Яготинський районний суд Київської області
Справа № 382/454/19
Провадження № 2/382/50/20
РІШЕННЯ

Іменем України

21 грудня 2020 року Яготинський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді Литвин Л.І.

при секретарі Чемерис С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Яготин справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та припинення права спільної часткової власності на будинок та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок та припинення права спільної часткової власності на будинок,

Встановив:

Позивачка звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та припинення права спільної часткової власності на будинок. Свої вимоги обгрунтовувала наступним. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.1996 р. їй на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Відповідачу належить решта 1/2 частини вищевказаного будинку. На даний час між ними не досягнуто домовленості про порядок користування будинком, у зв"язку з чим просила поділити в натурі вказаний будинок та визнати за нею право власності нанаступні приміщення: веранду № 1-1 площею 11,80 кв.м, житлову кімнату № 1-2 площею 17,40 кв.м, житлову кімнату № 1-3 площею 10,90 кв.м, ванну № 1-4 площею 2,60 кв.м, кухню № 1-5 площею 8,70 кв.м, коридор № 1-6 площею 5,80 кв.м загальною площею 57,20 кв.м, житлова площа- 28,30 кв.м. З господарських споруд визнати право власності на сарай (Б), погреб під Б, убиральню В, припинити право спільної часткової власності на вказаний будинок.

Відповідач позов не визнав, представник відповідача надав письмові пояснення, котрі обгрунтовані наступним. Після поділу житлового будинку та проведення добудови до нього кожен із співвласників -позивач та відповідач володіє окремими квартирами з окремими входами до них. Земельна ділянка будинковолодіння була поділена між співласниками. Належна позивачу частка будинку розташовується на індивідуальній земельній ділянці, яка перебуває у його приватній власності. Незважаючи на те, що їхні частки, як співласників будинку, фактично виділені в натурі та у власності кожного з них- співвласників будинку перебувають визначені житлові та не житлові приміщення, право спільної часткової власності на нього не припинено, що перешкоджає і позивачу, і відповідачу в повній мірі реалізовувати своє право власності на нього. Проте, з моменту набуття відповідачем права власності на частку у будинку, тобто з грудня 2009 р., між ним та позивачем ніколи не було сварок чи непорозумінь щодо володіння нерухомим майном. Відповідачу не було відомо про намір позивачки щодо припинення права спільної часткової власності. Вважає, що таке можливо було вчинити в добровільному порядку, якби позивачка повідомила його про це. Припинити право спільної часткової власності шляхом внесення запису про це у відповідному реєстрі є можливим, адже таке припинення може мати місце виключно за заявою усіх учасників права спільної часткової власності.

