Провадження № 2/161/3368/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

27 листопада 2020 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючого - судді Олексюка А.В.,

при секретарі Самсрнюк Ю.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача Служба у справах дітей Луцької міської ради, про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та збільшення розміру аліментів, мотивуючи свої вимоги тим, що з часу народження сина позивач та відповідач проживають окремо, відповідач долею своєї дитини не цікавиться, у вихованні та утриманні спільного з позивачкою сина - ОСОБА_3 участі не приймає протягом 2019-2020 років, не приймає участі у матеріальному забезпеченні сина. Додає, що на зустріч до дитини відповідач не з`являється, жодним чином не намагається влагодити ті недоліки в своїх діях, якими порушує права та інтереси дитини, зокрема страждає на алкогольну залежність, агресивний у побуті, а тому просить суд позбавити останнього батьківських прав щодо сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Окрім того, вказує, що рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/7311/16-ц від 11.07.2016 присуджено стягувати з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина у розмірі 1000 грн. щомісячно, які відповідач не сплачує, ухиляється від матеріального забезпечення сина, внаслідок чого станом на день звернення до суду у відповідача існує заборгованість у розмірі 18 000 грн. Зауважує, що син знаходиться на її повному утриманні, потребує коштів на фізичний, інтелектуальний, моральний, культурний та соціальний розвиток, що позивачка не здатна матеріально належним чином забезпечити дитину. Встановлений судом розмір аліментів станом на сьогоднішній день з врахуванням вікових потреб дитини, не може бути достатнім для належного його забезпечення. Наголошує на тому, що відповідач є працездатного віку, обмежень у фізичних навантаженнях не має, на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб не має, а тому просить суд збільшити розмір стягуваних з відповідача ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 1000 грн. на 1500 грн. щомісячно.

Ухвалою від 26.08.2020 позовну заяву прийнято до провадження, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Представником позивача ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про приєднання до матеріалів справи доказів, а саме копії документів: характеристики відповідача, довідки КНП «Рожищенська центральна районна лікарня» Рожищенської райради від 29.07.2020, пояснень відповідача, надані в межах кримінального провадження щодо притягнення останнього до кримінальної відповідальності за злісне ухилення від сплати аліментів на дитину, вироку Рожищенського районного суду Волинської області від 29.09.2020, довідки КЗ «ДНЗ ясла-садок №39 Луцької міської ради» №28 від 95.10.2020, довідок про доходи позивачки.

В судове засідання представник позивача не з`явилась, попередньо подала заяву про розгляд справи за її відсутності, просила позов задовольнити, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач в судові засідання не з`являвся, хоча належним чином був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Луцької міської ради, Перій С.М. , 07.10.2020 подала до суду клопотання про розгляд справи у відсутності представника третьої особи.

Окрім того, представником позивача 20.11.2020 надано для приєднання до матеріалів справи копію листа Служби у справах дітей Луцької міської ради від 09.10.2020 про затвердження висновку служби у справах дітей від 05.10.2020 №196 «Про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 », роздруківку з ЄДР судових рішень вироку Рожищенського районного суду з відмітною про набрання законної сили станом на 30.10.2020, копію повідомлення Рожищенського районного сектору філії ДУ «Центр пробації» у Волинській області від 04.11.2020 про прийняття до виконання судового рішення від 03.11.2020 щодо ОСОБА_2

27.11.2020 до суду від представника третьої особи надійшли копія висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради №196 від 05.10.2020 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 , копія рішення Виконавчого комітету Луцької міської ради №588-1 від 08.10.2020 про затвердження висновку Служби у справах дітей Луцької міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 .

Статтею 280 ЦПК України передбачено можливість ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, у разі належним чином повідомленого відповідача про дату, час та місце судового засідання.

Суд вважає можливим, ухвалити по справі заочне рішення, суд відповідно до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку.

Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18.07.2014. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 24.10.2016 шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с. 11).

20.12.2016 позивачем змінено прізвище з « ОСОБА_1 » на « ОСОБА_1 », про що складений відповідний актовий запис (а.с.9).

Від шлюбу у сторін народилася дитина - син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.10).

Рішенням Луцького міськрайонного суду у справі №161/7311/16-ц від 11.07.2016 постановлено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментина утримання неповнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, починаючи з 18.05.2016 і до досягнення дитиною повноліття. Дане рішення суду набрало законної сили є чинним (а.с.12-14).

На підставі вищевказаного рішення, 27.07.2016 Луцьким міськрайонним судом видано виконавчий лист (а.с.15).

