Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №302/919/19

05.02.2020 смт Воловець

Воловецький районний суд Закарпатської області у складі судді Софілканич О.А., з участю секретаря судового засідання Балецького С.М., позивача ОСОБА_1 , її представника ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення та наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; стянення моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з вищезазначеним позовом.

Позов мотивувала тим, що вона працювала на посаді директора Тюшківського навчально- виховного комплексу "Загальноосвітній навчальний заклад І-ІІ ст.- дошкільний навчальний заклад" Міжгірської районної ради. Наказом начальника відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації №202-к від 21.06.2019 року їй оголошено догану за неналежне виконання функціональних та посадових обов`язків, а наказом №205-к від 27.06.2019 року звільнено з займаної посади за невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, з урахуванням, що до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення. Позивач вважає, що притягнення її до дисциплінарної відповідальності та звільнення з роботи відбулось незаконно, так як з її боку порушення трудової дисципліни не було. Зважаючи на це, просить суд скасувати наказ про оголошення догани та наказ про звільнення, поновити її нароботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та 25000 гривень моральної шкоди, спричиненої незаконним звільненням, вирішити питання про розподіл судових витрат.

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позов підтримали з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_3 проти задоволення позову заперечив, вважає його безпідставним, оскільки оголошення догани позивачці, як і наступне її звільнення відбулось законно, згідно вимог трудового законодавства.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Відповідно до положень ст.15, ст.16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися досуду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно наказу начальника віділу освіти Міжгірської РДА №322-к від 23.08.2018 року ОСОБА_1 призначено на посаду директора Тюшківського навчально- виховного комплексу "загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів- дошкільного навчального закладу" Міжгірської районної ради Закарпатської області за контрактом з 28.08.2018 року (а.с.17). Наказом №525-к від 17.12.2018 року звільнено з даної посади на підставі п.6 ст.40 КЗпП України (а.с.80), а наказом №113-к від 23.04.2019 року ОСОБА_1 поновлено на посаді з 24.04.2019 року на умовах попереднього трудового договору (а.с.81).

Наказом начальника віділу освіти Міжгірської РДА №202-к від 21.06.2019 року ОСОБА_1 оголошено догану за неналежне виконання функціональних та посадових обов`язків (а.с.19).

Наказом начальника віділу освіти Міжгірської РДА №205-к від 27.06.2019 року ОСОБА_1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, що виразилося у порушенні Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", беручи до уваги, що до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (наказ №202-к від 21.06.2019 року) (а.с.18).

Положеннями статті 3 КЗпП України визначено, що трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, регулюються законодавством про працю.

Згідно зі статтею 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Відповідно до ст. 147 КЗпП України дисциплінарне стягнення у вигляді догани застосовується власником до працівника за порушення трудової дисципліни.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов`язків, що проявилися в порушенні: правил внутрішнього трудового розпорядку; посадових інструкцій; положень, наказів та розпоряджень власника, якщо вони мають законний характер.

До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, а також обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку (ст. 149 КЗпП України).

Таким чином, в силу ст.ст. 147-149 КЗпП України роботодавець має право застосовувати до працівника дисциплінарне стягнення за винне невиконання або неналежне виконання працівником покладених на нього трудових обов`язків.

Відповідно до ч.1 ст.147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення.

Надаючи оцінку правомірності винесення наказу №202-к від 21 червня 2019 року, суд бере до уваги наступне.

Згідно вказаного наказу позивачці оголошено догану за неналежне виконання функціональних та посадових обов`язків, з приводу чого у неї відібрано письмове пояснення від 18.06.2019 року (а.с.93), у яких йдеться про те, що ОСОБА_1 не мала доступу до приміщення дошкільного навчального закладу через відсутність договору оренди на дане приміщеня, однак станом на 14 червня 2019 року дошкільний заклад повністю відновив свою роботу.

Ні з вказаних пояснень, ні з наказу про оголошення догани не вбачається, які саме функціональні та посадові обов`язки неналежно виконувала ОСОБА_1 та в чому це полягало, коли було виявлено та в якій формі зафіксовано роботодавцем.

Будь- яких інших доказів на підтвердження правомірності притягнення позивачки до дисциплінарної відповідальності відповідачем суду не надано.

Відтак, суд приходить висновку, що формальне зазначення в наказі підстави накладення дисциплінарного стягнення у виді догани без конкретизації порушення трудової дисципліни, яке допустив працівник, у сукупності з відсутністю доказів вчинення позивачкою порушення трудової дисципліни, є підставою для визнання наказу про оголошення догани незаконним та його скасування.

Вирішуючи позов у частині позовних вимог щодо скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд констатує наступне.

