Справа № 496/2685/13-ц
Провадження № 6/496/168/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Біляївський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Буран В.М.,

за участю: секретаря Мединської К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Біляївка заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах при виконанні рішення суду по справі № 496/2685/13-ц його правонаступником,-

В С Т А Н О В И В :

Представник заявника звернувся до суду з вказаною заявою і просить замінити сторону виконавчого провадження з виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року по справі № 496/2685/13-ц з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія», у зв`язку з переходом до ТОВ «Українська факторингова компанія» прав кредитора, відповідно до договору факторингу № 46 від 17.11.2016 року.

Свої вимоги мотивує тим, що 19.11.2013 року Біляївським районним судом Одеської області ухвалено рішення, яким на користь ПАТ «УкрСиббанк» стягнуто з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за кредитним договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 23.05.2008 р. в рівних частинах з кожного, а саме: по 2182,31 дол. США, що еквівалентно 17443,20 грн.

19.04.2014 року апеляційним судом Одеської області вказане рішення суду залишено без змін. Представником банку було отримано два виконавчі листи та пред`явлено до виконання. 17.11.2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 0 від 23.05.2008 року укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» і ОСОБА_3 перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». До заяви додано копію постанови ВС від 27.11.2019 року, яким касаційну скаргу ТОВ «Українська факторингова компанія» задовольнили частково. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 05 квітня 2017 року, якою було відмовлено у заміні сторони виконавчого провадження з ПАТ «УкрСиббанк» на ТОВ «Українська факторингова компанія» та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19 липня 2017 року, яка залишила без змін ухвалу про відмову, змінено з викладом мотивувальної частини в редакції цієї постанови. Представник заявника зауважив, що вищевказаною постановою визначено помилковим твердження суду першої інстанції про відмову у заміні сторони виконавчого провадження у разі закриття виконавчого провадження.

Тому оскільки на теперішній час ПАТ «УкрСиббанк» вже позбавлено можливості користуватися своїми правами в якості стягувача у виконавчому провадженні, кредитор у зобов`язанні змінився на нового - ТОВ «Українська факторингова компанія», якому перейшли всі права та обов`язки первісного кредитора, в тому числи право бути стороною виконавчого провадження, у зв`язку з чим звернувся з даною заявою до суду.

В судове засідання представник заявника не з`явився, причини неявки суду невідомі.

ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду невідомі.

ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилась, причини неявки суду невідомі.

Представник ПАТ «УкрСиббанк» до суду не з`явився, про причини неявки суд не повідомив.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» наголошено, що сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження.

Так, представник заявника мав би дізнатись про стан розгляду справи.

У зв`язку з неявкою осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відповідно до ч. 3 ст. 442 ЦПК України, неявка учасників справи та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Суд, розглянувши заяву, матеріали справи вважає, що провадження у справі за заявою ТОВ «ТОВ «Українська факторингова компанія» підлягає закриттю з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року було задоволено вимоги ПАТ «УкрСиббанк» про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 315).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року рішення залишено без змін (т. 1 а.с. 368-372).

10.04.2014 року видано два виконавчі листи, постановою від 10.03.2015 р. у ВП № 44635969 виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 закінчено у зв`язку із стягненням з боржника заборгованості в повному обсязі, постановою від 10.03.2015 р. у ВП № 44635917 виконавче провадження про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 закінчено у зв`язку із стягненням з боржника заборгованості в повному обсязі, оригінали виконавчих листів долученні до матеріалів справи (т. 1 а.с. 377, 399-404).

17.02.2017 рокупредставник ТОВ «Українська факторингова компанія» звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження з виконання рішення Біляївського районного суду Одеської області від 19.11.2013 року по справі № 496/2685/13-ц, у зв`язку з переходом до ТОВ «Українська факторингова компанія» прав кредитора, відповідно до договору факторингу № 46 від 17.11.2016 року (т. 1 а.с. 415-425).

Ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року заяву про заміну сторони виконавчого провадження було залишено без задоволення (т. 1 а.с. 440-442). Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.07.2017 року зазначену ухвалу від 05.04.2017 року залишено без змін (т. 2 а.с. 43-46).

Верховний суд постановою від 27.11.2019 року касаційну скаргу ТОВ «Українська факторингова компанія» задовольнив частково. Ухвалу Біляївського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 19.07.2017 року змінив та виклав мотивувальну частину в редакції цієї постанови. Згідно резолютивної частини постанови, постанова касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає (т. 2 а.с. 91-94).

Згідно ст. 210 та ст. 315 ЦПК України (в редакції чинній на час винесення), ухвали суду першої та апеляційної інстанцій складаються з: вступної, описової, мотивувальної та резолютивної частини.

Так, оскільки постановою Верховного суду від 27.11.2019 року, ухвалу суду першої інстанції від 05.04.2017 року та ухвалу суду апеляційної інстанції 19.07.2017 року змінено в мотивувальній частині, то резолютивна її частина, якою заяву ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони стягувача за виконавчими листами при виконанні рішення суду по справі № 496/2685/13-ц, у зв`язку з переходом прав кредитора від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Українська факторингова компанія» відповідно до договору факторингу № 46 від 17.11.2016 року про стягнення боргу з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 залишено без задоволення, набрала чинності 27.11.2019 року та відповідно ч. 3 ст. 419 ЦПК України, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Згідно ст. 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення Іменем України.

Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Постановою пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року вказано наступне - судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду.

Окрім того, слід зауважити, що згідно постанов державного виконавця, виконавчі провадження про стягнення боргу за вказаним рішенням закрито у зв`язку з повним погашенням заборгованості боржників перед кредитором, що також визначено ухвалою Біляївського районного суду Одеської області від 05.04.2017 року, ухвалою апеляційного суду Одеської області від 19.07.2017 року та постановою Верховного суду від 27.11.2019 року.

Верховний Суд у правовій позиції, викладеній в постанові від 22.05.2019 року в справі №640/7778/18 вказав, що згідно з пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Саме така правова позиція висловлена і в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 372/2230/17, постанові Верховного Суду України № 6-1133цс15 від 21.10.2015 року.

Ознайомившись із змістом заяв, суд встановив тотожність сторін: заявник ТОВ «Українська факторингова компанія», стягувач - ПАТ «УкрСиббанк», боржники - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , предмету позову (заяви) заміна сторони стягувача при виконанні рішення суду та підстави позову (заяви) у зв`язку з переходом прав вимоги від ПАТ «УкрСиббанк» до ТОВ «Українська факторингова компанія» на підставі договору факторингу № 46 від 17.11.2016 року.

Відповідно ч. 3 ст. 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Пунктом 3 ч. 1 ст. 255 ЦПК України, врегульовано питання закриття провадження у справі, якщо, зокрема ухвалені або постановлені ухвала або рішення з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, які набрали законної сили.

Розглянувши матеріали справи, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі за заявою ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах при виконанні рішення суду по справі № 496/2685/13-ц його правонаступником, оскільки заявнику вже було відмовлено у задоволенні аналогічної заяви та ухвала суду набрала законної сили.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 255, 256, 260, 261, 353 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ :

Провадження у справі за заявою ТОВ «Українська факторингова компанія» про заміну сторони стягувача у виконавчих листах при виконанні рішення суду по справі № 496/2685/13-ц його правонаступником - закрити.

Повідомити, що у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: В.М. Буран