Примусове стягнення аліментів за вказаним виконавчим листом здійснюється Рожищенським районним відділом державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) з 31.03.2019. На виклики державного виконавця відповідач не з`являється, щодо ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження боржника у праві полювання, виїзду за межі України, керування транспортними засобами, користування зброєю, накладено штраф у зв`язку із виникненням та непогашенням заборгованості по сплаті аліментів понад рік (а.с.17-24).

Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 01.07.2020, за період з 01.01.2019 по 01.07.2020 заборгованість ОСОБА_2 по сплаті аліментів становить 18 000 грн. (а.с.25-26).

Згідно витягу з ЄРДР від 28.07.2020 за заявою ОСОБА_1 , відносно ОСОБА_2 розпочато кримінальне провадження за ч. 1 ст. 164 КК України у зв`язку із виявленням ознак злісного ухилення останнім від сплати аліментів на утримання малолітньої дитини, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 18 000 грн. (а.с.30-32).

З письмових пояснень ОСОБА_2 від 04.08.2020 судом встановлено, що він, за його словами, останній раз виплачував аліменти давно, не може пригадати, участі у вихованні та догляді за дитиною не приймає біля чотирьох років. Аліменти не сплачує у зв`язку із тим, що зловживає спиртними напоями і весь заробіток витрачає на алкоголь. Дані обставини також стверджується поясненнями свідків ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , викладеними у протоколах допитів, а також копією довідки КНП «Рожищенська центральна районна лікарня» Рожищенської районної ради від 29.07.2020 №768/18-2.20, відповідно до якої зокрема встановлено, що ОСОБА_2 перебуває на обліку у наркологічному кабінеті поліклініки КНП з діагнозом ППР внаслідок вживання алкоголю (а.с.33-37, 39, 41).

Вироком Рожищенського районного суду Волинської області від 29.09.2020 ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік з випробуванням з однорічним іспитовим строком, покладено на нього відповідні зобов`язання (а.с.63-64)

Факт окремого проживання позивача та відповідача стверджується довідкою про склад сім`ї та проживання ОСОБА_2 , відповідно до якого ОСОБА_2 проживає з батьками та сестрами у АДРЕСА_1 (а.с.38).

За місцем проживання ОСОБА_2 характеризується як такий, що вживає алкогольні напої, офіційно не працевлаштований, проживає за рахунок підробітків односельчан (а.с.40).

06.07.2020 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП у зв`язку із вчиненням насильства в сім`ї, фізичного характеру відносно свого батька, а саме нанесення декількох ударів в обличчя (а.с.45).

З особистих письмових пояснень ОСОБА_1 та довідки КЗ «ДНЗ «39» Луцької міської ради» вбачається, що ОСОБА_2 участі у вихованні та забезпеченні дитини не приймає більше двох років, не відвідує його та не проводить з ним часу. Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її повному утриманні, вихованні (а.с.48, 65).

Зокрема, з довідок про доходи за період з 01.10.2019 по 30.09.2020, встановлено, о ОСОБА_1 працює на посаді кухаря у ФОП ОСОБА_13 та отримує середньомісячну заробітну плату у розмірі 3 842, 05 грн. (а.с. 66-68).

Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків.

Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини.

Судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню малолітньої дитини, не надає матеріальної допомоги на утримання сина, не цікавиться його життям, не піклується про його здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток.

Як вбачається з висновку служби у справах дітей Луцької міської ради від 05.10.2020 року за № 196, з моменту окремого проживання ОСОБА_2 самоусунувся від виховання та утримання сина ОСОБА_3 . Він не цікавиться життям та здоров`ям сина, не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Після розлучення син проживає з матір`ю, де для дитини створені усі необхідні умови для відпочинку, розвитку та проживання. Згідно інформації, наданої дошкільним навчальним закладом № 39 Луцької міської ради від 05.10.2020 № 28, усім необхідним для навчально-виховного процесу дитину забезпечує мати, хлопчик проживає у неповній сім`ї. За інформацією Рожищенського районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 01.07.2020 станом на 01.07.2020 року заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_2 становить 18000 грн. Батько зобов`язувався брати участь у вихованні сина, сплачувати аліменти, проте не виконує зобов`язань. Позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно малолітнього сина є доцільним (а.с. 80-82).

Даний висновок органу опіки та піклування суд вважає обґрунтованим, оскільки він прийнятий з урахуванням як пояснень матері, так і документів з навчального закладу, виконавчої служби про наявну заборгованість по аліментах.

Викладені у висновку Служби у справах дітей обставини, які були взяті за основу при вирішенні питання про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, повністю знайшли своє об`єктивне підтвердження при розгляді справи в суді.

Статтею 157 СК України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини, окрім того законодавством зобов`язано батьків вирішувати всі питання виховання дитини спільно.

Однак, відповідач, проживаючи окремо від дитини не виконує належним чином свої батьківські обов`язки без поважних та обґрунтованих причин.

Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.

Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків.

Разом з тим це насамперед є способом захисту прав та інтересів дитини, а тому при вирішенні цього питання перш за все необхідно виходити з інтересів дитини, з`ясувати та оцінити який позитивний чи негативний наслідок для дитини матиме таке рішення.

Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.

Отже, враховуючи, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню сина, тому суд приходить до висновку, що позов в частині позбавлення останнього батьківських прав підлягає до задоволення.

Окрім того, згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти присуджуються у частці від доходу її матері, батька і ( або ) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

У частині 1 ст. 192 СК України наведено перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема, про збільшення розміру аліментів.

Такими обставинами є: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, тому виходячи з вимог чинного законодавства, вказані обставини повинні бути суттєвими і відігравати значну роль у житті заявника, платника аліментів, при розгляді спору про зменшення або збільшення розміру аліментів, встановлених рішенням суду.

Як встановлено судом та вбачається із матеріалів справи, ухвалюючи рішення у справі №161/7311/16-ц від 11.07.2016 Луцьким міськрайонним судом при визначенні розміру стягуваних аліментів, було враховано як матеріальний стан позивача, так і матеріальний стан відповідача. Вказані обставини були відомі та враховані при ухваленні рішення.

Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Отже, підставою для збільшення розміру стягнутих аліментів, є перелік обставин, за яких суд може винести рішення, зокрема: зміна матеріального стану, зміна сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я особи з якої стягуються аліменти, та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

При збільшенні розміру аліментів судом враховано матеріальний стан позивача, який погіршився через ріст цін та збільшення прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, матеріальний стан відповідача, стан здоров`я відповідача, який є особою працездатного віку, відсутність на його утриманні інших неповнолітніх дітей та осіб, які потребують опіки чи піклування, і такі обставини, на думку суду, є суттєвими та відіграють значну роль у житті отримувача аліментів та неповнолітньої дитини.

Згідно частин 2, 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду.

Відповідно до пункту 23 Постанови Пленуму Верхового Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 передбачено, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти виплачуються від дня набрання рішенням законної сили.

В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» - розмір прожиткового мінімуму для дітей у віці від 6 років до 18 років, з часу ухвалення рішення Луцьким міськрайонним судом від 11.07.2016, збільшився та з 01.07.2020 складає 2318 грн.

Таким чином, позов в частині збільшення розміру аліментів є підставним та підлягає до часткового задоволення: збільшення розміру аліментів з 1000 гривень на 1500 гривень на дитину, щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття.

Щодо розподілу судових витрат по справі, суд зазначає таке.

Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема на професійну правничу допомогу, витрати пов`язані із проведенням експертизи.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Позивач при зверненні до суду із позовною заявою звільнена від сплати судового збору на підставі п.14 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір».

Відповідно до ст.141 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при подачі позову, то судовий збір в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню на користь держави з відповідача.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано договору про надання правової допомоги, акту приймання-передачі наданих послуг та належного розрахунку на підтвердження понесених нею витрат за надання правничої допомоги.

У зв`язку із відсутністю в матеріалах справи документів, що підтверджують та обґрунтовують заявлену позивачем попередню суму судових витрат, пов`язаних із наданням професійної правничої допомоги, у розмірі 15000 грн., суд вважає, що у стягненні судових витрат за надання правничої допомоги слід відмовити за необґрунтованістю.

За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають до часткового задоволення.

На підставі ст.ст. 164, 166, 180, 181, 184, 192 СК України, керуючись ст.ст. 10,12,13 27,77-81,141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Позбавити ОСОБА_2 батьківських прав щодо малолітньої дитини: сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Збільшити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_2 ) на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановлених рішенням Луцького міськрайонного суду від 11 липня 2016, з 1000 (однієї тисячі) гривень на 1500 (одна тисяча п`ятсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн.

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте Луцьким міськрайонним судом Волинської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Волинського апеляційного суду через Луцький міськрайонний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Луцького міськрайонного суду А.В. Олексюк