Так, наказом начальника віділу освіти Міжгірської РДА №205-к від 27.06.2019 року ОСОБА_1 на підставі п.3 ст.40 КЗпП України звільнено із займаної посади за систематичне невиконання без поважних причин обов`язків, покладених на неї трудовим договором, що виразилося у порушенні Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності", беручи до уваги, що до неї раніше застосовувалися заходи дисциплінарного стягнення (наказ №202-к від 21.06.2019 року).

Згідно з п.3 ст.40 Кодексу законів про працю України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов`язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення.

З оскаржуваного наказу про звільнення не вбачається, в чому виразилося порушення ОСОБА_1 обов`язків, покладених на неї трудовим договором, коли таке відбулось і скільки разів (враховуючи посилання відповідача на систематичність таких порушень), які норми Закону України "Про ліцензування видів господарської діяльності" були нею не дотримані.

Інших доказів на підтвердження правомірності винесення наказу про звільнення відповідачем не надано.

Таким чином, суд приходить висновку, що звільнення позивачки ОСОБА_1 відбулось без наявності законних передумов для такого, а отже -з порушенням вимог трудового законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Враховуючи вищенаведене, наказ начальника відділу освіти Міжгірської РДА від 27.06.2019 року №205-к «Про звільнення ОСОБА_1 " є незаконним та підлягає скасуванню, а позивачка - поновленню на роботі.

Згідно з ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Як вбачається з довідки відділу освіти Міжгірської РДА №0115/782 від 11.12.2019 року, заробітна плата директора Тюшківського НВК ОСОБА_1 становить: квітень 2019 року- 1434 гривень 51 копійок; травень 2019 року- 6455 гривень 31 копійок (а.с.79).

Таким чином, середньоденний заробіток ОСОБА_1 складає: 7889 гривень 82 копійок (заробітна плата за квітень, травень 2019 року) : на 42 робочі дні (у квітні і травні 2019 року)= 187 гривні 85 копійок.

Тож, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 27.06.2019 року по день ухвалення рішення суду - 05.02.2020 року включно, в розмірі 28928 гривень 90 копійок (187 гривні 85 копійок х 154 робочих днів).

Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди в сумі 25 000 гривень, суд приходить наступного висновку.

Стаття 129 Конституції України визначає основні засади судочинства, однією з яких є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і в доведенні перед судом їх переконливості (пункт 3 частини першої).

Разом з тим, відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

За правилами ст.76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Також, відповідно до ст.237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП ( 322-08 ) (набрала чинності 13 січня 2000 р.) за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд вважає, що позивачем не наведено обґрунтованого розрахунку суми моральної шкоди у відповідності до порядку визначення розміру та не надано беззаперечних доказів, на підставі яких можна було б підтвердити визначений характер та обсяг заподіяних позивачу моральних страждань спричинених в результаті незаконного звільнення.

Таким чином, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в сумі 1536 гривень 80 копійок: за позовні вимоги про визнання незаконним та скасування наказу про оголошення догани та наказу про звільнення, а на користь держави- у розмірі 1536 гривень 80 копійок, так як позивач була звільнена від сплати судового збору за подання позову про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Крім цього, на підставі ст.137 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3850 гривень 00 копійок (а.с.8-10).

У відповідності до ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у частині поновлення на роботі ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст.141, 263-265, 268, 273, 354 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації про визнання незаконними та скасування наказу про звільнення та наказу про накладення дисциплінарного стягнення, поновлення на роботі, стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу; стянення моральної шкоди задоволити частково.

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації №202-к від 21.06.2019 року «Про накладення дисциплінарного стягнення у виді догани директору Тюшківського НВК І-ІІ ступенів ОСОБА_1 ».

Визнати незаконним та скасувати наказ начальника відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації №205-к від 27.06.2019 «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновити ОСОБА_1 на посаді директора Тюшківського навчально- виховного комплексу загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів- дошкільного навчального закладу Міжгірської районної ради Закарпатської області.

Стягнути з Відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.06.2019 року по 05.02.2020 року в розмірі 28 928 гривень 90 копійок.

Стягнути з Відділу освіти Міжгірської районної державної адміністрації на користь ОСОБА_1 1536 гривень 80 копійок судового збору та 3850 гривень 00 копійок витрат на професійну правничу допомогу, а всього- 5386 гривень 80 копійок.

Стягнути з Відділу освіти Міжгірської державної адміністрації на користь держави судовий збір в сумі 1536 гривень 80 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог- відмовити.

Допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді директора Тюшківського навчально- виховного комплексу загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів- дошкільного навчального закладу Міжгірської районної ради Закарпатської області.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з часу його проголошення через Воловецький районний суд Закарпатської області або безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне найменування сторін:

позивач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

відповідач: Відділ освіти Міжгірської районної державної адміністрації, місцезнаходження: Закарпатська область, Міжгірський район, смт.Міжгір`я, вул.Шевченка, 86, .

Повне рішення буде складено 13.02.2020 року.

Суддя: Софілканич О. А.