КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа 373/1657/18 Головуючий у І-й інстанції -Керекеза Я.І.
апеляційне провадження № 22-ц/824/956/2020 Доповідач Заришняк Г.М.
П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2020 року Київський апеляційний суд в складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Мараєвої Н.Є., Рубан С.М.

при секретарі - Діденку А.С.

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Невмержицької Ірини Миколаївни, діючої в інтересах Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України та ОСОБА_2 про стягнення розрахункових коштів та середнього заробітку за весь час затримки його виплати,-

В С Т А Н О В И В :

В вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, треті особи: Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» Агропромислового комплексу України та ОСОБА_2 про стягнення розрахункових коштів та середнього заробітку за весь час затримки його виплати.

В обґрунтування позову вказувала, що вона з 31.01.2015року по 29.06.2018 рокупрацювала на посаді головного бухгалтера Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, й була звільнена із посади на підставі п.2 ст.36 КЗпП України в зв`язку із закінченням строкового трудового договору. В день звільнення бухгалтерія нарахувала їй заборгованість по заробітній платі та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 17447 грн. 55 коп. Всупереч вимогам трудового законодавства, відповідач при звільнені розрахунку з нею не провів, тому вважала, що відповідач повинен виплатити їй середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні, розмір якого станом на 21.05.2019 року становить 93822 грн. 80 коп.

Посилаючись на викладене, та з врахуванням збільшених позовних вимог, просила стягнути із відповідача належні їй розрахункові кошти в розмірі 18 142 грн. 92 коп. та середній заробіток за час затримки виплати розрахунку при звільненні з дня звільнення по день фактичного розрахунку за період із 01.07.2018 р. по 21.05.2019 р.в сумі 93 822 грн. 80 коп. а також просила стягнути із відповідача судовий збір в розмірі 768 грн. 40 коп. Крім того, у зв`язку із важким матеріальним становищем просила допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати за травень 2018 року в розмірі 5 756 грн. 00 коп.

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду від 26 червня 2019 року позов задоволено частково.

Стягнуто із Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 18 142 грн. 92 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 71 374 грн. 40 коп., а всього: 89 517 грн. 32 коп.

Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати в розмірі платежу за один місяць.

Стягнуто із Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України на користь держави судовий збір в розмірі 704 гривень 80 копійок.

Стягнуто із Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 713 грн. 74 коп.

В апеляційній скарзі Невмержицька І.М., діюча в інтересах Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду в частині задоволення позовних вимог - скасувати та постановити нове рішення в про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 цій частині.

В судове засідання суду апеляційної інстанції сторони та треті особи повторно не з`явились, будучи належним чином повідомлені про день та час розгляду справи, про причини неявки суд не сповістили.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем не надано доказів на підтвердження виплати позивачці при звільненні всіх належних їй сум.

Колегія суддів погоджується з таким висноком суду, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що з 31травня 2015 року позивач працювала за строковим трудовим договором на посаді головного бухгалтера Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України. Останнім робочим днем згідно даного договору зазначено 29.06.2018 р. (а.с.5-6).

Відповідно до копії наказу Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України № 26 від 29 червня 2018 року ОСОБА_1 була звільнена із посади головного бухгалтера на підставі п.2 ст.36 КЗпП України. Також,в даному наказі було зазначено про необхідність проведення повногорозрахунок із ОСОБА_1 та видачу трудовоїкнижки (а.с.7).

Статтею 116 КЗпП України визначено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Відповідно до статті 94 КЗпП України заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу.

Аналогічне визначення заробітної плати міститься й у статті 1 Закону України «Про оплату праці».

Статтею 2 Закону України «Про оплату праці» визначено таку структуру заробітної плати: основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення.

Частиною 1 статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Частиною 1 статті 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Судом встановлено, що 29 червня 2018 року позивач звернулася із заявою до в.о. генерального директора ПОГ НСБ «Переяславль» про виплату належних їй при звільненні розрахункових сум в строки, передбачені ст.116 КЗпП України (а.с.8).

З довідки Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» № 60 від 29 червня 2018 року слідує, що загальна сума заборгованості по заробітній платі та компенсації за невикористані щорічні відпустки, належні ОСОБА_1 до виплати, становить 18 142 грн. 92 коп. Довідка підписана заступником генерального директора ОСОБА_2 та головним бухгалтером ОСОБА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» № 59 від 29.06.2018 заробітна плата ОСОБА_1 за квітень 2018 року становила 5756 грн. 00 коп.(кількість робочих днів - 20 днів), за травень 2018 року - 5756 грн. 00 коп. (кількість робочих днів - 20 днів) (а.с.10). Вказана довідка була підписана заступником генерального директора Підприємства ОСОБА_2

Заперечуючи проти позову, представник відповідача та третьої особи вказувала на те, що така довідка була підписана ОСОБА_2 - особою, яка не була на це уповноважена, у встановленому порядку не призначалась виконуючою обов`язки генерального директора відповідача та не наділялась правом на прийняття чи звільнення працівників з роботи, видачу документів про належні до виплати суми грошових коштів.

Однак, вказані доводи спростовуються наявними в матеріалах справи доказами, а саме: наказом №19 від 26 травня 2018 року про переведення ОСОБА_2 на посаду заступника генерального директора з 26 травня 2018 року, уклавши з нею додаткову угоду до строкового трудового договору (контракту), наказом №21 від 20 червня 2018 року про тимчасове покладення виконання обов`язків генерального директора підприємства на заступника генерального директора ОСОБА_2 з 20 червня 2018 року й до закінчення перебування генерального директора на лікарняному.