Відповідач також звернувся до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок та припинення права спільної часткової власності на будинок, котрий обгрунтований наступним. На підставі договору дарування частини житлового будинку від 01.12.2009 року він став власником Ѕ частини житлового будинку за АДРЕСА_1 . Будинок за АДРЕСА_1 був збудований у 1951 році, потім був поділений на рівні частки, одна з яких, що належала ОСОБА_3 , а потім була ним відчужена ОСОБА_4 , а той у свою чергу відчужив належну йому частину будинку його батькам. Його батьки до своєї частини будинку добудували прибудову, розміром 12,45 м х 4,0 м, на яку за рішенням Яготинського районного суду Київської області від 19.10.2009 р. (справа № 2-620/2009) було визнано право власності його батьків, а 01.12.2009 року батьки свою частину будинку подарували йому, інша частина будинку, що належала ОСОБА_5 , була успадкована його донькою ОСОБА_1 . Отже, наразі він та ОСОБА_1 є співвласниками житлового будинку за АДРЕСА_1 . Вони не є родичами і ніколи не жили однією сім`єю. І він і ОСОБА_1 фактично прийняли у власність конкретно визначені частини будинку, а тому з грудня 2009 року у його власності є Ѕ частина будинку за АДРЕСА_1 , яка складається з наступних кімнат: коридор, площею 3,70 кв. м.; комора, площею 3,80 кв. м.; кухня, площею 10,20 кв. м.; жила кімната, площею 11,70 кв. м.; жила кімната, площею 11,50 кв. м.; коридор, площею 2,00 кв.м.; веранда, площею 27,20 кв. м.; веранда, площею 15,00 кв. м. Як вбачається з технічної документації на житловий будинок, кожен з них володіє своєю часткою у будинку, яка при набутті кожним з них права власності на цю частку, була конкретно визначена, розмежована та виділена в натурі ще попередніми власниками цього домоволодіння, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, лише при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму.(постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 17 лютого 2016 р. у справі № 6-1500цс15). Доказом того, що частка у домоволодінні кожного з них була конкретно визначена, розмежована та виділена в натурі ще попередніми власниками цього домоволодіння, є те, що відповідно до наданих представником ОСОБА_1 та долучених до матеріалів справи в якості доказів: копії державного акту серії IV КВ № 103348 на право приватної власності на землю земельну ділянку, площею 0,0781 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та яка за рішенням виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 10.11.1998 р. № 12 передавалася для будівництва та обслуговування житлового будинку; та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. 01.03.2019 року здійснено державну реєстрацію земельної ділянки, площею 0,0781 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку частини житлового будинку, що належить ОСОБА_1 , кадастровий номер земельній ділянці присвоєно, він має номер :08:043:0048. З вказаних джерел вбачається, що ОСОБА_1 володіє земельною ділянкою площею 0,0781 га, яка призначена для будівництва та обслуговування житлового будинку частини житлового будинку, що їй належить та, що фактично виділена і такий виділ частки нерухомого майна в натурі був узгоджений з іншим співласником. Після поділу житлового будинку попередніми власниками цього домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_5 кожен із них: і він, і ОСОБА_1 як співвласники, фактично володіє окремими об`єктами житла - житловою одноповерховою будівлею з самостійним виходом на прилеглу земельну ділянку, з окремими індивідуальними системами електро-, водо- та газопостачання. Земельна ділянка будинковолодіння була поділена також ще попередніми власниками цього домоволодіння ОСОБА_3 та ОСОБА_5 відповідно за принципом рівності частокспіввласників. Належна ОСОБА_1 частина будинку розташовується на індивідуальній земельній ділянці, яка перебуває у її приватній власності. Незважаючи на те, що їх частки, як співвласників будинку, фактично виділені в натурі та у власності кожного із них співвласників будинку перебувають визначені житлові та не житлові приміщення, право спільної часткової власності на нього не припинено, що перешкоджає і ОСОБА_1 і йому в повній мірі реалізовувати своє право власності на нього. Проте, з моменту набуття ним права власності на частину у будинку з грудня 2009 року між ним та позивачкою ніколи не було сварок чи непорозумінь щодо володіння нерухомим майном. Йому не було відомо про намір позивачки щодо припинення права спільної часткової власності. Вважає, що таке можливо було учинити в добровільному порядку, якби позивачка повідомила його про це. Припинити право спільної часткової власності шляхом внесення запису про це у відповідному реєстрі можливо, адже таке припинення може мати місце виключно за заявою усіх учасників права спільної часткової власності, та оскільки між ним та позивачкою спір про виділення часток кожного з них в натурі відсутній. Він не має заперечень та бажає припинити в добровільному порядку право спільної часткової власності, а тому вважає передчасним та безпідставним звернення позивачки до суду з позовом про поділ житлового будинку. Будинок за АДРЕСА_1 , який фактично був поділений ще попередніми власниками цього домоволодіння, зокрема, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 у рівних часткках, при тому що згодом одна частина домоволодіння була успадкована ОСОБА_1 , а інша була відчужена йому за договором дарування, а також тим, що кожна наша частина домоволодіння є садибним індивідуальним житловим будинком. Індивідуальний будинок, який є фактично поділеним між ним та іншим співвласником ОСОБА_1 , розміщений на земельній ділянці, яка за рішенням виконкому Яготинської міської Ради народних депутатів від 10.11.1998 р. № 12 передаваласяпершому власнику домоволодіння ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинкуу розмірі 0,06 га, а фактично, відповідно до Державного акту серії IY КВ № 103348 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (номер витягу НВ-019), - площею 0,078 га. Отже, у 2004 році за рішенням Яготинської міської ради Київської області Ѕ частина зазначеної земельної ділянки, на якій розміщене домоволодіння за АДРЕСА_1 , була приватизована ОСОБА_1 , а у 2019 році цю земельну ділянку площею 0,0781 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинкубуло зареєстровано в ДЗК та присвоєно кадастровий номер :08:043:0048. Фактичний поділ земельної ділянки з виділенням її в натурі та реєстрацією її в ДЗК з присвоєнням кадастрового номера є доказом того, що й домоволодіння, що знаходиться за реєстрацією земельної ділянки, теж фактично було ще у 2004 році поділено між співвласниками на самостійні об`єкти нерухомого майна, кожен з яких за технічними характеристиками є садибним індивідуальним житловим будинком - окремою житловою одноповерховою будівлею з самостійним виходом на прилеглу земельну ділянку. Такий поділ житлового будинку мав місце ще до 1996 року, тобто задовго до виникнення у ОСОБА_1 права власності на Ѕ частку будинку. Просив визнати за ним право власності на об`єкт нерухомого майна домоволодіння, яке є індивідуальним житловим будинком з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та складається з: житлового будинку, загальною площею 85,10 кв. м., до якого входить: а) коридор, площею 3,70 кв. м.; б) комора, площею 3,80 кв. м.; в) кухня, площею 10,20 кв. м.; г) житлова кімната, площею 11,70 кв. м.; д) житлова кімната, площею 11,50 кв. м; е) коридор, площею 2,00 кв. м.; є) веранда, площею 27,20 кв. м.; ж) веранда, площею 15,00 кв. м, з господарських будівель та споруд визнати право власності на а) сарай, літ. «Г», б) погріб, літ. «Під Г», в) убиральня, літ. «Д», г) водопровід № 4, припинити його право спільної часткової власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 21 березня 2019 р. відкрито провадження у справі.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 14 серпня 2019р. зупинено провадження у справі у зв"язку із призначенням будівельно-технічної експертизи.

