КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Апеляційне провадження: Доповідач - Ратнікова В.М.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м. Київ Справа № 755/12047/19

13 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів Судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді - Ратнікової В.М.

суддів - Левенця Б.Б.

- Борисової О.В.

при секретарі - Масловській К.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мілетич Ольги Олегівни на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року, постановлену під головуванням судді Астахової О.О., у цивільній справі за скаргою боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, стягувач: ОСОБА_2 ,-

в с т а н о в и в:

25 липня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, стягувач: ОСОБА_2 .

Вимоги скарги мотивував тим, що за виконавчим листом № 2-3737/11, виданим Дніпровським районним судом міста Києва 30.01.2015 року, з нього на користь стягувача ОСОБА_2 стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 13.05.2011 року і до досягнення дітьми повноліття.

13.06.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гевел Оленою Олегівною було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію, та інші доходи боржника.

ІНФОРМАЦІЯ_3 його сину ОСОБА_5 , на утримання якого в тому числі стягуються аліменти за виконавчим листом № 2-3737/11, виданим Дніпровським районним судом міста Києва 30.01.2015 року, виповнилось 18 років і він став повнолітнім.

У зв`язку із досягненням дитиною, на утримання якої стягувались аліменти, повноліття - настали підстави для застосування ч.3 ст. 183 СК України та здійснення державним виконавцем стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

З огляду на вказані вимоги закону, з 18.01.2019 року стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у виконавчому провадженні № 46553299 повинно було здійснюватись державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києвіу розмірі 1/6 частини всіх видів його доходів на користь стягувача.

Вказані вимоги закону державним виконавцем виконані не були і з нього продовжували стягувати аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 у розмірі 1/3 частини його доходів. Факт наявного надмірного стягнення аліментів підтверджується довідкою про грошове забезпечення, відповідно до якої проводиться стягнення з боржника у розмірі 1/3 частини від отримуваних ним доходів.

Оскільки стягувач додатково не зверталася до суду із позовом для визначення іншого розміру аліментів на доньку ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вважає, що наявні підстави для стягнення з нього аліментів за виконавчим листом № 2-3737/11, виданим 30.01.2015 року, саме у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів на користь стягувача.

Крім того, Дніпровським районним судом міста Києва було ухвалено судове рішення у справі № 755/1020/19, відповідно до якого з нього стягуються аліменти на утримання його повнолітнього сина ОСОБА_5 у зв`язку із продовженням навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18.01.2019 року і до досягнення ним 23 річного віку.

Таким чином, з нього на утримання однієї і тієї ж дитини стягуються два види аліментів.

Враховуючи викладене, просив суд:

визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни щодо стягнення з нього, після досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 13.05.2011 року у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно;

зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Фещенко І.І., у провадженні якої перебуває виконавче провадження № 46553299, здійснити перерахунок його заборгованості за аліментами, що підлягають стягненню за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, та здійснювати їх стягнення за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дитину - ОСОБА_5 до його повноліття.

Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, стягувач: ОСОБА_2 залишено без задоволення.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду першої інстанції, 06 грудня 2019 року представник боржника ОСОБА_1 адвокат Мілетич Ольга Олегівна подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року та ухвалити нове судове рішення про задоволення вимог скарги в повному обсязі.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала Дніпровського районного суду м.Києва не відповідає нормам ЦПК України щодо змісту судового рішення, так як в ній судом першої інстанції не наведено жодного висновку та підстав для залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення. Вважає, що ухвала суду першої інстанції є незаконною, необґрунтованою, постановлена з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доводам скарги ОСОБА_1 про те, що з нього на утримання однієї і тієї ж дитини стягуються два види аліментів, а саме: аліменти до досягнення повноліття дитиною ОСОБА_5 , який ІНФОРМАЦІЯ_3 вже досяг повноліття, та аліменти на утримання ОСОБА_5 у зв`язку з продовженням навчанням до досягнення ним 23 річного віку. Така ситуація склалась через неправомірні дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, яка не виконує вимоги ч.3, ч.4 ст. 71 Закону України " Про виконавче провадження " та ст. 183 СК України. Вважає, що надані суду докази повністю підтверджують доводи скарги про неправомірність дій державного виконавця та порушення прав боржника у виконавчому провадженні, а тому суд першої інстанції безпідставно відмовив у задоволенні скарги ОСОБА_1 .

Відзиву на апеляційну скаргу подано не було.

