П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року

м. Рівне

Справа № 566/861/18

Провадження № 22-ц/4815/1441/20

Головуючий у Млинівському районному суді

Рівненської області: суддя Бандура А.П.

Час, дата і місце ухвалення рішення суду першої інстанції:

10 год. 35 хв. 28 жовтня 2020 року в смт. Млинів

Млинівського району Рівненської області

Рівненський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючий: суддя Хилевич С.В.

судді: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Барашивця Андрія Юрійовича на рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2020 року в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в :

У липні 2018 року в суд звернувся ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Мотивуючи свої вимоги, зазначав, що 13 лютого 2018 року відповідач, керуючи автомобілем Fiat Doblo, номерний знак НОМЕР_1 , порушив Правила дорожнього руху, що спричинило пошкодження автомобіля позивача Nissan Note, номерний знак НОМЕР_2 , за кермом якого перебувала ОСОБА_3 . Так, згідно із звітом про оцінку автомобіля позивача його ринкова вартість автомобіля станом на час виникнення дорожньо-транспортної події (далі ДТП) склала 170 709,27 гривень, а вартість відновлюваного ремонту автомобіля 338 539,85 гривень. Вартість же відновлюваного ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ 161 350,50 гривень. Тому, на думку позивача, відшкодуванню підлягає матеріальна шкода у розмірі 139 943 00 гривень, оскільки хоча відповідач застрахував свою цивільну відповідальність у Товаристві з додатковою відповідальністю "Страхове товариство "Домінанта" (далі ТДВ "СТ "Домінанта)" на загальну суму 100 000 гривень, однак страхова компанія не здійснила страхову виплату, адже знаходиться в процесі ліквідації. Крім того, покликався на необхідність відшкодування й моральної шкоди, яка полягала душевних стражданнях.

З наведених мотивів просив стягнути на свою користь із ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 139 943 гривень, 10 000 гривень моральної шкоди та 1 200 гривень витрат, понесених на проведення оцінки автомобіля.

Рішенням Млинівського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2020 року в задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 139 943 гривень відмовлено.

Позов в частині стягнення моральної шкоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 завдану моральну шкоду у розмірі 5 000 гривень, 1 200 витрат на проведення оцінки автомобіля та 414,40 гривень судового збору.

Ухвалюючи своє рішення, суд попередньої інстанції, покликаючись на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 04 липня 2018 року в справі № 755/18006/15-ц, відмовив позивачу в задоволенні вимог про відшкодування матеріальної шкоди, оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ТДВ "СТ "Домінанта", а тому саме на страховика покладається обов`язок відшкодування такої шкоди. При цьому суд встановив, що ОСОБА_1 своїм правом на звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування не скористався і не звернувся з заявою про страхове відшкодування.

Щодо відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, то суд виходив із того, що вона полягає в тривалих душевних стражданнях через нервові стреси, через пошкодження транспортного засобу та необхідність проведення його ремонту, відсутності можливості протягом тривалого часу користуватися даним транспортним засобом, а тому виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про часткове задоволення цієї вимоги та зменшення розміру моральної шкоди.

Судовий збір суд поклав на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На рішення суду представником позивача адвокатом Барашивцем А.Ю. подано апеляційну скаргу, де він покликався на його незаконність і необґрунтованість в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо відшкодування матеріальної шкоди.

Так, заявник погоджувався з обов`язком страховика відшкодувати завдану матеріальну шкоду, однак зважав на її розмір, який становив 139 943 гривень, коли страхова сума складала лише 100 000 гривень, а тому вважав, що суд дійшов хибного висновку про відмову у стягненні різниці між фактичним розміром завданої шкоди і суми страхового відшкодування, яка становить 39 943 гривень. Крім того, позаяк відповідач у судовому засіданні визнав частково позов та погодився на відшкодування шкоди в сумі 70 000 гривень упродовж року, то суд зробив помилковий висновок про відмову у задоволенні позову в межах цієї суми. На переконання представника позивача, висновки Великої Палати Верховного Суду не позбавляють можливості страхувальники особисто відшкодувати завдану шкоду та в майбутньому звернутись до страховика з регресним позовом. Стверджував, що визнання позову на відповідну суму не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

