У х в а л а

І м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 643/2634/16-ц

провадження № 61-23095 ск 19

Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Ігнатенка В. М. (суддя-доповідач), Жданової В. С., Кузнєцова В. О.,

розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження в справі № 643/2634/16-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

В с т а н о в и в:

У травні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» (далі - ТОВ «Вердикт Капітал») звернулося до Московського районного суду м. Харкова із заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

Заява мотивована, тим, що заочним рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року, в цивільній справі № 643/2634/16-ц, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») суму боргу по кредитному договору від 14 листопада 2006 року, № 0, у розмірі 147 521,16 грн та судовий збір у сумі 2 212,82 грн.

09 листопада 2018 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Вердикт Капітал» укладено договір купівлі-продажу майнових прав № 952/К, відповідно до якого продавець (ПАТ «Дельта Банк») відступив за плату, а покупець (ТОВ «Вердикт Капітал») набув право вимоги, належне продавцеві (первісному кредиторові) до позичальників ПАТ «Дельта Банк», в тому числі і до ОСОБА_1 , по кредитному договору від 14 листопада 2006 року, № 0.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року заяву ТОВ «Вердикт Капітал» задоволено: замінено стягувача ПАТ «Дельта Банк» у виконавчому провадженні з примусового стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованості за кредитним договором від 14 листопада 2006 року, № 0, у розмірі 147 521,16 грн та суми судового збору в розмірі 2 212,82 грн, стягнутих за рішенням Московського районного суду м. Харкова від 24 червня 2016 року, в справі № 643/2634/16-ц, на правонаступника - ТОВ «Вердикт Капітал».

Постановою Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року залишено без змін.

20 грудня 2019 року ОСОБА_1 надіслав засобами поштового зв`язку до Верховного Суду касаційну скаргу на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить суд касаційної інстанції скасувати ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року, і ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні заяви.

Касаційна скарга мотивована, зокрема, тим, що суди першої та апеляційної інстанцій, задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, не врахували, що ОСОБА_1 не був повідомлений належним чином про розгляд даної заяви в суді першої інстанції. Також суди помилково залишили поза увагою, що наразі відсутнє відкрите виконавче провадження щодо примусового виконання даного рішення суду, а тому відсутні правові підстави для задоволення даної заяви. Крім цього, заявник вказував на незаконність відповідного договору купівлі-продажу майнових прав, зокрема, на те, що ціна договору є значно вищою від суми заборгованості, а також зазначав, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надано до суду доказів на підтвердження оплати коштів продавцю за договором купівлі-продажу майнових прав.

Ухвалою Верховного Суду від 28 грудня 2019 року касаційну скаргу залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги до 28 січня 2020 року, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення копії ухвали.

На виконання вимог указаної вище ухвали, у встановлений суддею строк, ОСОБА_1 надіслав матеріали на усунення недоліків.

Дослідивши матеріали касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження у зв`язку із наступним.

Відповідно до положень статті 124, пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Вказане є складовою права на справедливий суд та однією із процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Згідно частини першої та п`ятої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником. Положення цієї статті застосовуються також у випадку необхідності заміни боржника або стягувача у виконавчому листі до відкриття виконавчого провадження.

У частині п`ятій статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником.

Отже, за змістом статті 512 ЦК України, статті 442 ЦПК України та частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Задовольняючи заяву ТОВ «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і суд апеляційної інстанції, обґрунтовано встановив, що до заявника перейшло право вимоги, яке виникло із кредитного договору від 14 листопада 2006 року, № 0, та правильно врахував, що передання кредитором своїх прав іншій особі за договором купівлі-продажу майнових прав за кредитами від 09 листопада 2018 року, № 952/К, є правонаступництвом і такий правонаступник кредитора має право звертатись до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження з наданням йому статусу сторони виконавчого провадження, що є підставою, передбаченою частиною п`ятою статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», для заміни стягувача у виконавчому провадженні.

