Справа № 185/5734/20
Провадження № 2-з/185/116/20
28 грудня 2020 року м.Павлоград
Суддя Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області Юдіна С.Г. розглянувши заяву ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Державний нотаріус Першої Павлоградської державної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відповідного запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан, -
28 серпня 2020 ОСОБА_1 та представник позивача ОСОБА_2 звернулися до суду із заявою про забезпечення позову, у якій просять суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 до набуття чинності рішення суду за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Державний нотаріус Першої Павлоградської державної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відповідного запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан.
Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 31 серпня 2020 року заява про забезпечення позову повернута заявникам.
Постановою Дніпровського апеляційного суду від 09 грудня 2020 року ухвала Павлоградського міськрайонного суду скасована, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду.
24 грудня 2020 року справа надійшла до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області та передана до розгляду судді Юдіній С.Г.
Дослідивши заяву про забезпечення позову, приходжу до наступного.
Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.
Згідно ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи. Про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно ч. 1 ст. 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).
За загальним правилом, заявник зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, надавши відповідні докази, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до утруднення або навіть неможливості у майбутньому виконати рішення суду.
У заяві про забезпечення позову заявником повинні бути зазначені причини, у зв`язку з якими потрібно забезпечити позов, обґрунтування необхідності такого заходу, інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.
Забезпечення позову має запобіжний характер і спрямоване на забезпечення можливості виконання ймовірного рішення суду та на недопущення порушень прав осіб, інтересів яких стосується спір.
Співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, вартості майна, на яке вона заявляє клопотання накласти арешт, чи майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії. Ці обставини є істотними і необхідними для забезпечення позову.
Інститут забезпечення позову являє собою сукупність встановлених законом заходів, що вживаються судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, якщо у них існують побоювання, що виконання ухваленого у справі рішення виявиться у майбутньому утрудненим чи неможливим. Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.
Забезпечення позову є тимчасовим обмеженням і його значення полягає в тому, що ним захищаються законні інтереси позивача на той випадок, коли відповідач буде діяти недобросовісно або коли невжиття заходів забезпечення позову може потягти за собою неможливість виконання судового рішення. Крім цього, інститут забезпечення позову захищає в рівній мірі інтереси як позивача, так і відповідача.
Пунктом 4 вищезазначеної Постанови роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позов, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів.
Крім того, відповідно до правового висновку Верховного Суду України, викладеного в постанові № 6-605 цс16 від 25.05.2016 року, винесеної за результатами перегляду рішення Апеляційного суду м. Києва та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).
Метою забезпечення позову, згідно з вказаною постановою, є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.
Разом з тим, суд враховує, що заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.
Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковим до виконання на всій території України. Таким чином, порушене, невизнане, оспорюване право особи може буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.
Арешт є крайнім заходом забезпечення позову та полягає у проведенні його опису, оголошенні заборони розпоряджатися ним, а в разі потреби - обмеженні права користування майном або його вилученні у власника.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач, звертаючись до суду із заявою про забезпечення позову, не навів правових підстав заявляти вимоги про забезпечення позову саме шляхом накладення арешту. Не надав додаткові документи та інші докази, що підтверджують необхідність забезпечення позову саме у такий спосіб.
З урахуванням вищевикладеного, приймаючи до уваги наведені норми процесуального законодавства, з врахуванням роз`яснення Верховного Суду України, виходячи з оцінки обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття заходів забезпечення позову з урахуванням розумності, обґрунтованості вимог заявника про забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін; наявності зв`язку між заходом щодо забезпечення позову і предметом позовної вимоги, в тому числі, спроможності заходів, який заявник просить вжити у порядку забезпечення позову, забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів, ураховуючи характер та обсяг позовних вимог, суд вважає за необхідне заяву позивача про забезпечення позову задовольнити частково, а саме заборонити відчуження квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що буде достатнім та співмірним заходом забезпечення позову відповідно до позовних вимог для збереження предмету спору до вирішення справи по суті.
На підставі вищезазначеного, керуючись ст.ст. 151-153, 260, 353, 354 ЦПК України, суд
Заяву ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Державний нотаріус Першої Павлоградської державної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відповідного запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан - задовольнити частково.
До набрання законної сили рішенням у цивільній справі № 185/5734/20 за позовом ОСОБА_3 , ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Альфа - Банк», треті особи: Державний реєстратор Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації», Державний нотаріус Першої Павлоградської державної контори Шкицька Юлія Анатоліївна, про скасування рішення про державну реєстрацію права власності відповідного запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та повернення сторін у первинний стан вжити заходи забезпечення позову шляхом :
У задоволенні іншої частини вимог заяви про забезпечення позову відмовити.
Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи. Особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Суд може скасувати заходи забезпечення позову за вмотивованим клопотанням учасника справи у порядку вимог ст. 158 ЦПК України.

Примірник ухвали про забезпечення позову направити для негайного виконання всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду шляхом подання через Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення (проголошення).

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому ухвалу не було вручено у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження відповідно та в порядку і строки, визначені ст. 354 ЦПК України.

Суддя С. Г. Юдіна