Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20.10.2020 Справа №607/8438/20

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Шаталюка А.О.

прокурора Воловник М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину ,-

В С Т А Н О В И В:

Керівник Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_1 про стягнення з останнього 6 244 грн. 44 коп. витрат, пов`язаних з лікуванням у лікувальному закладі Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради потерпілої від злочину ОСОБА_2 .

В обґрунтування заявлених вимог вказують на те, що внаслідок кримінального правопорушення, яке вчинено відповідачем ОСОБА_1 потерпілій ОСОБА_2 спричинено тілесні ушкодження середньої тяжкості. Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30 березня 2020 року відповідача звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0004085 від 11.12.2016 р. за даним фактом - закрито. Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, протерпіла перебувала на стаціонарному лікуванні Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради із 11 по 28 грудня 2016 року, витрати медичного закладу в становлять 6 244,44 грн. і ці кошти відповідно до ст. 1206 ЦК України повинні бути відшкодовані відповідачем як особою, яка вчинила злочин.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29 травня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Прокурор Тернопільської місцевої прокуратури Воловник М.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю та просить суд їх задовольнити.

Представник Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд справи у відсутності їх представника, позовні вимоги підтримують та просять суд їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, і не повідомив суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально. Відзиву на позов не подав.

Відповідно до ч.4 ст.223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.280 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази суд встановив

У відповідності до вимог ст. 131-1 Конституції України на прокуратуру покладається представництво інтересів держави в суді.

Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження: звертатися до суду з позовом (заявою, поданням);вступати у справу, порушену за позовом (заявою, поданням) іншої особи, на будь-якому етапі судового провадження; ініціювати перегляд судових рішень, у тому числі у справі, порушеній за позовом (заявою, поданням) іншої особи; брати участь у розгляді справи; подавати цивільний позов під час кримінального провадження у випадках та порядку, визначених кримінальним процесуальним законом; брати участь у виконавчому провадженні при виконанні рішень у справі, в якій прокурором здійснювалося представництво інтересів громадянина або держави в суді; з дозволу суду ознайомлюватися з матеріалами справи в суді та матеріалами виконавчого провадження, робити виписки з них, отримувати безоплатно копії документів, що знаходяться у матеріалах справи чи виконавчого провадження.

Органом досудового розслідування встановлено, що 11 грудня 2016 року близько 02 год. 35 хв. водій ОСОБА_1 , керував технічно справним автомобілем марки «CHEVROLET Aveo» номерний знак НОМЕР_1 , без пасажирів та рухався вул. 15 Квітня в м. Тернополі в бік перехрестя «Збаразьке кільце» із швидкістю 47-53 км/год.

Наближаючись до регульованого сигналом світлофора перехрестя вул. 15 Квітня- проспект Злуки- вул. Купчинського в м.Тернополі, водій ОСОБА_1 під час руху не був достатньо уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, щоб в разі її зміни своєчасно відреагувати та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушив вимоги п.2.3 (б,д) ПДР.

Так, в цей час на регульований сигналом світлофора пішохідний перехід, розташованому на вищевказаному перехресті, на зелений сингал світлофора, у темпі спокійного бігу, вибігла та перебігала проїзну частину дороги зліва направо відносно напрямку руху автомобіля «CHEVROLET Aveo» номерний знак НОМЕР_1 , пішохід ОСОБА_3 . Маючи об`єктивну можливість завчасно виявити пішохідний перехід, обладнаний дорожніми знаками 5.35.1 та 5.35.2 ПДР України та пішохода ОСОБА_3 , яка наближалася по ньому до смуги руху автомобіля «CHEVROLET Aveo» номерний знак НОМЕР_2 , водій ОСОБА_1 , в порушення вимог п.18.2 ПДР України, не дав дорогу пішоходу ОСОБА_3 , яка закінчувала перехід проїзної частини дороги, а вчинив наїзд на неї передньою лівою частиною транспортного засобу. У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_3 отримала тілесні ушкодження у вигляді перелому верхньої гілки правої лобкової кістки, а також перелом правої бокової маси крижової кістки, струс головного мозку з ознаками забою м`яких тканин потиличної ділянки голови і закриту травму хребта із забоєм речовини поперекового відділу спинного мозку, які не були небезпечними для життя та у своєму клінічному перебігу супроводжуються тривалим (більше 21 день) розладом здоров`я і за цією ознакою належать до середньої тяжкості п.п.2.2.1 і 2.2.2 «Правил судово медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень (МОЗ України, Київ, 1995).