Ухвалою Яготинського районного суду Київської області від 26 вересня 2019 р. провадження у справі поновлено та справа призначена до розгляду в судове засідання.

В судове засідання позивачка та її представник за первісним позовом не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивачки в заяві до суду просив розглянути справу у їх відсутності, вимоги первісного позову просив задовольнити, у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовити.

Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом та його представник в судове засідання не з"явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином, в заяві до суду представник ОСОБА_2 просила розглянути справу у їх відсутності, первісний позов не визнала, а зустрічний позов підтримала та просила його задовольнити.

Перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, суд вважає, що первісний позов підлягає до задоволення, а в задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

В силу статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих сторонами та іншими учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно із ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

В силу ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до ст. 361 ЦК України співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю часткою у праві спільної часткової власності.

Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

В силу ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

З копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19 квітня 1996 р. (а.с. 6) вбачається, що спадкоємицею майна ОСОБА_5 померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 є його дочка- ОСОБА_1 , якій на праві власності належить 1/2 частина житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , розмір жилої площі будинку -51,50 кв.м.

З копії технічного паспорту на житловий будинок АДРЕСА_1 (а.с. 7-9) вбачається, що замовником технічної інвентаризації є ОСОБА_1 , будинок побудований у 1951 р.

З копії договору дарування частини житлового будинку від 1 грудня 2009 р. та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 25-26) вбачається, що ОСОБА_6 , ОСОБА_7 подарували ОСОБА_2 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 . Відчужувана частина житлового будинку належить дарувальникам на підставі договору дарування, посвідченого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу 15 червня 2001 р. Будинок зазначений у плані літерою "А1" має житлову площу 51,5 кв.м, загальну площу - 90,1 кв.м.

З копії рішення Яготинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2009 р. (а.с. 32) вбачається, що позов ОСОБА_6 , ОСОБА_7 до Яготинської міської ради Київської області, треті особи: відділ містобудування , архітектури та житлово-комунального господарства Яготинської РДА, Яготинська районна санітарно-епідеміологічна станція, відділення державного пожежного нагляду про визнання права власності на самочинне будівництво задоволено, визнано право власності на самочинну прибудову розміром 12,45 метрах 4 метра до 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в рівних частках.

Таким чином, позивачем за зустрічним позовом в підтвердження своїх вимог щодо виділу в натурі належної йому частини будинку не надано суду доказів в підтвердження його права власності на прибудову розміром 12,45 м х 4 метра, та з договору дарування від 1 грудня 2009 р. на який посилається позивач за зустрічним позовом відсутні дані про перехід права власності на вказану прибудову до будинку від його батьків до нього.

З копії будинкової книги на житловий будинок АДРЕСА_1 , (а.с. 27-31) вбачається, що ОСОБА_2 зареєстрований у даному будинку з 13.10.2005 р.

З висновку будівельно-технічної експертизи від 23.09.2019 р. (а.с. 61-99) вбачається, що найбільш імовірна дійсна вартість житлового будинку та господарських будівель і споруд, що розташовані по АДРЕСА_1 , (без врахування вартості земельної ділянки) може становити 597094 грн. Розподіл в натурі вказаного будинку можливий. Для забезпечення ізольованого користування приміщеннями, які пропонуються виділити співвласникам у житловому будинку не потрібно проводити будь-які ремонтно-будівельні роботи.

З копії рішення виконавчого комітету Яготинської міської ради від 10 липня 2001 р. (а.с. 154) вбачається, що ОСОБА_7 та ОСОБА_6 надано у спільне постійне користування пропорційно розміру часток у спільній власності на житловий будинок земельну ділянку площею 0,06 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд в АДРЕСА_2 .

