УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

28 грудня 2020 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі довіреності діє адвокат Калюжний С.В. (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Головного управління національної поліції України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Лютеранська, буд. 4), держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Старообрядницька, буд. 21) про відшкодування моральної шкоди,

встановив:

21.12.2020 року представник позивача звернувся до суду з вказаним позовом в інтересах ОСОБА_1 до відповідачів про відшкодування моральної шкоди, у якому просив стягнути з держави в особі ГУ ДКСУ в Херсонській області на користь позивача моральну (не майнову) шкоду у розмірі 150 000, 00 грн., що була завдана позивачу протиправними діями працівників ГУНП в Херсонській області 26.12.2019 при складанні протоколу про адміністративне правопорушення серії АПР №192783; судові витрати покласти на ГУНП в Херсонській області.

Згідно Журналу реєстрації вхідної кореспонденції вказану позовну заяву з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями 22.12.2020 року передано судді Булах Є.М.

Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Суддею встановлено, що позовну заяву подано без додержання вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України виходячи з наступного.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 175 ЦПК України у позовній заяві зазначається зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них.

Всупереч вказаним вимогам, позивач зазначаючи відповідачами ГУНП в Херсонській області та державу Україну в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області позовні вимоги ставить лише до ГУ ДКСУ в Херсонській області не вказуючи чим не визнає, порушує права та інтереси позивача вказаний відповідач.

При цьому, вимога позивача про віднесення судових витрат на користь ГУНП в Херсонській області, фактично є пропозицією позивача щодо розподілу судових витрат, що по своїй суті не віднесено законодавцем до позовних вимог.

До відповідача ГУНП в Херсонській області позовних вимог взагалі не заявляється, що не відповідає приписам ст. 175 ЦПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановленому порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Частиною першою ст. 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2020 рік» та станом на 1 січня 2020 року становить 2102 гривні. Отже, за одну вимогу майнового характеру, сума судового збору становить не менше 840,80 грн. (2102, 00 х 0.4) та не більше 10 510, 00 грн. (2102 х 5).

Враховуючи, що позивач звернувся до суду з позовом майнового характеру, а ціна позову складає 150 000, 00 грн., то сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні даного позову складає 1500, 00 грн.

Представником подано клопотання про звільнення позивача від сплати судового збору. Вирішуючи заявлене клопотання суд виходить з наступного.

Відповідно до частини першої, третьої статті 136 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі, а також зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, або звільнити від їх сплати.

Пунктом 1 частини першої статті 8 Закону України «Про судовий збір» визначено, що суд може своєю ухвалою за клопотанням особи відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розмірі річного доходу позивача фізичної особи за попередній календарний рік.

Частиною другою цієї статті передбачено, що суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Касаційний цивільний суд у складі Верховного Суду у постанові від 11.03.2020 року у справі № 585/2357/19 дійшов висновку, що при вирішенні питання про відстрочення, розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору майновий стан сторони (належні стороні майнові права та обов`язки) має визначатися судом у світлі конкретних обставин певної справи, включаючи спроможність заявника сплатити судовий збір та стадію, на якій перебуває розгляд справи на певний момент. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати судового збору.

В позовній заяві представник позивача заявив клопотання про звільнення від сплати судового збору, яке обґрунтував тим, що розмір судового збору, який належить сплатити позивачу є значним, на підтвердження надав відомості з ДРФОПП про суми виплачених доходів та утриманих податків №1623/г/21-22-51-08-02-08.

Однак, зазначена довідка не є належним доказом того, що необхідний до сплати судовий збір у розмірі 1500, 00 грн. перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача за попередній календарний рік, оскільки позивачем на підтвердження викладених обставин необхідно було надати довідку про доходи за попередній календарний рік, тобто з грудня 2019 року по листопад 2020 року, який передував зверненню із позовною заявою (грудень 2020 року).

Таким чином, клопотання ОСОБА_2 про звільнення позивача від сплати судового збору не підлягає задоволенню, оскільки обставини викладені на підтвердження наявності підстав для звільнення від сплати судового збору не підтвердженні належними доказами.

З огляду на викладене, позивачу необхідно оплатити судовий збір у розмірі 1500,00 грн., та надати суду докази не підтвердження виконання вимог ЗУ «Про судовий збір».

Суддя зауважує, що залишення позовної заяви без руху не є обмеженням права позивача на доступ до правосуддя.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі «Пелевін проти України» (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі «Наталія Михайленко проти України» (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, викладену, зокрема, у пункті 55 справи «Креуз проти Польщі», про те, що обмеження, накладене на доступ до суду, буде несумісним із пунктом першим статті 6 Конвенції, якщо воно не переслідує законної мети або коли не існує розумної пропорційності між застосованими засобами та законністю цілі, якої прагнуть досягти («Kreuz v. Poland» № 28249/95).

Отже, встановлюючи конкретні вимоги до змісту та форми позовної заяви, а також до документів, які мають бути до неї додані, ЦПК України при цьому покладає обов`язок на суд перевірити виконання позивачем цих вимог та прийнятності позовної заяви на стадії вирішення питання про відкриття провадження по справі.

Позивачу необхідно усунути недоліки, з дотриманням вимог зазначених у цій ухвалі шляхом надання доказу сплати судового збору; визначитися з колом відповідачів та змістом позовних вимог до них.

На підставі ст. 185 ч.1 ЦПК України заява підлягає залишенню без руху з наданням заявнику строку для усунення вищевказаних недоліків з роз`ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін заява буде визнана неподаною та повернута заявнику.

Керуючись ст. 175, 177, 185, 260, 353 ЦПК України, суддя, -

постановив:

Позовну заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ), в інтересах якого на підставі довіреності діє адвокат Калюжний С.В. (місцезнаходження: АДРЕСА_2 ) до Головного управління національної поліції України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Лютеранська, буд. 4), держави Україна в особі Головного управління Державної казначейської служби України в Херсонській області (, місцезнаходження: 73003, м. Херсон, вул. Старообрядницька, буд. 21) про відшкодування моральної шкоди залишити без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху направити позивачу (представнику позивача).

Надати позивачу (представнику позивача) строк для усунення недоліків п`ять днів з дня отримання ухвали про залишення заяви без руху.

Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали у встановлений строк, заява вважатиметься не поданою та буде повернута.

Відповідно до п.3 розділу XII «Прикінцеві положення» ЦПК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Є.М. Булах