У судовому засіданні боржник ОСОБА_1 та його представникадвокат Мілетич Ольга Олегівна підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 та державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірина Ігорівна в судове засідання не з`явилися, про день та час слухання справи судом повідомлялися у встановленому законом порядку, а тому колегія суддів вважає можливим розгляд справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді Ратнікової В.М., пояснення боржника та його представника, перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 травня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (а.с.10-11).

Вказане рішення суду набрало законної сили 10 липня 2012 року та було пред`явлено до примусового виконання на підставі виконавчого листа № 2/3737/11, виданого Дніпровським районним судом м. Києва 30 січня 2015 року, та заяви стягувача ОСОБА_2 від 31 січня 2015 року.

17.02.2015 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві Вікуловою І.І. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 46553299 на підставі зазначеного виконавчого документа.

23.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про приєднання виконавчого провадження № 4653299 до зведеного виконавчого провадження № 46649178.

З матеріалів виконавчого провадження № 46553299 вбачається, що боржник ОСОБА_1 є військовослужбовцем Служби безпеки України. На запити державного виконавця Фінансово-економічне управління СБУ надавало довідки та звіти, з яких вбачається, що відрахування аліментів із заробітної плати проводяться згідно рапорту ОСОБА_1 від 20.01.2012 року на користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_5 - 2001 рок народження та доньки ОСОБА_9 - 2006 року народження в розмірі 33,3% грошового забезпечення.

13.06.2018 року державним виконавцем Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Гевел О.О. було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інше .

ІНФОРМАЦІЯ_3 син боржника ОСОБА_1 - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 досяг повноліття.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 15 квітня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_5 про стягнення аліментів на повнолітню дитину у зв`язку з продовженням навчання-задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18.01.2019 року і до досягнення ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 23 (двадцяти трьох) річного віку. Право на утримання (стягнення аліментів) припиняється у разі припинення навчання. (а.с.12-18).

24 травня 2019 року ОСОБА_1 подав заяву до Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва в якій, посилаючись на досягнення сином ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття та вважаючи, що з 18.01.2019 року стягнення аліментів має здійснюватися в розмірі 1/6 частини на користь стягувача на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_2 , просив здійснити вирахування рівної частки аліментів, що припадала на сина ОСОБА_5 , який досяг повноліття, та проводити стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини всіх видів доходів щомісяця, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Листом від 17.06.2019 року головний державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві І.І. Фещенко повідомила ОСОБА_1 , що у виконавчому документів зазначено про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання двох дітей: сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 щомісячно у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.05.2011 і до досягнення дітьми повноліття, а тому відділ не має правових підстав для зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду.

Звертаючись до суду зі скаргою на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, ОСОБА_1 посилався на те, що після досягнення сином ОСОБА_5 повноліття, державний виконавець на підставі ст. 183 СК України повинен був здійснення вирахування тієї рівної частки, що припадала на сина, який досяг повноліття, та в подальшому здійснювати стягнення аліментів у виконавчому провадженні № 46553299 в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку на користь стягувача, на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Крім того, з нього також стягуються аліменти на утримання його повнолітньої дитини: ОСОБА_5 у зв`язку із продовженням навчання у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходів щомісячно, починаючи з 18.01.2019 року і до досягнення дитиною 23 річного віку, тобто з нього на утримання однієї і тієї ж дитини стягуються два види аліментів.

Відмовляючи в задоволенні вимог скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, стягувач: ОСОБА_2 , суд першої інстанції посилався на безпідставність вимог скарги з урахуванням того, що державним виконавцем у виконавчому провадженні № 46553299 виконавчі дії вчинялися у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження».

З такими висновками суду першої інстанції колегія суддів погодитися не може, так як вони не ґрунтуються на встановлених дійсних обставинах справи, досліджених доказах та нормах матеріального і процесуального права.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до ст.18 ч.1 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до частини першої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом.

Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.

Згідно вимог ч.3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження», визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Відповідно до положень ст. ст. 180, 181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини регулюється положеннями статті 183 СК України.

Так, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Таким чином, закон встановлює та гарантує, що частки усіх дітей, на яких судом стягуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого покладається обов`язок сплачувати аліменти, що визначається судом, є рівними. Причому таке правило діє лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Після досягнення найстаршою дитиною повноліття, мати або батько, той, з яким проживають інші діти платника аліментів, на яких також стягуються аліменти, має право звернутися до суду з позовом про визначення розміру аліментів на цих дітей. У даному випадку мова може йти про збільшення розміру аліментів у зв`язку із зменшенням кількості дітей, на утримання яких було визначено єдину, загальну частку від заробітку платника аліментів.

