Справа № 365/281/20
Номер провадження: 2/365/208/20

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

29.12.2020 року смт. Згурівка

Згурівський районний суд Київської області в складі:

головуючого - судді ХИЖНОГО Р.В.

за участю секретаря судового засідання НОСОВОЇ О.О.

представника позивачки за первісним позовом/відповідачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 -

ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі № 1 в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Усівської сільської ради Згурівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права на майно в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В:

Представник позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 адвокат Костенко О.М. звернувся до Згурівського районного суду Київської області із позовною заявою до Усівської сільської ради Згурівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позову посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . За життя остання склала заповіт від 26.01.2004 року, яким все своє майно заповіла своєму племіннику, чоловіку позивачки ОСОБА_5 . За життя ОСОБА_5 своїх спадкових прав не оформив. Спадкова справа до майна померлої не заводилась. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 , після його смерті відкрилась спадщина за законом. На час смерті з ним постійно проживала позивачка, а тому вважається такою, що спадщину прийняла. Спадкова справа до майна померлого не заводилась, інші спадкоємці відсутні. Син померлого відповідач ОСОБА_3 на спадщину не претендує. До складу спадщини померлого ОСОБА_5 входять житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 ,що належав на праві власності ОСОБА_4 і право на земельну частку (пай) розміром 3,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості (в натурі), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Усівське» на території Усівської сільської ради Згурівського району Київської області, що належало ОСОБА_4 на підставі Сертифікату серії КВ № 0295972, що був виданий 07.03.2000 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 33. Оригінал вказаного Сертифікату був втрачений, про що розміщено оголошення у пресі. Також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Позивачці було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай) та житловий будинок, у зв`язку із ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав позивачка не має можливості, тому представник позивачки за первісним просить суд визнати за позивачкою ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок та право на земельну частку (пай), а також не стягувати з відповідачів судові витрати.

14.07.2020 року судом відкрито провадження у справі.

16.10.2020 року відповідач ОСОБА_3 звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування, яка ухвалою суду від 21.10.2020 року прийнята до розгляду та об`єднана в одне провадження з первісним позовом.

Зустрічні позовні вимоги відповідач позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 . За життя остання склала заповіт від 26.01.2004 року, яким все своє майно заповіла своєму племіннику, батьку відповідача ОСОБА_5 . Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилась. За життя ОСОБА_5 своїх спадкових прав не оформив, звертався до суду щодо встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, проте у встановлений строк до нотаріуса не звернувся. Отже, ОСОБА_3 спадщину після смерті ОСОБА_4 не приймав. Посилання у первісному позові на прийняття спадщини ОСОБА_3 не підтверджується жодним доказом. ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_5 . Відповідач ОСОБА_3 є двоюрідним онуком померлої ОСОБА_4 та належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, інші спадкоємці відсутні. До складу спадщини померлої ОСОБА_4 входять житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 і земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6599 га, кадастровий номер :03:009:0012, що розташована на території Усівської сільської ради, згідно Державного акту серії ЯА № 482241, що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 01:05:027:0042. Право власності на земельну ділянку було набуто внаслідок реалізації права на земельну частку (пай) розміром 3,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості (в натурі), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Усівське» на території Усівської сільської ради Згурівського району Київської області, що належало ОСОБА_4 на підставі Сертифікату серії КВ № 0295972, що був виданий 07.03.2000 року та зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 33. Оригінал Державного акту у відповідача відсутній. Також відсутні правовстановлюючі документи на житловий будинок. Відповідачу було відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на право на земельну ділянку та житловий будинок, у зв`язку із не наданням доказів родинних відносин із померлою та ненаданням оригіналів правовстановлюючих документів на вказане майно. В досудовому порядку вирішити питання оформлення спадкових прав він не має можливості, тому просить суд встановити, що він є двоюрідним онуком ОСОБА_4 , визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок та земельну ділянку, а також не стягувати на його користь судові витрати.

Ухвалою суду від 16.11.2020 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду.

26.11.2020 представник позивачки ОСОБА_1 ОСОБА_6 направив до суду заяву, в якій просив прийняти відмову від первісного позову, зустрічні позовні вимоги визнав повністю.