З копії державного акту на право приватної власності на землю серія IV-КВ № 103348 та Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 155-156) вбачається, що відділом в Яготинському районі ГУ Держгеокадастру у Київській області зареєстровано земельну ділянку з кадастровим номером :08:043:0048 площею 0,0781 га з цільовим призначенням: для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 у приватній власності ОСОБА_1 .

В судовому засіданні установлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.1996 р., виданого Яготинською державною нотаріальною конторою Київської області 28 липня 1993 р., зареєстрованого в реєстрі за № 1342, позивачці на праві приватної власності належить 1/2 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 . Право власності позивачки на 1/2 частку вищевказаного домоволодіння зареєстровано за ОСОБА_1 Переяслав-Хмельницьким міжміським бюро технічної інвентаризації та занесено в реєстрову книгу за № 2, інвентаризаційна справа № 474 від 24 квітня 1996 р. на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.04.1996 р., реєстровий номер 2-619.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації.

Системний та логічний аналіз наведеної норми дає підстави для висновку, що право на виділ в натурі своєї частки із спільного майна має кожний співвласник окремо, оскільки виділ частки передбачає припинення права спільної часткової власності між співвласником, якому виділена частка у спільному майні, та іншими співвласниками, між якими продовжують існувати відносини права спільної часткової власності, але вже щодо зменшеного об`єкта власності.

З висновку будівельно-технічної експертизи (а.с. 21-58) вбачається, що розподіл житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 можливий, у зв"язку з чим суд вважає, що позовні вимоги первісного позову грунтуються на законі та підлягають до задоволення.

Згідно із п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України витрати понесені позивачем в зв`язку з проведенням експертизи, належать до судових витрат та згідно із ст. 141 ЦПК України підлягають розподілу між сторонами.

Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 5024 грн. за проведення будівельно-технічної експертизи, а також 2536,04 грн. судового збору.

При цьому, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову необхідно відмовити.

Дійшовши такого висновку, суд приймає до уваги наступне.

З рішення Яготинського районного суду Київської області від 19 жовтня 2009 р. (а.с. 32), вбачається, що за ОСОБА_6 та ОСОБА_7 визнано право власності на самочинну прибудову розміром 12,45 м х 4 м до 1/2 частини житлового будинку АДРЕСА_1 в рівних частках.

З договору дарування частини житлового будинку від 1 грудня 2009 р., зареєстрованого приватним нотаріусом Яготинського районного нотаріального округу Київської області Черних О.В. в реєстрі за № 3101 вбачається, що ОСОБА_2 набув право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1 без самочинної прибудови розміром 12,45 м х 4 м.

Оскільки позивач за зустрічним позовом ставить вимоги про виділ в натурі як окреме ізольоване приміщення подарованої йому частини будинку, включаючи самочинно добудовану прибудову, на яке у нього не виникло право власності, суд вважає, що у задоволенні зустрічного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 10, 12,13,76,81,133,141,259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 317,319, 355,358,361,365,367,391 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ житлового будинку та припинення права спільної часткової власності на будинок задовольнити.

Поділити в натурі житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на окреме ізольоване приміщення в житловому будинку АДРЕСА_1 , що складається із: веранди 1-1 площею 11,8 кв.м, житлової кімнати 1-2 площею 17,4 кв.м, житлової кімнати 1-3 площею 10,9 кв.м, ванни 1-4 площею 2,6 кв.м, кухні 1-5 площею 8,7 кв.м, коридору 1-6 площею 5,8 кв.м, ганку № 1. Всього по будинку загальною площею 57,20 кв.м вартістю 198223 грн, житловою площею -28,30 кв.м. З господарських споруд визнати право власності на: сарай Б, погріб під Б, убиральня В, огорожа № 3, ворота № 2, хвіртка № 6, 1/2 вимощення № 1, водопровід № 5, загальною вартістю 55381. Всього вартість будівель в домоволодінні складає 253604 грн.

Припинити спільну часткову власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по АДРЕСА_1 .

Стягнути із ОСОБА_2 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 - 5024 (п"ять тисяч двадцять чотири) гривні за проведення будівельно-технічної експертизи, а також 2536,04 (дві тисячі п"ятсот тридцять шість гривень 04 копійки) судового збору.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на будинок та припинення права спільної часткової власності на будинок відмовити.

Повний текст рішення виготовлено 30 грудня 2021 року.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається до Київського апеляційного суду через Яготинський районний суд Київської області.

Суддя Литвин Л.І.