ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 677/1883/16-ц
Провадження № 22-ц/4820/1497/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі колегії

суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Грох Л.М. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., Спірідонової Т.В.,

секретар судового засідання Чебан О.М.,

з участю представників сторін,

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Промінь» про визнання договору оренди землі недійсним, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Промінь» на рішення Красилівського районного суду Хмельницької області в складі судді Вознюка Р.В. від 19 травня 2020 року.

Заслухавши доповідача, пояснення представників сторін, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, суд

в с т а н о в и в :

У листопаді 2016 року позивач, звертаючись із вказаним позовом до відповідача, з урахуванням уточненої позовної заяви, вказувала, що вона є власником земельної ділянки площею 2,0523 га кадастровий номер :03:003:0009, яка нею успадкована після смерті чоловіка ОСОБА_2 . Позивачка самостійно її не використовувала та в оренду відповідачу не передавала, жодних договорів, актів приймання-передачі земельної ділянки в оренду з цього приводу не укладала та не підписувала, довіреностей на складання таких документів не надавала. Її волевиявлення на укладення договору оренди не було. Спірна земельна ділянка разом із суміжними із нею землями, одним масивом фактично використовувалась сільськогосподарським кооперативом «Промінь» (надалі - СК «Промінь»). У 2015 року їй стало відомо, що вказана земельна ділянка на підставі договору оренди від 06.05.2015 року передана відповідачу в оренду строком на 7 років із виплатою орендної плати в розмірі 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки.

ОСОБА_1 договору оренди не підписувала, тому звернулася до Красилівського ВП ГУНП в Хмельницькій області із повідомленням про підробку її підпису в зазначеному договорі, по якій розпочато кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК України.

З врахуванням уточнень позову, просила визнати недійсним договір оренди землі від 06.05.2015 року щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0009.

Рішенням Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2020 року позов задоволено.

Визнано недійсним договір оренди землі від 06.05.2015 року щодо земельної ділянки площею 2,0523 га, кадастровий № :03:003:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, сторонами якого є позивач, ОСОБА_1 та Товариство з обмеженою відповідальністю «СК Промінь».

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ТОВ «СК Промінь» просить скасувати рішення суду як незаконне та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права. Зазначає, що позивачка була обізнана про укладений договору оренди землі, бажала його виконання, виконувала дії, направлені на отримання орендної плати, отримувала орендну плату. Позивачка вчинила усі дії, що підтверджують її волевиявлення на укладення договору оренди та його виконання. Висновок судової почеркознавчої експертизи у справі не можна вважати належним доказом, оскільки у висновку зазначений інший кадастровий номер земельної ділянки, ніж був переданий в оренду за спірним договором.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримав апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів. Також просив врахувати правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 16.07.2020 року у справі 145/2047/16.

Представник позивача просив відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга ТОВ «СК Промінь» підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч.1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права та допустив порушення норм процесуального права, у зв`язку з чим рішення суду слід скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 є власником земельної ділянки площею 2,0523 га, кадастровий номер :03:003:0009, цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області.

В матеріалах справи наявний договір оренди від 06.05.2015 року земельної ділянки площею 2,0523 га кадастровий номер :03:003:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, сторонами якого є ОСОБА_1 та СК «Промінь».

Оспорювана земельна ділянка позивача перебуває в користуванні відповідача на підставі договору оренди землі від 06.05.2015 року.

Згідно з висновком судової почеркознавчої експертизи №2095/2096/3006-3021/19-26 від 21.12.2019 року підпис у графі «власник земельної ділянки» в договорі оренди землі від 06.05.2015 року виконаний не ОСОБА_1 , а іншою особою. Підписи від імені ОСОБА_1 в графі «орендодавець передав» в актах приймання-передачі об`єкту оренди (земельної ділянки) до договору оренди земельної ділянки з кадастровим номером :03:010:0009 від 06.05.2015 року, сторонами яких є ТОВ «СК Промінь» та ОСОБА_1 , виконані не ОСОБА_1 , а іншою особою.

