ПОСТАНОВА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 лютого 2020 року м. Київ

справа № 754/14492/19

провадження № 22-ц/824/34/2020

Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

головуючого - Іванової І.В.

суддів - Матвієнко Ю.О., Мельника Я.С.

при секретарі - Ярмак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року у складі судді Зотько Т.А, повний текст складений 11.09.2019 року у справі за заявоюОСОБА_1 , зацікавлена особа: Деснянський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві про зняття арешту з майна

встановив:

У жовтня 2019 ОСОБА_1 звернувся до суду в порядку цивільного судочинства із заявою, зацікавлена особа - Деснянський районний відділ Державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, в якій просив зняти арешт з майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , накладеного виконавчою службою на підставі постанов № АА 879602 від 07 серпня 2007 року та № 23203033 від 10 лютого 2011 року.

Заява мотивована тим, що обтяження у вигляді арешту належного ОСОБА_2 на праві власності майна, створює заявнику перешкоди у прийнятті спадщини після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 та ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Заявник зауважує, що заборгованість за виконавчим листом № 2-2502 від 06 липня 2010 року (ВП № 23203033) була погашена ним особисто вже смерті ОСОБА_2 .

Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року в задоволенні заяви відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції через порушення норм матеріального і процесуального права та постановити нове судове рішення, яким його заяву задовольнити.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає про те, що він звернувся до суду із заявою про зняття арешту з майна з підстав, передбачених ст.ст. 39, 40 Закону України «Про виконавче провадження».

Апелянт також звертає увагу на те, що в нього відсутні правові підстави для подання позову про визнання права власності на майно, що належало ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_4 року.

Відзив на апеляційну скаргу від зацікавленої особи - Деснянського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві до суду не надходив.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення апелянта та його представника, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до змісту ст. ст. 12,13,77-81 ЦПК України суд слухає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів наданих сторонами та їх представниками, докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відмовляючи у задоволенні заяви, районний суд виходив з її необґрунтованості.

Судова колегія погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Так, судом встановлено, що арешт накладено на майно ОСОБА_2 на підставі постанов АА 879602, 07.08.2007р., ВДВС Деснянського управління юстиції у м. Києві та реєстратора Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови №23203033, 10.02.2011 Деснянського РУЮ у м. Києві.

Згідно наданої копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 20 червня 2012 виданого відділом реєстрації смерті у м. Києві ОСОБА_2 , помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

При цьому заявник не є стороною по справі, в якій застосовано заходи забезпечення позову та як вбачається з матеріалів справи, заявник не довів факт існування порушених, невизнаних або оспорюваних його прав, свобод та інтересів, які підлягають захисту, оскільки не надав доказів існування спадкової справи та існування перешкод для заявника.

Доводи апелянта про те, що в нього відсутні правові підстави для подання позову про визнання права власності на майно, що належало померлому ОСОБА_2 , висновків суду не спростовують.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що суд правомірно відмовив в задоволенні заяви ОСОБА_1 про зняття арешту з майна.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381 ЦПК України, Київський Апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:

постановив :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Деснянського районного суду міста Києва від 11 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий:

Судді :