З викладених спонукань просив скасувати оскаржуване рішення у відмові відшкодування матеріальної шкоди та прийняти у цій частині нове, яким:

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 задану матеріальну шкоду в розмірі 39 943 гривень;

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 задану матеріальну шкоду, яку визнав відповідач в розмірі 30 057 гривень;

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі пропорційно до задоволених позовних вимог;

стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2 267,16 гривень;

залишити без змін рішення в частині стягнення з відповідача моральної шкоди у розмірі 5 000 гривень та стягнення витрат на проведення оцінки автомобіля в розмірі 1 200 гривень та судових витрат в сумі 414,40 гривень.

Інші учасники судового процесу не скористались правом подати відзив на апеляційну скаргу, заперечень щодо її вимог і змісту до суду не направили.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи представника позивача, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Матеріалами справи з`ясовано, і це сторонами не заперечується та визнається, що позивач є власником автомобіля Nissan Note, яким на підставі відповідного усного договору доручення, про що свідчить видана ним довіреність, володіла ОСОБА_3 (а.с.16-15).

Як видно з постанови Рівненського міського суду Рівненської області від 20 березня 2018 року, що набрала законної сили 30 березня 2018 року, 13 лютого 2018 року о 18 год. 30 хв. в м. Рівне по вул. Князя Володимира, 71, водій ОСОБА_2 , керуючи транспортним засобом Fiat Doblo, номерний знак НОМЕР_1 , проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався дистанції, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Nissan Note, номерний знак НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_3 , яка в свою чергу, допустила зіткнення з автомобілем Audi A6, номерний знак НОМЕР_3 під керуванням водія ОСОБА_4 , який в свою чергу, допустив зіткнення з автомобілем Renault Kango, номерний знак НОМЕР_4 , під керуванням водія ОСОБА_5 , які рухалися попереду в попутному напрямку, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Тому ОСОБА_2 був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього було накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 гривень (а.с. 17).

Згідно з звітом № 198П про оцінку автомобіля позивача, складеного 14 березня 2018 року, ринкова його вартість автомобіля станом до його пошкодження в ДТП складає 170 709,27 гривень, вартість відновлюваного ремонту автомобіля 338 539,85 гривень, а вартість відновлюваного ремонту з врахуванням коефіцієнту фізичного зносу автомобіля 161 350,50 гривень, в цілому матеріальний збиток, заданий власникові в результаті його пошкодження при ДТП складає з ПДВ 170 709,27 гривень (а.с. 18-31).

Відповідно до звіту №263П ринкова вартість автомобіля Nissan Note, реєстраційний номер НОМЕР_2 , після ДТП (працездатних складових) становить: 30766,08 гривень (а.с. 32-35).

Тому ОСОБА_1 визначив матеріальну шкоду, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 за пошкодження автомобіля внаслідок ДТП, що сталася, в розмірі 139 943 гривень (170 709,27 - 30766,08).

Так, суд першої інстанції врахував, що при вирішенні спірних правовідносин підлягають застосуванню висновки Великої Палати Верховного Суду, що викладені у постанові від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц.

В поданій апеляційній скарзі з цим погодився й заявник.

Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених ст. 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів").

Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 на момент вчинення ним ДТП була застрахована у ТДВ "СТ "Домінанта" відповідно до Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 08 жовтня 2017 року серія АМ №1593728, а розмір страхової суми становив 100 000 гривень.

Копією повідомлення потерпілої особи про дорожню-транспортну пригоду підтверджується, що 14 лютого 2018 року ОСОБА_3 повідомила ТДВ "СТ "Домінанта" про дорожньо-транспортну пригоду, що сталася 13 лютого 2018 року (а.с.37).

