Провадження по справі №2/635/1407/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року сел. Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючої судді Березовської І.В.,

за участі представника позивача ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання Калягіна М.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом шляхом пред`явлення позовної заяви до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, яким просить:

визнати укладеною додаткову угоду від 17 липня 2019 року до договору оренди землі б/н від 14 грудня 2016 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19523149;

визнати укладеною додаткову угоду від 17 липня 2019 року до договору оренди землі б/н від 14 грудня 2016 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19521290;

визнати укладеною додаткову угоду від 17 липня 2019 року до договору оренди землі б/н від 14 грудня 2016 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19403659;

визнати укладеною додаткову угоду від 17 липня 2019 року до договору оренди землі б/н від 14 грудня 2016 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19420233;

визнати укладеною додаткову угоду від 17 липня 2019 року до договору оренди землі б/н від 14 грудня 2016 року, реєстраційний номер в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 119421124, а також стягнути з відповідача на його користь судові витрати по справі.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилався на те, що згідно договорів оренди землі від 14 грудня 2016року, укладених між ним та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, йому на праві оренди належать земельні ділянки загальною площею 72,7636 га державної власності сільськогосподарського призначення, які знаходяться за межами населеного пункту Лук`янцівської сільської ради на території Харківського району Харківської області, а саме: кадастровий номер :01:004:0134, площа 14,0875 га, реєстраційний номер 19421124; кадастровий номер :01:004:0133, площа 14,4497 га., реєстраційний номер 19420233; кадастровий номер :01:004:0132, площа 14,8806га., реєстраційний номер 19403659;кадастровий номер :01:004:0131, площа 14,1213га., реєстраційний номер 19521290; кадастровий номер :01:004:0130, площа 15,2245га., реєстраційний номер 19523149. Вказані договори зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 17 березня 2017 року, 13 березня 2017 року, 10 березня 2017 року.

За умовами договорів оренди щорічна орендна сплата за минулі роки була оплачена позивачем повністю.

Позивач зазначає, що з огляду на те, що нормативно грошова оцінка вище зазначених земельних ділянок змінилася, ним до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області був направлений лист-пропозиція про внесення змін до договорів оренди землі від 14 грудня 2016 року та три примірника додаткових угод від 17 липня 2019 року.

Додатковими угодами від 17 липня 2019 року до Договорів оренди землі від 14 грудня 2016 року позивачем було запропоновано внести зміни до Договорів оренди землі в такій частині: п. 5 розділу «Об`єкт оренди» щодо розміру нормативної грошової оцінки земельної ділянки та п. 9 розділу «Орендна плата» щодо розрахунку орендної плати від нової нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

Орендар повідомив орендодавця у встановлені строки про зміну нормативно грошової оцінки та укладання додаткових угод до договорів оренди землі від 14 грудня 2016 року, подав лист-повідомлення та три примірника додаткових угод від 17 липня до договорів оренди землі від 14 грудня 2016 року.

Проте, 27 серпня 2019 року позивачем отримана відповідь ГУ Держгеокадастру у Харківській області, якою відповідач повідомив про відмову підписати додаткові угоди, у зв`язку з чим позивач звертається до суду з зазначеним позовом.

Суд, вислухавши думку представника позивача, перевіривши матеріали справи, прийшов до висновку про закриття провадження у справі, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14 грудня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки державної власності з кадастровим номером :01:004:0131 площею 14,1213 га землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (багаторічні насадження). Згідно п. 14 зазначеного договору земельна ділянка передана ОСОБА_2 в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 грудня 2016 року цільове призначення земельної ділянки :01:004:0131: для ведення фермерського господарства, вид використання земельної ділянки: для ведення фермерського господарства.

14 грудня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки державної власності з кадастровим номером :01:004:0132 площею 14,8806 га землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (багаторічні насадження). Згідно п. 14 зазначеного договору земельна ділянка передана в оренду ОСОБА_2 для ведення фермерського господарства.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 грудня 2016 року цільове призначення земельної ділянки :01:004:0132: для ведення фермерського господарства, вид використання земельної ділянки: для ведення фермерського господарства.

14 грудня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки державної власності з кадастровим номером :01:004:0133 площею 14,4497 га землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (багаторічні насадження). Згідно п. 14 зазначеного договору земельна ділянка передана в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 29 грудня 2016 року цільове призначення земельної ділянки :01:004:0133: для ведення фермерського господарства, вид використання земельної ділянки: для ведення фермерського господарства.

