ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/2651/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" листопада 2020 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді Комаревцевої Л.В.

з секретарем Гаврилюк О.В.

розглянув в відкритому судовому засіданні в залі суду № 223 в місті Києва за адресою: вул. Кошиця, 5а за правилами спрощеного позовного провадження, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

У листопаді 2019 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування моральної шкоди.

Позивач вказує на те, що є власником приватного господарства та земельної ділянки, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі Договорів дарування від 31.03.2006, покійною матір`ю позивача йому подаровано земельну ділянку розміром 0,1000 га та житловий будинок жилою площею 75,10 кв.м., який зазначений у плані під літерою «А», гараж зазначений у плані під літерою «Б», льох за літерою «В», альтанка за літерою «Г», сараї за літерами «Д»,»Е»,»Ж», літня кухня за літерою «Е1», душова за літерою «М», вбиральня за літерою «Н, гаражі за літерами «О», «П», спорудження №1-4,1-3. ». Окрім договорів дарування доказами того, що позивачу належить вищезазначене майно є Державний акт на право власності на земельну ділянку та інформаційні довідки з КМБТІ.

Після смерті матері, на прохання відповідача позивач надав йому за усною домовленістю у тимчасове користування два гаражі під літерою «П» та «О».

З червня 2019 року позивач попросив свого брата, відповідача звільнити гаражі і вивезти з них все своє майно, на що останній відмовився. 09.05.2019 відповідач надіслав позивачу листа щодо незгоди із звільненням майна. Позивач звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення. В подальшому на відео фіксацію зафіксовані речі відповідача, які знаходились в гаражі.

Зважаючи на обставини викладені у позові, позивач просить задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 14.02.2020 відкрито провадження по справі, розгляд якої призначено за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін.

Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач викликався в судове засідання у встановленому законом порядку за відомим місцем його проживання, проте до суду не з`явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав.

Зважаючи на неявку відповідача в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд вважає за можливим провести розгляд справи за наданими доказами, враховуючи вимоги ст. 80 ЦАК України.

Нез`явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини.

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно частин 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним.

Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 31.03.2006 позивач є власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_2 . На земельній ділянці розташований житловий будинок жилою площею 75,10 кв.м., який зазначений у плані під літерою «А», гараж зазначений у плані під літерою «Б», льох за літерою «В», альтанка за літерою «Г», сараї за літерами «Д»,»Е»,»Ж», літня кухня за літерою «Е1», душова за літерою «М», вбиральня за літерою «Н, гаражі за літерами «О», «П», спорудження №1-4,1-3. ». Окрім договорів дарування доказами того, що позивачу належить вищезазначене майно є Державний акт на право власності на земельну ділянку та інформаційні довідки з КМБТІ.

Позивач за усною домовленістю передав, на прохання відповідача у користування два гаражі під літерою «П» та «О».

16.08.2019 позивач направив відповідачу листа з проханням звільнити майно, а відповідач листом від 09.06.2019 відмовив у звільненні гаражів.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Частиною 1 ст.15 ЦК України, ч.1 статті 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з ч. 3 ст. 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є: 1) верховенство права; 2) повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; 3) гласність і відкритість судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; 4) змагальність сторін; 5) диспозитивністю; 6) пропорційність; 7) обов`язковість судового рішення; 8) забезпечення права на апеляційний перегляд справи; 9) забезпечення права на касаційне оскарження судового рішення у випадках, встановлених законом; 10) розумність строків розгляду справи судом; 11) неприпустимість зловживання процесуальними правами; 12) відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Частиною 3 статті 13 ЦПК України визначено, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частина 2 статті 43 ЦПК встановлює, що учасники справи зобовязані: 1) виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; 2) сприяти своєчасному, всебічному, повному та обєктивному встановленню всіх обставин справи; 3) з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; 4) подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; 5) надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні;6) виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; 7) виконувати інші процесуальні обовязки, визначені законом або судом.

Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до положень ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Підсумовуючи наведені обставини, зважаючи на те, що позивач є власником майна, яке безпідставно перебуває у володінні відповідача, вимоги позовної заяви про зобов`язання відповідача усунути перешкоди та звільнити гаражі «Н» то «О» розташовані у АДРЕСА_1 і очистити їх від свого майна є такими, що підлягають задоволенню.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги про зобов`язання родину відповідача усунути перешкоди та звільнити гаражі «Н» то «О» розташовані у АДРЕСА_1 і очистити їх від свого майна, оскільки позивачем не залучено до справи в якості відповідачів інших осіб, з дотриманням вимог ст. 175 ЦПК України та не пред`явлено до них позовних вимог.

Щодо відшкодування моральної шкоди слід вказати наступне.

Згідно приписів ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Частина 3 ст. 23 ЦК України, визначає, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Таким чином, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Зважаючи на відсутність доказів заподіяння шкоди та недоведеність причинного наслідкового зв`язку між діями відповідача та заподіянням такими діями моральної шкоди позивачу, заявлені вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди є такими, що не підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Підсумовуючи навелене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 4-8,10,12,18,76-81,89,131,223,263,352,354,279 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні майном, відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Зобов`язати ОСОБА_2 (зареєстрований АДРЕСА_3 .) припинити та усунути перешкоди для вільного користування гаражами «Н» то «О», які розташовані у АДРЕСА_1 , їх приватному власнику ОСОБА_1 (РНОККП: НОМЕР_1 )

Зобов`язати ОСОБА_2 (зареєстрований АДРЕСА_3 .) звільнити гаражі «Н» то «О» розташовані у АДРЕСА_1 і очистити їх від свого майна.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 1921,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подання скарги протягом тридцяти днів з дня отримання копії.

Повний текст рішення виготовлено 11.11.2020

Суддя: Комаревцева Л.В.