Єдиний унікальний номер № 616/544/20
Провадження № 2/616/237/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«15» грудня 2020 року Великобурлуцький районний суд

Харківської області

в складі: головуючого судді РИКОВА М.І.

за участю секретаря

судового засідання ШЕГДИ В.М.,

Справа № 616/544/20,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Великий Бурлук справу за позовом ОСОБА_1 до Великобурлуцької територіальної громади в особі Великобурлуцької селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до Великобурлуцької територіальної громади в особі Великобурлуцької селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в якій просить визнати за нею право на 1/4 частки права на земельну частку (пай) в розмірі 5,85 в умовних кадастрових гектарів, у землях колишнього АСТ «Нива» с. Плоске, Великобурлуцького району, Харківської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_5 .

На обґрунтування позову ОСОБА_3 вказала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_5 , який мав право на 1/2 земельну частку (пай) у землях колишнього АСТ «Нива» с. Плоске, Великобурлуцького району, Харківської області розміром 5,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, яке належало померлій ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_6 , спадкоємцями якої були її діти: син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_7 , які прийняли спадщину, подавши заяву про прийняття спадщини до Великобурлуцької державної нотаріальної контори, але не оформили своїх спадкових прав. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), зареєстровано 12 грудня 1996 року за № 33 сертифікат на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0082032, бувшого АСТ «Нива», розташованої на території Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області на ім`я ОСОБА_6 та видано громадянину про що свідчить відмітка про отримання. Проте оригінал сертифіката була втрачено. Інших спадкоємців за законом або за заповітом після смерті ОСОБА_6 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 , які б могли претендувати на спадщину після її смерті немає.

Спадкоємцями першої черги за законом після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 є його діти: донька ОСОБА_3 та донька ОСОБА_4 , які прийняли спадщину та подали відповідні заяви до Великобурлуцької державної нотаріальної контори, але не оформили своїх спадкових прав. Інших спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає. В березні 2020 року позивач звернулась до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області з метою одержання свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 її батька ОСОБА_5 на 1/4 частки права на земельної частки (пай), однак державним нотаріусом Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області Марченко Н.І. їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом через відсутність оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0082032.

За таких обставин, позивач позбавлена можливості оформити своє право на земельну частку (пай) через втрату правовстановлюючого документа (сертифіката), а тому вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на земельну частку (пай).

Позивач та її представник про розгляд справи були повідомлені завчасно та належним чином, судову повістку отримано 03.12.2020 (а.с.46), представник позивача - адвокат Хуторненко Е.В., діючи за дорученням і в інтересах позивача, про розгляд даної справи був повідомлений належним чином. На адресу суду надав заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.48).

Відповідач - Великобурлуцька територіальна громада в особі Великобурлуцької селищної ради Харківської області, були повідомлені належним чином, судову повістку отримано 02 грудня 2020 року, на адресу суду надано заяву про розгляд вказаної справи без представника селищної ради (а.с.36).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, судову повістку отримала 03 грудня 2020 року про що свідчить відмітка в розписці (а.с.45). На адресу суду надійшла заява, в якій ОСОБА_4 просить розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.35).

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності сторін за доказами, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

У відповідності зі ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Відповідно до ч.3 п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України „Про судову практику у справах про спадкування" у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_6 (а.с.11).

Відповідно до копії сертифіката на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0082032 ОСОБА_6 на підставі рішення Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 602 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності АСТ «НИВА» розміром 6,34 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості) (а.с.10).

Розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області від 06 березня 2000 року про дозвіл на уточнення і затвердження уточненого розміру та вартості земельної частки (паю) АСТ «НИВА» дозволено провести уточнення розміру та вартості земельної частки (паю) по АСТ «НИВА» та затверджено уточнений розмір земельної частки (паю) 19 170 грн 00 к., кількість осіб, що мають право на земельну частку (пай) 1 127 чоловік. Дозволено виготовити та видати сертифікати на право на земельну частку (пай), згідно списку, що додається, та внести відповідні зміни в сертифікати, що видані згідно з розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації від 26 листопада 1996 року № 602 (а.с.21).

У відповідності до п.4 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року, Цивільний Кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності.

Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

П.5 Прикінцевих та Перехідних положень Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року Правила книги шостої Цивільного Кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.

Відповідно до роз`яснень, наданих у пункті першому Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного Кодексу України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 01 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються Цивільним Кодексом України.

Статтею 12 Закону України «Про власність», який діяв на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_3 , втратив чинність на підставі Закону N 997-V від 27.04.2007, ВВР, 2007, N 33, ст.440, однією з підстав виникнення права власності є спадкування. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно положень ст.524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Згідно ст.548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями.

Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Положеннями ст.549 ЦК УРСР визначено дії, що свідчать про прийняття спадщини.

Так, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину:

1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном;

2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців.

Згідно з пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при вирішенні вимог про встановлення факту прийняття спадщини і місця її відкриття суд має виходити з положень статей 526 і 549 ЦК УРСР, згідно з якими місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження майна або його основної частини. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подання ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого ССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

Згідно ч.3 ст.158 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав.

Судом також встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 75 років помер ОСОБА_5 , про що 05 грудня 2014 року зроблено запис за № 124. Місце смерті вказаної особи є смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область (а.с.17).

Відповідно до ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

З листа відділу у Великобурлуцькому районі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області від 14.04.2020 вихід. № 31-20-0,23.15-66/106-20 вбачається, що нормативна грошова оцінка земельної частки (паю) розміром 5,85 в умовних кадастрових гектарах бувшого АСТ «НИВА», розташованої на території Великобурлуцької селищної ради, Великобурлуцького району, Харківської області, підтверджена Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0082032, виданого ОСОБА_6 станом на 01.01.2020 р. становить 161 449 грн 74 к., розмір земельної частки (паю) 5,85 в умовних кадастрових гектарах уточнено та затверджено розпорядженням Великобурлуцької районної державної адміністрації Харківської області № 182 від 06 березня 2000 року (а.с.18).

