. ст. 40 КЗпП України. У відповідності до приписів ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата усіх сум, що належать йому від підприємства провадиться в день звільнення. В день звільнення, позивач провів розрахунок грошових коштів, які належали б відповідачу при звільнені та зробив остаточний розрахунок який свідчить про зайво виплачені кошти у розмірі 2115,97 грн. (з урахуванням загальнообов`язкових відрахувань) за 19 календарних днів відпустки, що були надані в рахунок невідпрацьованої частини за період з 22.05.2014р. по 18.02.2015р. Здійснити відповідні відрахування із заробітної плати відповідача при його звільненні не виявилось за можливе у зв`язку з відсутністю нарахованих коштів при звільнені, бо відповідач після закінчення відпустки в період з 22.05.2014р по 29.05.2018 (включно) не працював та був відсутній на роботі з невідомих причин в наслідок чого заробітна плата йому не нараховувалась. Таким чином, нарахування відповідачу в квітні-травні 2014р. заробітної плати за час його відпустки виявилося надмірним, бо відповідач не відпрацював частину робочого року (з травня 2014 по лютий 2015р.) тобто належний строк і втратив право на відповідну частину виплат заробітної плати. Відповідач зобов`язаний був після закінчення відпустки вийти на роботу та відпрацювати період з 22.05.2014р. по 18.02.2015р. в рахунок наперед отриманої відпустки тривалістю 19 календарних днів, але відповідач цього не зробив, бо не вийшов на роботу з невідомих причин та не відпрацював зайво отриману заробітну плату. На адресу відповідача 26.07.2018р. було направлено повідомлення від 26.07.2018р. № 6/11-1220 про суму заборгованості по заробітній платі та добровільному відшкодуванню заборгованості. На дату подачі позовної заяви, відповідач не здійснив в добровільному порядку відшкодування надмірно отриманої заробітної плати за час невідпрацьованої відпустки. Представник позивача ОСОБА_2 подала до суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився і не повідомив суд про причини неявки, хоч належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті "Судова влада України" ,про що є відомості в матеріалах справи. Відзив на позовну заяву не надав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного.

Предметом даного судового розгляду є вирішння питання стягнення з відповідача зайво отриманих коштів за дні відпустки, що регулюється положеннями ЗУ "Про відпустки", КЗпП, Цивільного Кодексу України. Так, згідно ст. 10 Закону України "Про відпустки" - щорічні відпустки за другий та наступні роки роботи надаються працівникові в будь-який час відповідного робочого року. Згідно ст. 21 Закону України "Про відпустки" заробітна плата працівникам виплачується за час відпустки не пізніже ніж за три дні до її початку.

Згідно ст 21 КЗпП - працівник зобов`язується виконувати роботу на підставі трудових відносин із роботодавцем.

Згідно ст.1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути безпідставно набуте майно в натурі відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Враховуючи визначені правові положення суд зазначає.

19.02.1997 року ОСОБА_1 було прийнято на роботу до Державного підприємства «Донецька залізниця» локомотивного депо Попасна на посаду слюсаря по ремонту подвижного складу по першому розряду відповідно до наказу № 105 від 18.02.1997.(а.с.3) На підставі наказу № 77-в від 28.03.2014р. ОСОБА_1 була надана щорічна відпустка за період роботи з 19.02.2014 по 18.02.2015 включно на 28 календарних днів та додаткова відпустка за роботу з шкідливими і важкими умовами праці на 6 календірних днів з 14.04.2014р. по 21.05.2014р. включно (а.с.5). Відповідно до платіжної відомості № 98 від 04.04.2014р. ОСОБА_1 у квітні 2014р. було проведено зарахування на картковий рахунок заробітна плата в розмірі 4800,00 грн.(а.с.6) Відповідно до довідки №6/12-784 від 13.05.2019р., відповідачу були нараховані відпускні у розмірі 4766,46 грн., з урахуванням загальнообов`язкових відрахувань у розмірі 3786,48грн. (а.с.9) Відповідно до наказу № 94/ос від 29.05.2018 року ОСОБА_1 був звільнений з роботи відповідно до ст.40 п.4 КЗпП України за прогул без поважних причин (а.с.8). 26.07.2018 року позивачем на адресу відповідача було надіслано повідомлення про добровільне відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, зазначену в позові, яке відповідачем було отримано та проігноровано. Суд, аналізуючи письмові матеріали справи приходить до висновку, що ОСОБА_1 не виконав умови трудового законодавства та не відпрацював період, за який отримав нараховану йому заробітну плату за період відпустки за фактично відпрацьований час, не вийшов на работу після закінченя відпустки з невідомих причин.

А так, судом встановлено, що відповідач отримав нараховану йому заробітну плату за період відпустки, не відпрацювавши фактично відповідний період, тим самим набув майно у виді грошових коштів роботавця і зберігає його у себе неправомірно, та не повернув його на вимогу позивача в порушення вимог ст.1212 ЦК України.

Таким чином, позивачем доведено, що відповідач надмірно отримав заробітну плату за час відпустки, не відпрацював певний період, за які нараховано оплату щорічної відпустки та не повернув добровільно позивачу надмірно отримані кошти.

Вирішуючи даний позов, суд на підставі положень ст. 141 ЦПК України, враховуючи задоволення позову на користь позивача, вважає необхдіним стягнути з відповідача судовий збір, у сумі 1921,00 грн., який позивач поніс у зв`язку з подачею данного позову, що підтверджується копією платіжного доручення № 1837824 від 14.05.2019 року. На підставі викладеного, ст. 1212 ЦК України, положень Закону України "Про відпустки" та КЗпП, керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 81, 141 ч.1, 263, 264, 265, 280-284 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» до ОСОБА_1 про стягнення суми заборгованості, яка виникла при звільненні працівника - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариство «Українська залізниця» (ЄДРПОУ 40075815) в особі (Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» (ЄДРПОУ 40150216) поточний рахунок 260083 00878291 в ТВБ 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106) грошові кошти, виплачені за невідпрацьовані дні відпустки у сумі 2115 (дві тисячі сто п`ятнадцять) гривень 97 коп.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (ІПН НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариство «Українська залізниця» () в особі Регіональної філії «Донецька залізниця» акціонерного товариства «Українська залізниця» () поточний рахунок НОМЕР_3 в ТВБ 10004/0149 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 335106) витрати по сплаті судового збору у сумі 1921 ( одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя А.В. Архипенко