За таких обставин, суди дійшли обґрунтованого висновку про задоволення заяви ТОВ «Вердикт Капітал», замінивши стягувача ПАТ «Дельта Банк» щодо боржника ОСОБА_1 , оскільки звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Що стосується доводів ОСОБА_1 про незаконність заміни сторони виконавчого провадження у зв`язку із неотриманням виконавчого документа стягувачем та відсутністю відкритого виконавчого провадження, то вони є безпідставними та спростовуються змістом частини п`ятої статті 442 ЦПК України.

Аргументи касаційної скарги про незаконність правонаступництва у зв`язку із незаконністю відповідного договору купівлі-продажу майнових прав, зокрема, що ціна договору є значно вищою від суми заборгованості, а також, що ТОВ «Вердикт Капітал» не надано до суду доказів на підтвердження оплати коштів продавцеві за договором купівлі-продажу майнових прав, то вони є безпідставними та спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень.

Окрім цього, колегія суддів звертає увагу заявника на те, що в силу вимог статті 204 ЦК України та статті 81 ЦПК України, ним не надано до судів першої та апеляційної інстанцій жодних належних доказів на підтвердження незаконності даного правочину.

Відповідно до частити третьої статті 442 ЦПК України суд розглядає заяву про заміну сторони її правонаступником у десятиденний строк з дня її надходження до суду у судовому засіданні з повідомленням учасників справи та заінтересованих осіб. Неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Згідно частини першої, четвертої статті 128 ЦПК України суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями.

Верховний Суд погоджується із висновком суду апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 повідомлявся належним чином судом першої інстанції про дату та час розгляду даної заяви, оскільки, зокрема, двічі подавав заяви про відкладення судових засідань у даній справі. При цьому, зважаючи на зміст статті 442 ЦПК України, його неявка в судове засідання не могла бути перешкодою для вирішення питання щодо зміни сторони виконавчого провадження, особливо зважаючи на досить короткі строки розгляду справ даної категорії, а також враховуючи наявність у суду інформації про обізнаність ОСОБА_1 про дату та час розгляд справи.

При цьому, колегія суддів також зауважує, що ОСОБА_1 скористався своїм правом на апеляційне оскарження відповідної ухвали суду першої інстанції, що свідчить про реалізацію ним свого права на доступ до правосуддя та на оскарження судових рішень, передбачене статтею 17 ЦПК України.

Верховний Суд, дослідивши матеріали касаційного провадження та оскаржувані судові рішення, не встановив порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та процесуального права, які вказували б на незаконність ухвали Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року та постанови Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року.

Інші доводи заявника, викладені ним у касаційній скарзі є необґрунтованими та виключно його суб`єктивними судженнями, оскільки вони спростовуються змістом оскаржуваних судових рішень, не впливають на їх законність, і зводяться до переоцінки доказів і незгоди з фактичними обставинами, встановленими судами першої та апеляційної інстанцій. Інших належних та обґрунтованих доводів, які б свідчили про можливість відкриття касаційного провадження в справі ним не наведено.

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно з пунктом 5 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо суд у порядку, передбаченому частинами четвертою, п`ятою цієї статті, дійшов висновку, що касаційна скарга є необґрунтованою.

Відповідно до пункту 2 частини четвертої статті 394 ЦПК України у випадку оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Таким чином, зі змісту касаційної скарги та доданих матеріалів убачається, що касаційна скарга є необґрунтованою, правильне застосовування норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, наслідки розгляду такої скарги не мають значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності судових рішень, тому є підстави для відмови у відкритті касаційного провадження за цією касаційною скаргою.

Керуючись статтями 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі постійної колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду

У х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 07 серпня 2019 року та постанову Харківського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року в справі за заявою товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про заміну сторони виконавчого провадження в справі № 643/2634/16-ц, за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання і оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Ігнатенко

В. С. Жданова

В. О. Кузнецов