Пунктом 9 посадової інструкції заступника генерального директора підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України встановлено, що на час відсутності генерального директорка у зв`язку з відрядженням, хоробою, відпусткою заступник генерального директора тимчасово виконує обов`язки генерального директора, здійснює керівництво підприємством, забезпечує виконання рішень та розпоряджень статутних органів ВФСТ «Колос» АПК України, підписує листи, звернення, звіти , накази про прийом та звільнення з роботи працівників, та інші бухгалтерські документи, пов`язані з нарахуванням та виплатою заробітної плати (а.с.63,65,68).

При цьому, представником відповідача не спростовується, що ОСОБА_2 на час видачі довідок була головним бухгалтером, а відтак мала повноваження щодо видачі зазначених довідок та несла відповідальність за достовірність зазначених в них відомостей.

Та обставина, що розпорядженням голови громадської організації «Всеукраїнське фізкультурно-спортивне товариство «Колос» № 27 від 26 червня 2018 року призначений виконуючий обов`язки генерального директора відповідача Стрикун М.П. з 26 червня 2018 року на час хвороби генерального директора, не спростовує того факту, що станом на 25 червня 2018 року (дата звільнення позивача) ОСОБА_2 правомірно виконувала обов`язки тимчасово відсутнього генерального директора підприємства.

З наявного у матеріалах справи штатного розпису, який погоджено головою ФВСТ «Колос» АПК України, вбачається, що станом на 1 січня 2017 року посадовий оклад головного бухгалтера ОСОБА_1 становив3 485грн, а також їйвиплачуваласядоплата до посадового окладу у розмірі 50%, тобто щомісячна заробітна плата позивачкистановила 5 227,50 грн.(а.с.67).

Судом першої інстанції також були витребувані з Головного управління ДФС у Київській області копії звітів про суми нарахованої заробітної плати, які були подані відповідачем протягом травня 2017 - травня 2018 року, з яких вбачається, що позивачка працювала на підприємстві, їй нараховувалася заробітна плата, зокрема у березні та квітні 2018 року у сумі 5 756грн.

Відповідачем не надано суду першої інстанції доказів на підтвердження виплати позивачці ОСОБА_2 належних сум при звільнені, а відтак суд першої інстанції прийшов до правомірного висновку, що невиплачена заробітна плата та компенсація за невикористані щорічні відпустки за вказаний період в розмірі 18142 грн. 92 коп. підлягають стягненню з відповідача у примусовому порядку.

Посилання у апеляційній скарзі на те, що наказом ПОГ «НСБ «Переяславль» ВФСТ «Колос» АПК України від 30 травня 2019р. № 1 скасовані довідка № 059від 29.06.2018р. про розмір заробітної плати за два останні місяці роботи та довідка № 060від 29.06.2018р. про розмір всіх сум, що належали до виплати при розрахунку, не може бути підставою для скасування законного та обґрунтованого рішення суду, оскільки розмір заробітної плати позивачки за два остані місяці роботи також підтверджується копіями звітів про суми нарахованої заробітної плати, поданими відповідачем до Головного управління ДФС у Київській області (а.с.117-169). Інших доказів, які б підтверджували розмір заробітної плати позивачки за два останні місяці роботи та розмір всіх сум, які підлягали виплаті позивачці при розрахунку,представником відповідача суду не надано.

Крім того, скасування зазначених довідок, не спростовує твердження позивачкипро те, що їйпри звільненні не були виплачені заробітна плата за травень та червень 2018 року, і компенсація за невикористану відпустку.

Колегія суддів погоджується також із висновком суду першої інстції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні сумі 71 374 грн. 40 коп.

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Враховуючи те, що під час судового розгляду встановлено, що відповідач у день звільнення не виплатив позивачці у повному розмірі заробітну плату, компенсацію за невикористану відпустку, а тому повинен нести відповідальність, передбачену ст. 117 КЗпП України.

При розрахунку середнього заробітку суд першої інстанції виходив з Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995р., норми якого застосовані судом правильно та вірно визначено розмір середньоденної заробітної плати ОСОБА_1 в сумі 287 грн.80 коп. та розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненніза період з 30.06.2018р. по 26.06.2019 р. в сумі 71 374 грн.40 коп.

З огляду на викладене, суд повно та всебічно з`ясував обставини справи, наданим доказам дав належну правову оцінку та й прийшов до обґрунтованого висновку про частковое задоволення позову ОСОБА_1 , стягнувши з відповідача на користь позивачки заборгованість по заробітній платі та грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 18 142 грн. 92 коп. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 71 374 грн. 40 коп.

Рішення суду відповідає вмогам норм матеріального та процесуального права й не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне включення при розрахунку середнього заробітку доплату до посадового окладу у розмірі 1862грн., є неспроможними, оскільки суперечать п. 3 розділу ІІІ вказаного Порядку обчислення середньої заробітної плати, оскількиз матеріалів справи вбачається, що вказана доплата носила щомісячний характер, була встановлена штатним розписом, й по справі не встановлено, що доплата встановлена за виконання надурочної роботи, роботи у нічний час, суміщення професій, тощо.

Також не заслуговують на увагу й доводи апеляційної скарги про те, що надані позивачкою довідки не підтверджують структури виплати та не визначають період невикористаної відпустки, за який нарахована компенсація, оскільки відповідачем не надано докази у підтвердження того, що позивачка використовувала щорічні відпустки за період роботи у відповідача, а також не надано будь-якого альтернативного розрахунку сум, які підлягали виплаті позивачці при її звільненні.

Керуючись ст.ст.367, 374,375, 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Невмержицької Ірини Миколаївни, діючої в інтересах Підприємства об`єднання громадян «Навчально-спортивна база «Переяславль» Всеукраїнського фізкультурно-спортивного товариства «Колос» Агропромислового комплексу України, -залишити без задоволення.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 26 червня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Повний текст постанови виготовлений 12 лютого 2020 року.

Головуючий:

Судді: