справа № 489/6508/20
провадження №2-з/489/81/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

28 грудня 2020 року м. Миколаїв

Суддя Ленінського районного суду міста Миколаєва Коваленко І.В., який є головуючим у справі, ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мелехова Ліна Геннадіївна, про визнання недійсним шлюбного договору

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання недійсним шлюбного договору, укладеного між ним та відповідачем.

Одночасно з позовною заявою до суду було подано заяву про забезпечення позову, в якій позивач просить суд накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем та арешт на транспортний засіб марки BYD, реєстраційний номер НОМЕР_1 , власником якого є відповідач.

Свою заяву мотивувала тим, що майно, на яке він просить накласти арешт було придбано в період перебування у шлюбі.

04.08.2020 між ним та відповідачем було укладено шлюбний договір, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Меліховою Л.Г., згідно умов договору сторони домовилися про непоширення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , що набуте ними у період шлюбу, положень статті 60 СК України, а саме режиму спільної сумісної власності подружжя.

При цьому, він вважає, що даний шлюбний договір було укладено без дотримання вимог чинного законодавства України та його умови порушують права заявника, а тому просить визнати шлюбний договір недійсним та з метою не порушення його прав забезпечити позов, шляхом накладення арешту на майно.

У разі незабезпечення позову існує загроза ускладнення виконання рішення суду (у разі його задоволення).

Тому, з метою не порушення прав позивача, просить вжити заходів забезпечення позову.

Згідно із змістом статті 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статті 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 за № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих дій з боку відповідача та виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на його користь, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

При вжитті заходів забезпечення позову повинна бути наявність зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову.

Згідно частини першої статті 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи.

З матеріалів справи вбачається, що позивачем подано позовну заяву до відповідача про визнання шлюбного договору недійсним в частині невизнання нерухомого майна, придбаного в період шлюбу спільною сумісною власністю, а саме квартири АДРЕСА_1 .

Заявник просить забезпечити позов, шляхом накладення арешту як на нерухоме майно (вищевказану квартиру) так і на рухоме майно (транспортний засіб марки BYD, реєстраційний номер НОМЕР_1 ).

Вказане свідчить про те, що може бути утруднено виконання рішення суду у разі задоволення позову та перешкоджатиме позивачу реалізації його прав, а тому захід забезпечення позову є взаємопов`язаний з предметом спору, так як заявлена позовна вимога стосується спірної квартири, при цьому вимога, щодо накладення арешту на транспортний засіб жодним чином не стосується предмету позову.

За таких обставин, суд вважає, що заява про забезпечення позову, в частині накладення арешту на квартиру, в достатній мірі обґрунтована так як позивачем викладено свої доводи щодо можливості настання несприятливих наслідків у разі незабезпечення позову, а зазначені підстави та вид забезпечення позову, в даній частині є співмірними, з пред`явленими вимогами, а обраний вид забезпечення позову не порушує прав і охоронюваних законом інтересів відповідача, а тому заява підлягає задоволенню частково.

В частині накладення арешту на транспортний засіб, заява задоволенню не підлягає, так не є співмірною з заявленою позовною вимогою та не стосується позову.

Керуючись статтями 149, 150, 153 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві приватної власнсоіт ОСОБА_2 (реєстраційний номер майна 18784, номер запису 17849 в книзі 103, дата прийняття рішення про державну реєстрацію: 26.12.2012).

В задоволенні іншої частини заяви відмовити.

Встановити, що заходи забезпечення позову ОСОБА_1 , передбачені цією ухвалою, діють до розгляду справи по суті.

Копії ухвали направити сторонам для відома та відповідним державним органам для виконання.

На підставі частини першої статті 157 ЦПК України ухвала суду про забезпечення позову підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали суду складено 28.12.2020.

Суддя І.В. Коваленко