Сертифікат на право на земельну частку (пай), серії ХР № 0082032, що зареєстрований 12 грудня 1996 року за № 33, який було видано ОСОБА_6 втрачений про що у районній газеті «Вісник Великобурлуччини» за № 23 від 07 червня 2019 року було зроблено оголошення (а.с.20).

За життя ОСОБА_6 заповіту на випадок своєї смерті не залишила. Спадкоємцями першої черги після її смерті є її син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_7 , які прийняли спадщину, подавши відповідні заяви до Великобурлуцької державної нотаріальної контори, однак не оформили своїх спадкових прав, справа № 39/1998.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 05 грудня 2014 року ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17). Заповіту ОСОБА_5 на випадок своєї смерті не залишив.

Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 26 січня 1965 року померлий ОСОБА_5 є батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.14), якій після реєстрації шлюбу було присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_9 », що убачається з витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с.16). Також ОСОБА_5 має доньку ОСОБА_4 .

З постанови державного нотаріуса Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області вбачається, що ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 їх батька ОСОБА_5 . До складу спадкового майна входить 1/2 частка права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності бувшого Акціонерного сільськогосподарського товариства «НИВА», с. Плоске, Великобурлуцького району, Харківської області, розміром 5,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідченого Сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР № 0082032. Вищевказане право на земельну частку (пай) належить ОСОБА_6 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , спадкоємцями якої були діти: син ОСОБА_5 та донька ОСОБА_7 , які прийняли спадщину і подали відповідні заяви до Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області, спадкова справа 3 39/1998, але не оформили своїх спадкових прав.

Внаслідок відсутності правовстановлюючого документа щодо належності права на земельну частку (пай) спадкодавцю, державний нотаріус Великобурлуцької державної нотаріальної контори Харківської області відмовила ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого їх батька ОСОБА_5 , що убачається з постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08 квітня 2012 року (а.с.11).

За приписами п.п. 10, 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК ( 435-15) право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай).

Статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власника земельних часток (паїв)» передбачено, що до осіб, які мають право на земельну частку (пай) відносяться громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом.

Згідно ст.2 цього Закону основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

На врегулювання земельного питання з метою забезпечення правильного однакового застосування законодавства при розгляді судами земельних та пов`язаних із земельними відносинами майнових спорів Пленумом ВСУ винесено Постанову «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, де п.24 зазначено, що сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення земельної ділянки в натурі (на місцевості) та видачі державного акта про право власності на землю.

Відповідно до п.п.16-17 Перехідних положень ЗК України громадянам власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. В разі смерті власника такого сертифіката, спадкування права на земельний пай здійснюється за нормами чинного законодавства, згідно норм ЦК України.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, як передбачено ст.1217 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно ч.2 ст.1223 ЦК України у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

ОСОБА_3 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_5 .

ОСОБА_5 є рідним батьком позивача ОСОБА_3 і дана особа є спадкоємцем за законом.

Отримати свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно у виді права на земельну частку (пай) позивач не має можливості з тих підстав, що оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) було втрачено.

Виходячи з вищевикладеного, позовні вимоги позивача про визнання права на 1/4 Права на земельну частку (пай), яке належало померлому ОСОБА_5 підлягають задоволенню.

Згідно з п.3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування" № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року, у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) видача нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачена. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування.

ОСОБА_3 скористалась своїм правом, звернувшись до суду із відповідним позовом про визнання її права на 1/4 частки права на земельну частку (пай) у порядку спадкування за законом. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити неможливо, а набуття позивачем права на 1/4 частки Права на земельну частку (пай) не порушує права та законні інтереси інших осіб.

Враховуючи те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) позивач не має, оскільки його було втрачено, однак ОСОБА_3 входить до кола спадкоємців за законом, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, оскільки це не порушує права, свободи чи охоронювані законом інтереси інших осіб. Суд вважає необхідним визнати за позивачем, як спадкоємицею першої черги за законом, право на 1/4 частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності бувшого АСТ «НИВА» с. Плоске, Великобурлуцького району, Харківської області, розміром 5,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13, 76-81, 82, 89, 206, 211, 247, 263-265 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_3 до Великобурлуцької територіальної громади в особі Великобурлуцької селищної ради Харківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ОСОБА_4 про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженкою смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 , в порядку спадкування за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 право на 1/4 частки права на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності бувшого Акціонерного товариства «НИВА», с. Плоске, Великобурлуцького району, Харківської області, розміром 5,85 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай), серія ХР № 0082032.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через Великобурлуцький районний суд Харківської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Позивач: ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка смт. Великий Бурлук, Великобурлуцького району, Харківської області, реєстраційний номер платника податків НОМЕР_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , виданий Великобурлуцьким РВ УМВС України в Харківській області 26 червня 1998 року, зареєстрована та проживаюча за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідач: Великобурлуцька селищна об`єднана територіальна громада в особі Великобурлуцької селищної ради Великобурлуцького району Харківської області, місцезнаходження: вул. Центральна, буд.40, смт. Великий Бурлук, Великобурлуцький район, Харківська область, код ЄДРПОУ: 04399192.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , реєстраційний номер платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 .

Повний текст рішення виготовлено та підписано 15 грудня 2020 року.

Головуючий Суддя Великобурлуцького районного суду

Харківської області М.І.РИКОВ