В судове засідання зявився представник позивачки за первісним позовом (відповідачки за зустрічним позовом) ОСОБА_1 ОСОБА_6 . Інші учасники справи не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, направили до суду заяви, в яких просили проводити розгляд справи у їх відсутність. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 зустрічні позовні вимоги підтримав повністю та просив його позов задовольнити.

Суд визнав можливим розглядати справу за даної явки учасників справи, оскільки у справі є достатньо матеріалів про права та правовідносини сторін та неявка всіх учасників справи не перешкоджає розгляду справи.

Щодо первісного позову суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Згідно п.4 ч. 1ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

З огляду на те, що уповноважений представник позивачки за первісним позовом відмовився від первісного позову і його відмова прийнята судом, суд дійшов висновку про закриття провадження за первісним позовом з вищевказаної підстави.

В частині зустрічного позову, оцінюючи добуті в судовому засіданні докази, враховуючи визнання позову відповідачкою за зустрічним позовом, яке прийняте судом, як таке, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що зустрічний позов підлягає до задоволення повністю.

Відповідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України суд ухвалює рішення про задоволення позову, враховуючи визнання відповідачем позову за наявності для того законних підстав.

Обставини, викладені в зустрічному позові підтверджуються наступними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показав, що був добре знайомий із померлою ОСОБА_4 , оскільки вони проживали в одному селі та підтримували добросусідські стосунки. ОСОБА_4 була одинокою, близьких родичів не мала. Найближчим її родичем був син її двоюрідної сестри - племінник ОСОБА_5 , який помер у 2019 році. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 син померлого ОСОБА_5 , тобто він є двоюрідним онуком померлої ОСОБА_4 .

Свідок ОСОБА_8 надав суду покази, аналогічні показам свідка ОСОБА_7 .

Дослідженими судом письмовими доказами встановлено, що ОСОБА_4 згідно Сертифікату серії КВ № 0295972 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,50 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж на місцевості (в натурі), у землі, яка перебувала у колективній власності КСП «Усівське» на території Усівської сільської ради Згурівського району Київської області. Сертифікат зареєстрований в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 33 від 07.03.2000 року. За життя ОСОБА_4 реалізувала право на земельну частку (пай) та набула у власність земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6599 га, кадастровий номер :03:009:0012, що розташована на території Усівської сільської ради, згідно Державного акту серії ЯА № 482241, що зареєстрований в Книзі реєстрації державних актів за № 01:05:027:0042. Державний акт був виданий 26 травня 2005 року, тобто вже після смерті ОСОБА_4 (виписка із списку членів КСП «Усівське» - а.с.21, копія Сертифікату а.с.24,59, копія Державного акту а.с.60, копія технічної документації із землеустрою а.с.61-62, довідка СТОВ «Урожай» а.с.64).

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)", основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією.

Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Аналогічні положення передбачені п. 17 Перехідних положень ЗК України (Розділ Х).

Стаття 126 ЗК України, в редакції яка діяла до 01 січня 2013 року, передбачала, що право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Також ОСОБА_4 на праві власності належав житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 , згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 11.10.2007 року, виданого Усівською сільською радою. Свідоцтво видане на підставі рішення Згурівської районної ради від 12.05.1989 року № 198. Свідоцтво про право власності видане після смерті ОСОБА_4 . Право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку не зареєстровано, оскільки свідоцтво про право власності видане після смерті власника (копія свідоцтва а.с.22).

Після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , відкрилась спадщина за заповітом. Спадкоємець за заповітом ОСОБА_5 спадщину у встановленому законом порядку не прийняв, своїх спадкових прав не оформив. Так, рішенням Згурівського районного суду від 31 липня 2007 року у справі № 2-233/07 ОСОБА_5 , було визначено додатковий строк для прийняття спадщини, проте у визначений судом строк він з питання прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся. ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Враховуючи неприйняття спадщини спадкоємцем за заповітом, до спадкування закликані спадкоємці за законом. ОСОБА_3 є сином померлого ОСОБА_5 та належить до спадкоємців п`ятої черги, як двоюрідний онук померлої. На час відкриття спадщини ОСОБА_3 був малолітнім, заява про відмову від спадщини його законними представниками не подавалась, а отже, він вважається таким, що спадщину прийняв в силу ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Його спадкові права ніким не оспорюються. Він є єдиним спадкоємцем, який спадщину прийняв. Спадкова справа до майна померлої ОСОБА_4 не заводилась (копії свідоцтв про смерть - а.с.11,12,54, копія заповіту а.с.20, копія свідоцтва про народження а.с.55, копія рішення Згурівського районного суду Київської області від 31.07.2007 року у справі № 2-233/07 а.с.63, інформаційні довідки із Спадкового реєстру а.с.92-95).

