ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/4250/20
Провадження № 4-с/362/33/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.12.2020 року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Лебідь-Гавенко Г.М.,

за участю секретаря Харченко А.В.,

розглянувши справу за скаргою ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяної І.О. та просить скасувати постанову про арешт коштів боржника в межах виконавчого провадження ВП № 51988069.

Свої вимоги заявник обґрунтував тим, що 06 липня 2020 року старшим державним виконавцем Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Очеретяною І.О. винесено постанову ВП № 51988069 про накладення арешту на кошти боржника ОСОБА_1 відповідно до виконавчого листа № 362/1112/16-ц від 17.06.2016 року.

Про наявність заборон та боргу йому стало відомо в серпні поточного року 06.08.2020 року, коли він звернувся до АТ КБ «ПриватБанк» для отримання грошових коштів (пенсії).

Сплатити всю суму боргу він не має можливості оскільки є пенсіонером та працює у ТОВ «Сотка-Альянс». Жодних інших доходів та заощаджень він не має, а тому сплатити суму боргу відразу не може. Державним виконавцем накладено арешт на рахунки, а саме рахунок в банку де він отримує пенсію та заробітну плату у зв`язку з чим він з серпня місяця не отримує ні пенсії ні заробітної плати, що призводить до порушення його Конституційних прав на оплату праці. Хоча відповідно до ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено заборону на звернення стягнення та накладення арешту, зокрема на кошти на інших рахунках боржника, звернення стягнення на які заборонено законом, що також регулюється ст. 52 «Про виконавче провадження».

ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, надіслав заяву в який просив про розгляд справи проводити у його відсутності, вимоги скарги підтримав в повному обсязі.

Старший державний виконавець Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяна І.О. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги судом повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.38).

Дослідивши матеріали скарги, копію виконавчого провадження ВП № 51988069, суд вважає скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 31 травня 2016 року задоволено позов Публічного акціонерного товариства "Альфа Банк". Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства " Альфа Банк" заборгованості за відсотками за кредитним договором №490074337 від 24 червня 2008 року в розмірі 5 373,75 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 135 235,79 гривень та судові витрати по справі.

17.06.2016 року Васильківським міськрайонним судом Київської області видано виконавчий лист у цивільній справі №362/1112/16-ц за позовом ПАТ «Альфа Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості в розмірі 135235,79 грн. ( а.с. 8, 39-40).

19.08.2016 року старшим державним виконавцем Васильківського МР ВДВС Фурман А.В. відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №362/1112/16-ц виданого Васильківським міськрайонним судом Київської області 17.06.2016 року ( а.с.41).

Постановою старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяної І.О. від 06.07.2020 року накладено арешт коштів боржника ОСОБА_1 (а.с.10-11, 50-51).

Як вбачається із відповіді АТ КБ «ПриватБанк» від 19.08.2020 року ОСОБА_1 має рахунок в АТ КБ «ПриватБанк» на який отримує пенсійні виплати (а.с.58).

Відповідно до листа ТОВ «Сота-Альянс», що ОСОБА_1 отримує за робітню плату на розрахунковий рахунок АТ «Укрсиббанк» (а.с.57).

За ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно ч.1 ст.448 ЦПК України, скарга на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби подається до суду, який видав виконавчий документ.

Частиною 2 статті 1 Закону України «Про державну виконавчу службу» передбачено, що завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у Законі України "Про виконавче провадження" органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (стаття 1 Закону України "Про виконавче провадження").

Згідно до ч.1 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

У частині 1 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" визначено обов`язок виконавця вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Аналогічним за змістом є і п.1 ч.2 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з яким виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 7 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей.

Разом з цим згідно з частиною 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" під час виконання рішень виконавець має право на безперешкодний доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Відповідно ч. 2 ст. 52 Закону України "Про виконавче провадження" не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 9 Закону України "Про виконавче провадження" підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

При цьому Суд не приймає до уваги посилання приватного виконавця що накладення арешту на рахунки боржника як захід примусового виконання рішень є не правом, а обов`язком виконавця. Так, згідно з приписами вказаних норм не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках. Разом з цим саме на державного виконавця покладено обов`язок щодо вчинення дій із забезпечення виконання судового рішення відповідно до приписів та в порядку, встановленому Законом, а недотримання банківськими установами вимог щодо повідомлення виконавця про призначення рахунку та, відповідно, повернення постанови без виконання, не позбавляли державного виконавця можливості самостійно з`ясувати інформацію про наявність рахунків Боржника, а також статус цих рахунків, враховуючи приписи частини 5 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження".

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язанні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України, за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і права чи свободи заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах», за результатами розгляду скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд постановляє ухвалу, яка має відповідати вимогам статей ЦПК.

Враховуючи встановлені по справі обставини та наведені вимоги закону, суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, оскільки кошти заявника на рахунку, які перебувають у АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрсиббанк», використовується для зарахування заробітної плати та зарахування пенсії мають спеціальний режим, приватним виконавцем не було зауважено на частину 2 статті 52 Закону України "Про виконавче провадження", згідно з якою не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом, а тому постанова державного виконавця в частині накладення арешту на рахунки, які перебувають в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрсиббанк» підлягає скасуванню, а в інший частині вимоги скарги задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного та керуючись статтями 1, 9, 17, 18, 52 Законом України «Про виконавче провадження», статтями 4, 12, 13, 447-451 ЦПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Скаргу ОСОБА_1 на дії старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни задовольнити частково.

Постанову старшого державного виконавця Васильківського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) Очеретяної Ірини Олександрівни від 06 липня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 51988069 в частині накладення арешту на грошові кошти ОСОБА_1 , що містяться на рахунках в АТ КБ «ПриватБанк» та АТ «Укрсиббанк» - скасувати.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому повний текст ухвали суду не було вручене в день її складання має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Текст ухвали виготовлено 14.12.2020 року.

Суддя Г.М. Лебідь-Гавенко