14 грудня 2016 року між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та ОСОБА_2 укладено договір оренди земельної ділянки державної власності з кадастровим номером :01:004:0131 площею 14,0875 га землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (багаторічні насадження). Згідно п. 14 зазначеного договору земельна ділянка передана в оренду для ведення фермерського господарства.

Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 30 грудня 2016 року цільове призначення земельної ділянки :01:004:0131: для ведення фермерського господарства, вид використання земельної ділянки: для ведення фермерського господарства.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_2 є засновником та головою фермерського господарства «Яблуневе Агро», зареєстрованого 28 березня 2019 року за № 0028145 як юридична особа, та засновником Фермерського господарства «Агро Союз», зареєстрованого 11 березня 2018 року за № 0027928 як юридична особа, про що свідчать Витяги з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань серії.

Реалізуючи дискрецію при визначенні предметної та/або суб`єктної юрисдикції справ, суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно із частиною першою статті 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України встановлено, що юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.

Статтею 20 Господарського процесуального кодексу України визначено особливості предметної та суб`єктної юрисдикції господарських судів, якими уточнено коло спорів, що розглядаються господарськими судами, та встановлено, що господарські суди розглядають справи у спорах, які виникають у зв`язку зі здійсненням господарської діяльності та інші справи у визначених законом випадках, зокрема: справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні правочинів у господарській діяльності, крім правочинів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем; справи у спорах щодо права власності чи іншого речового права на майно (в тому числі землю) крім спорів, стороною яких є фізична особа, яка не є підприємцем.

За змістом положень Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян та підлягає державній реєстрації як юридична особа або ФОП.

У справі, яка розглядається, фермерські господарства як юридичні особи зареєстровані в установленому законом порядку після отримання позивачем прав на земельні ділянки, виділені для ведення фермерського господарства, а тому суд вважає, що спір підвідомчий господарському суду.

Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян зі створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону.

Відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються Конституцією України, Земельним кодексом України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом.

Право на створення фермерського господарства має кожний дієздатний громадянин України, який досяг 18-річного віку та виявив бажання створити фермерське господарство. Для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради (частина перша статті 5, частина перша статті 7 Закону України «Про фермерське господарство»).

Після одержання засновником державного акта на право власності на земельну ділянку або укладення договору оренди земельної ділянки та його державної реєстрації фермерське господарство підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законом для державної реєстрації юридичних осіб (стаття 8 згаданого Закону).

Тобто, можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства.

Зі змісту положень статті12 Закону України «Про фермерське господарство» вбачається, що земельні ділянки, які використовуються фермерським господарством на умовах оренди, входять до складу земель фермерського господарства.

З комплексного аналізу норм статей1,5,7,8,12 Закону України «Про фермерське господарство» можна зробити висновок, що після укладення договору тимчасового користування землею, у тому числі на умовах оренди, фермерське господарство реєструється в установленому законом порядку і з дати реєстрації набуває статусу юридичної особи. З цього часу обов`язки землекористувача земельної ділянки здійснює фермерське господарство, а не громадянин, якому вона надавалась.

Оскільки фермерські господарства є юридичними особами, їхні земельні спори з іншими юридичними особами, у тому числі з центральним органом виконавчої влади, який реалізує політику у сфері земельних відносин, щодо користування земельними ділянками, наданими із земель державної або комунальної власності, підвідомчі господарським судам.

Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного суду від 13 березня 2018 року у справі № 348/992/16-ц.

Отже, судом встановлено, що між позивачем ОСОБА_2 та Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області укладено договори оренди земельних ділянок з метою ведення фермерського господарства на підставі Закону України «Про фермерське господарство». Після державної реєстрації цього договору позивачем засновані фермерські господарства, які зареєстровані як юридичні особи. Тобто у правовідносинах користування спірними земельними ділянками відбулася фактична заміна орендаря і обов`язки землекористувача земельних ділянок перейшли до фермерського господарства з дня його державної реєстрації, а тому сторонами у спірних правовідносинах мають бути юридичні особи.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Керуючись п. 1 ч. 1 ст.255, ст. 256 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання укладеними додаткових угод до договорів оренди землі.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційні касаційні скарги подаються учасниками справи до або через Харківський районний суд Харківської області.

Повний текст ухвали складено 09 листопада 2020 року.

Суддя І.В. Березовська