Ухвалою Млинівського районного суду Рівненської області від 12 лютого 2019 року було витребувано в ТДВ "СТ "Домінанта" інформацію про те: чи подав потерпілий ОСОБА_1 у встановлені законом строки заяву про страхове відшкодування шкоди пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП, що сталось 13 лютого 2018 року; чи додав потерпілий ОСОБА_1 до заяви про страхове відшкодування документи, які визначені п.35.2 ст. 35 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"; чи було прийняте вмотивоване рішення про здійснення ОСОБА_1 страхового відшкодування; чи було прийняте вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування ОСОБА_1 ; чи перебуває ТДВ "СТ "Домінанта" в процесі припинення, в процесі провадження у справі про банкрутство, санації.

Однак відповіді на судовий запит адресатом надано не було і з огляду на це суд дійшов висновку, що своїм правом на звернення до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування позивач не скористався і не звернувся з заявою про страхове відшкодування.

Між тим, як правильно зазначає заявник, суд залишив без уваги те, що за встановлених обставин відповідач зобов`язаний сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою сумою, тобто 39,943 гривень (139 943 завдана шкода 100 000 ліміту страхового відшкодування.

Згідно зі ст.ст. 22, 1188, 1194 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Збитками є: 1.) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2.) доходи,і особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1.) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2.) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3.) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення.

Особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Норми ст. 979 ЦК України вказують, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Правила статей 3-5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" передбачають, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Суб`єктами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є страхувальники та інші особи, відповідальність яких застрахована, страховики, Моторне (транспортне) страхове бюро України, потерпілі.

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнової інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу.

Щодо покладення на ОСОБА_2 обов`язку з відшкодування більшої суми грошових коштів, зокрема через те, що він визнав позов частково на суму 70 000 гривень, то правових підстав для цього немає, позаяк відповідно до ч.1 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження справи, зазначивши про це в заяві по суті або в окремій письмовій заяві.

Проте в жодній із заяв по суті відповідача про його намір скористатись цим процесуальним правом не йшлося, окремих письмових заяв з цього питання подано не було.

Поготів, визнання відповідачем позову в частині стягнення з нього матеріальної шкоди суперечить закону, адже обов`язок відшкодування шкоди у межах ліміту відповідальності законом покладено на страховика.

Підставою для скасування рішення суду попередньої інстанції в частині відмови у відшкодуванні позивачу матеріальної шкоди та прийняття нової постанови про часткове задоволенні цієї позовної вимоги відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України є порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

В іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не оскаржувалось, а відтак апеляційним судом не переглядалось.

Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6 ст. 3 ЦК України є одними із загальних засад цивільного законодавства.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки позов задоволено частково на 30,53% відсотків, то за розгляд справи районним судом з відповідача на користь позивача належить стягнути 461,43 гривень (1 511,43 х 46 143 : 151 143).

При цьому за перегляд рішення суду в межах оспорюваних сум підлягало сплаті 1 050 гривень судового збору (70 000 х 1% х 150%), а не 2 267,16 гривень, які сплатив позивач, тому на його користь підлягає до відшкодування лише 599,15 гривень понесеного ним при поданні апеляційної скарги судового збору, беручи до уваги, що апеляційну скаргу було задоволено на 57,06% (1 050 х 39 943 : 70 000).

Крім того, на відповідача покладається обов`язок з відшкодування позивачу 352,40 гривень судового збору, сплаченого за звернення з заявою про забезпечення позову.

На підставі ст.ст. 979, 22, 1188, 1194 ЦК України, ст.ст. 3-5 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", керуючись ст.ст. 367-368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 адвоката Барашивця Андрія Юрійовича задовольнити частково.

Рішення Млинівського районного суду Рівненської області від 28 жовтня 2020 року в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди та розподілу судових витрат скасувати.

Позов у частині стягнення матеріальної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 39 943 (тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот сорок три) гривні матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Здійснити перерозподіл судових витрат, стягнувши з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1 412 (одна тисяча чотириста дванадцять) гривень 98 копійок судового збору.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ; АДРЕСА_1 ; РНОКПП ОСОБА_1 НОМЕР_5 .

Відповідач: ОСОБА_2 ; АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_6 .

Головуючий: С.В. Хилевич

Судді: Н.М. Ковальчук

С.С. Шимків