Порушення водієм ОСОБА_1 вимог п.п. 2.3. (б.д); п. 18.2 ПДР України перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням дорожньо транспортної пригоди та спричиненням потерпілій ОСОБА_3 тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вказаними діями, ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 30.03.2020 р. у справі №607/5767/19, ОСОБА_1 звільнено від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження №0004085 від 11.12.2016 р. за даним фактом - закрито.

Відповідно до виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого встановлено, що потерпіла у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_2 з 11 по 28 грудня 2016 року проходила стаціонарне лікування у комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради. Вартість затрат на лікування та перебування становить 6 244 гривні 44 копійки (17 л/д х 367,32 грн. = 6 244 грн. 44 коп.).

Відповідно до інформації Тернопільської обласної ради №07-537 від 06.05.2020 р., Тернопільська обласна рада не зверталась до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 витрат на лікування потерпілого від злочину та просить звернутись з таким позовом Тернопільську місцеву прокуратуру.

Статутом Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, затвердженого рішенням Тернопільської обласної ради від 14 листопада 2019 року №1474 (надалі за текстом - Статут) визначено, що підприємство є об`єктом спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Тернопільської області в особі Тернопільської обласної ради.

Власником, засновником та органом управління Підприємством виступає Тернопільська обласна рада.

Згідно п.20 ст.43 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що питання щодо управління об`єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст, районів у містах, що перебувають в управлінні районних і обласних рад вирішуються районними і обласними радами виключно на їх пленарних засіданнях.

Отже, саме на Тернопільську обласну раду покладено обов`язок щодо управління Комунальним некомерційним підприємством «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, тому в даному випадку Тернопільська обласна рада є органом, на який законом покладено обов`язок захисту інтересів держави щодо відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину.

Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого.

Згідно з роз`ясненнями, викладеними в Постанові Пленуму Верховного суду України від 07 липня 1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 ( 545-93-п ) від 16 липня 1993 року.

Відповідно до п. п. 2, 4 постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року «Про обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003/у) або інших документів, які підтверджують дату госпіталізації та виписки хворого із стаціонару лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я.

Розглянувши матеріали справи, дослідивши наявні у справі докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, судом установлено, що ОСОБА_1 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною першою статті 286 КК України, і внаслідок його протиправних дій була заподіяна шкода здоров`ю ОСОБА_3 та ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області у справаі №607/5767/19 від 30 березня 2020 року його звільнено від кримінальної відповідальності.

Внаслідок вчинення кримінального правопорушення, протерпіла ОСОБА_3 перебувала на стаціонарному лікуванні у КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради, витрати медичного закладу становлять 6 244,44 грн., які підприємству не відшкодовані, що свідчить про порушення інтересів держави, за захистом яких до суду звернувся Керівник Тернопільської місцевої прокуратури, оскільки Тернопільська обласна рада, яка є власником та засновником КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня», не зверталася до суду за їх захистом.

Відтак, ОСОБА_1 , як особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої від цього злочину.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, суд приходить до переконання, що позов Керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради підлягає до задоволення шляхом стягнення з ОСОБА_1 коштів, витрачених на стаціонарне лікування потерпілої від злочину ОСОБА_3 , у розмірі 6 244,44 грн.

Також з відповідача в користь держави слід стягнути 840,80 грн. судового збору, відповідно до вимог ч.6 ст. 141 ЦПК України.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 4, 13, 82, 263, 265 ЦПК України, ст.ст. 317, 326, 1166 ЦК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов Керівника Тернопільської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Тернопільської обласної ради, Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради до ОСОБА_1 про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь держави в особі Тернопільської обласної ради витрати комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна дитяча лікарня», пов`язані з лікуванням потерпілої від злочину ОСОБА_3 в сумі 6 244 (шість тисяч двісті сорок чотири) грн. 44 коп., які перерахувати в дохід Тернопільського обласного бюджету за наступними реквізитами: р/р №019001 Державна казначейська служба України, ГУК у Тернопільській області 21080500, м.Київ, , МФО 899998.

Стягнути із ОСОБА_1 в користь держави судовий збір в розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до Тернопільського апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення повного рішення суду.

Повне судове рішення складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий суддяВ. В. Ромазан