В іншому випадку ч. 3 ст. 183 СК України передбачає, що якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти на неповнолітніх дітей стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Таким чином, у цьому випадку також діє правило про рівність часток усіх дітей, на яких сплачуються аліменти, у єдиній загальній частці від заробітку (доходу) того з батьків, на кого за рішенням суду покладено обов`язок сплачувати аліменти.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Частиною першою ст. 447 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

За результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги (ст. 451 ЦПК України).

З наданих суду та досліджених в судовому засіданні доказів встановлено, що за виконавчим листом № 2/3737/11, виданим Дніпровським районним судом м. Києва 30 січня 2015 року у виконавчому провадженні № 46553299 стягувались з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання двох дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та дочки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з 13 травня 2011 року і до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після досягнення сином ОСОБА_5 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнення аліментів на його утримання за даним виконавчим листом припиняється, а розмір аліментів на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_9 повинен визначатись державним виконавцем відповідно до вимог ч.3 ст. 183 СК України та ч.ч. 3,4 ст. 71 Закону України " Про виконавче провадження".

Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постанові Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 761/19490/15-ц і відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Вказаних обставин справи, наданих на їх підтвердження доказів суд першої інстанції не врахував, неправильно застосував норми матеріального права та прийшов до помилкового висновку про залишення скарги ОСОБА_1 без задоволення.

З огляду на зазначене, колегія суддів вважає обґрунтованими доводи апеляційної скарги про неправильність та невідповідність вимогам закону висновків суду першої інстанції, а тому ухвала Дніпровського районного суду м.Києва від 06 листопада 2019 року підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог п. 1 ч.2 ст. 18 Закону України " Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Здійснюючи виконавчі дії у виконавчому провадженні № 46553299 після досягнення ОСОБА_5 повноліття ІНФОРМАЦІЯ_3 , державний виконавець Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірина Ігорівна не виконала вимоги ч.3 ст. 183 СК України та ч.ч. 3,4 ст. 71 Закону України " Про виконавче провадження" . В порушенні вимог ч.3 ст. 183 СК України, після досягнення повноліття найстаршою дитиною сином ОСОБА_5 не здійснювала стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_2 за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на сина ОСОБА_5 , який досяг повноліття.

Внаслідок не проведенням державним виконавцем таких розрахунків були порушені майнові права боржника у виконавчому провадженні, оскільки з нього неправомірно продовжується стягнення аліментів в розмірі 1/3 на доньку ОСОБА_9 .

Враховуючи зазначене, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість доводів апеляційної скарги та наявність підстав для задоволення скарги ОСОБА_1 , визнання неправомірними дій державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Фещенко Ірини Ігорівни щодо стягнення з ОСОБА_1 після досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 13.05.2011 року у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно та про зобов`язання державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Фещенко Ірину Ігорівну, у провадженні якої перебуває виконавче провадження № 46553299, здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 за аліментами, що підлягають стягненню за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року, та здійснювати їх стягнення за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дитину - ОСОБА_5 до його повноліття.

Згідно вимог ч. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю та ухвалення нового рішення є:1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мілетич Ольги Олегівни підлягає задоволенню, ухвала Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення скарги боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, стягувач: ОСОБА_2 .

Керуючись ст. 83 СК України , ст.ст. 11, 18, 71 Закону України " Про виконавче провадження", ст. ст.ст. 447, 367, 368, 374, 376, 381-384 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника боржника ОСОБА_1 адвоката Мілетич Ольги Олегівни задовольнити.

Ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 06 листопада 2019 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Скаргу боржника ОСОБА_1 на дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Фещенко Ірини Ігорівни, стягувач: ОСОБА_2 - задовольнити.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - Фещенко Ірини Ігорівни щодо стягнення з ОСОБА_1 , після досягнення старшою дитиною ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_3 повноліття, аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: сина - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , починаючи з 13.05.2011 року у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходів) боржника щомісячно .

Зобов`язати державного виконавця Дніпровського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві - Фещенко Ірину Ігорівну, у провадженні якої перебуває виконавче провадження № 46553299, здійснити перерахунок заборгованості боржника ОСОБА_1 за аліментами, що підлягають стягненню за рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 12 березня 2012 року, та здійснювати їх стягнення за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на старшу дитину - ОСОБА_5 до його повноліття.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини постанови, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту постанови.

Повний текст постанови складено 14 лютого 2020 року.

Головуючий: Судді: