Справа № 487/6304/20
Провадження № 2-н/487/909/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року м. Миколаїв

Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Сухаревич З.М., розглянувши заяву Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,-

ВСТАНОВИВ:

27 жовтня 2020 року МКП «Миколаївводоканал» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, в якій просить стягнути з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 борг за спожиті послуги водопостачання та водовідведення у сумі 11 323,28 грн., посилаючись на порушення боржником вимоги ст.526 ЦК України, тобто не виконання належним чином зобов`язання відповідно до умов договору, та витрати на сплату судового збору в сумі 210,20 грн.

Відповідно до п.3 ч. 1ст.161 ЦПК України судовий наказ може бути видано, у разі якщо заявлено вимогу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, телекомунікаційних послуг, послуг телебачення та радіомовлення з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих заявником на суму заборгованості.

Згідно п. 5 ч.1 ст.165 ЦПК України суддя відмовляє у видачі судового наказу, якщо з моменту виникнення права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність, встановлену законом для такої вимоги, або пройшов строк, встановлений законом для пред`явлення позову в суд за такою вимогою.

Статтею 256 ЦК України встановлено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. (ч. ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України).

Зі змісту заяви про видачу судового наказу та додатків до нього вбачається що сума боргу, яку просить стягнути заявник, нарахована за період з червня 2011 року (вже існувала заборгованість) по лютий 2020 року.

Оскільки заява про видачу судового наказу подана до суду 27 жовтня 2020 року, то з моменту виникнення у заявника права вимоги пройшов строк, який перевищує позовну давність.

Отже, враховуючи зазначені обставини, суд вважає потрібним відмовити у видачі судового наказу.

Згідно з ч. 2 ст. 164 ЦПК України у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

У разі пред`явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за подання позовної заяви.

На підставі викладеного, керуючись ст.164 -167, 258-261, 353, 354 ЦПК, -

УХВАЛИВ:

Відмовити у видачі судового наказу за заявою Міського комунального підприємства «Миколаївводоканал» про видачу судового наказу про стягнення боргу за спожиті послуги водопостачання та водовідведення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 .

Роз`яснити заявнику, що відмова у видачі судового наказу з підстав, передбачених пунктами 3-6 частини 1 статті 165 цього Кодексу, унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання її суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо або через Заводський районний суд м. Миколаєва до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: З.М. Сухаревич