Задовольняючи позов, суд виходив з того, що спірний договір, укладений від імені позивача, підписаний не нею, а іншою особою, а отже, не свідчить про волевиявлення ОСОБА_1 на його укладення, у зв`язку з чим його слід визнати недійсним.

Проте з цим висновком суду не можна погодитися у повному обсязі, зважаючи на таке.

Згідно з ч.ч.1, 4 статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін.

За змістом ч. 3 статті 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦПК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Коднксу. За ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦПК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.

Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України).

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України).

За ч.1 статті 14 Закону України «Про оренду землі» (тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі.

За ч. 1 статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є: об`єкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, способу та умов розрахунків, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.

За згодою сторін у договорі оренди землі можуть зазначатися інші умови.

У разі ж якщо сторони такої згоди не досягли, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини.

Правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не може бути визнаний недійсним. Наслідки недійсності правочину також не застосовуються до правочину, який не вчинено.

Суд першої інстанції правильно встановив, що ОСОБА_1 не підписувала договір оренди землі та не була обізнана про його укладення на умовах, які зазначені в оспорюваному правочині.

Доводи апеляційної скарги про неналежність висновку судової почеркознавчої експертизи №2095/2096/3006-3021/19-26 від 21.12.2019 року є безпідставними. Як вбачається зі змісту вступної та дослідницької частини висновку, ілюстративної таблиці до висновку предметом почеркознавчого дослідження був договір оренди від 06.05.2015 року земельної ділянки площею 2,0523 га кадастровий номер :03:003:0009, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Севрюківської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, сторонами якого є ОСОБА_1 та СК «Промінь», а також акти приймання-передачі цієї земельної ділянки, акти визначення меж вказаної земельної ділянки в натурі від 06.05.2015 року.

Суд першої інстанції не доручав проведення почеркознавчого дослідження договорів оренди землі, актів приймання-передачі, актів визначення меж в натурі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:010:0009 і таких документів не направляв експерту.

Відтак висновки у підсумковій частині експертного дослідження щодо неналежності підписів, вчинених від імені ОСОБА_1 , цій особі стосуються договорів оренди землі, актах приймання-передачі, актах визначення меж в натурі щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0009 посилання на кадастровий номер земельної ділянки :03:010:0009 є опискою.

Виходячи з аналізу наведених норм права оспорюваний позивачем договір оренди земельної ділянки є неукладеним, тобто таким, що не відбувся. Відтак цей договір оренди не може бути визнаний недійсним.

За змістом статей 15 і 16 ЦК України кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може застосувати не встановлений законом спосіб захисту лише за наявності двох умов одночасно: по-перше, якщо дійде висновку, що жодний установлений законом спосіб захисту не є ефективним саме у спірних правовідносинах, а по-друге, якщо дійде висновку, що задоволення викладеної в позові вимоги позивача призведе до ефективного захисту його прав чи інтересів.

Згідно правових висновків, викладених у постановах Великої Палата Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15, застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.07.2020 року у справі 145/2047/16, зайняття земельних ділянок фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку.

Тож у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майно, зокрема, шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.07.2020 року відступила від висновку, висловленого в постанові Верховного Суду України від 22 квітня 2015 року у справі № 6-48цс15, зазначаючи, що правочин, який не вчинено (договір, який не укладено), не підлягає визнанню недійсним.

У такому випадку власник земельної ділянки вправі захищати своє порушене право на користування земельною ділянкою, спростовуючи факт укладення ним договору оренди земельної ділянки у мотивах негаторного позову та виходячи з дійсного змісту правовідносин, які склалися у зв`язку із фактичним використанням земельної ділянки.

Виходячи з викладеного, у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити, оскільки обраний позивачем спосіб захисту є неефективним та не відповідає змісту порушеного права.

За встановлених обставин апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Промінь» слід задовольнити, оскаржуване судове рішення скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Керуючись ст.ст. 374, 376, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний

суд,-

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Промінь» задовольнити.

Рішення Красилівського районного суду Хмельницької області від 19 травня 2020 року скасувати.

У позові ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «СК Промінь» про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 06 листопада 2020 року.

Судді Л.М. Грох

А.П. Корніюк

Т.В. Спірідонова