Відповідно до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Згідно ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

В силу ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 1265 ЦК України у п`яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення. Ступінь споріднення визначається за числом народжень, що віддаляють родича від спадкодавця. Народження самого спадкодавця не входить до цього числа.

В силу ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

В пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7 передбачено, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом.

Позивачу за зустрічним позовом ОСОБА_3 було відмовлено державним нотаріусом Згурівської державної нотаріальної контори Саркісян Л.М. у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на земельну ділянку та житловий будинок, у звязку з ненаданням правовстановлюючих документів на спадкове майно, а також ненаданням доказів належності до кола спадкоємців (нотаріальна відмова а.с.58).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Згідно абз. 2 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.

Пунктом 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» визначено, що суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

В ході судового розгляду судом встановлено, що після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 відкрилась спадщина на наступне майно: житловий будинок з господарськими та надвірними будівлями, що розташований по АДРЕСА_1 , та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6599 га, кадастровий номер :03:009:0012, яка розташована на території Усівської сільської ради Згурівського району Київської області. Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 належить до спадкоємців п`ятої черги за законом, так як є двоюрідним онуком померлої. Факт перебування померлої ОСОБА_4 та позивача ОСОБА_3 у родинних відносинах підтверджується показами свідків, що були заслухані судом. Позивач спадщину за законом у встановленому законом порядку прийняв, оскільки на час смерті спадкодавця був малолітньою особою та від спадщини не відмовлявся. Спадкоємець за заповітом батько позивача ОСОБА_5 спадщину не приймав. Інші спадкоємці відсутні. Встановлений законом строк для прийняття спадщини закінчився, спадкові права позивача за зустрічним позовом ніким не оспорюються, Через відсутність правовстановлюючих документів, які б підтверджували право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно, а також відсутність доказів родинних відносин з померлою, позивач за зустрічним позовом ОСОБА_3 позбавлений можливості оформити свої спадкові права, а тому його порушені права підлягають судовому захисту, шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно.

Суд вважає за необхідне, встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_3 є двоюрідним онуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та визнати за ним в порядку спадкування право власності на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6599 га, кадастровий номер :03:009:0012, яка розташована на території Усівської сільської ради Згурівського району Київської області.

Не застосовувати до відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_1 ст. 141 ЦПК України та понесені позивачем за зустрічним позовом судові витрати залишити за ним.

Керуючись ст.ст. 1217,1218,1233,1265,1268,1273 ЦК України, ст.ст.141,206,247,263-265,273 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Прийняти відмову позивачки за первісним позовом ОСОБА_1 від позову ОСОБА_1 до Усівської сільської ради Згурівського району Київської області, ОСОБА_3 про визнання права на майно в порядку спадкування, та провадження за первісним позовом закрити.

Зустрічну позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення юридичного факту та визнання права власності на майно в порядку спадкування задовольнити повністю.

Встановити, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є двоюрідним онуком ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 та до часу смерті була зареєстрована та проживала за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_3 , як спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на:

-житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ;

-земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 3,6599 га, кадастровий номер :03:009:0012, яка розташована на території Усівської сільської ради Згурівського району Київської області.

Не застосовувати до ОСОБА_1 ст. 141 ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Київського апеляційного суду через Згурівський районний суд Київської області протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

На підставі п. 3 Розділу ХІІ Прикінцеві положення Цивільного процесуального кодексу України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Позивач за зустрічним позовом: ОСОБА_3 , житель АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 .

Відповідач за зустрічним позовом: ОСОБА_1 , жителька АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Повний текст рішення суду складено 30.12.2020 року.

ГОЛОВУЮЧИЙ Р.В. ХИЖНИЙ