КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 756/7926/18
№ апеляційного провадження: 22-з/824/789/2020
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 листопада 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ :

суддя-доповідач Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву адвоката Винокурова Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення щодо розподілу судових витрат у справі за позовом Посольства Японії в Україні до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2018 року Посольство Японії в Україні звернулося у суду із позовом до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування позову зазначено, що 27.06.2015 року у м. Києві по вул. Паркова Дорога відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Volkswagen» д/н НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та автомобіля «Lexus» д/н НОМЕР_2 , власником якого є Посольство Японії в Україні під керуванням водія ОСОБА_2 .

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року позовні вимоги Посольства Японії в Україні до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Посольства Японії в Україні 97 115 грн. 39 коп. в рахунок компенсації заподіяної матеріальної шкоди та 1 480 грн. 08 коп. в рахунок компенсації сплаченого судового збору.

В задоволенні решти позовних вимог Посольства Японії в Україні - відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції адвокат Винокуров О.В. в інтересах ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу.

Постановою Київського апеляційного суду від 01 липня 2020 року апеляційну скаргу адвоката Винокурова О.В. в інтересах ОСОБА_1 задоволено.

Рішення Оболенського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року скасовано, ухвалено нове, яким відмовлено у задоволенні позову Посольства Японії в Україні до ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди.

Стягнуто з Посольства Японії в Україні на користь ОСОБА_1 2 643 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

28 вересня 2020 року через засоби поштового зв`язку на адресу Київського апеляційного суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення щодо судових витрат, в якій адвокат Винокуров О.В. в інтересах ОСОБА_1 посилаючись на те, що під час розгляду справи судом апеляційної інстанції не було вирішено питання щодо розподілу судових витрат в частині проведення автотоварознавчої експертизи, у зв`язку з Посольства Японії в Україні на користь ОСОБА_1 чим заявник просить, понесенні останнім у розмірі 4 710 грн.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Київського апеляційного суду від 01 жовтня 2020 року справу призначено судді-доповідачу Слюсар Т.А. у складі колегії суддів: Волошиної В.М., Мостової Г.І.

Суддею-доповідачем вирішені процедурні питання, пов`язані з рухом справи, витребувано із Оболонського районного суду м. Києва матеріали цивільної справи № 756/7926/18.

Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Оскільки із матеріалів справи не вбачається обставин, які б унеможливлювали розгляд справи у відсутності учасників справи, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без повідомлення учасників справи.

В своїх запереченнях адвокат Гречківський Є.Л. в інтересах Посольства Японії в Україні, заперечував проти ухвалення додаткового рішення по справі, просив відмовити в задоволенні заяви адвоката Винокурова О.В. в інтересах ОСОБА_1 .

В обґрунтування своїх заперечень посилався на те, що відповідачем не надано доказів понесених судових витрат, пов`язаних з проведенням експертизи ні в апеляційній скарзі, ні до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення.

Крім того не піднімалось питання про поновлення пропущеного процесуального строку у заяві про ухвалення додаткового рішення з обґрунтуванням не можливості подання доказів та причин їх не подання до суду у встановлений законом строк.

Колегія суддів, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи заяви представника відповідача та заперечення позивача, вважає заяву такою, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення.

Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів.

З матеріалів справи убачається, що 08 листопада 2019 року районним судом призначено по справі автотоварознавчу експертизу за клопотанням відповідача (а.с. 57 т.2).

За проведення вказаної експертизи відповідачем було проведено оплату на рахунок Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України у розмірі 4 710 грн. (а.с.71 т. 2).

У відповідності до положень ч. 1 ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу.

Згідно з вимогами статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції зокрема складається з резолютивної частини із зазначенням нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення.

Так, справа за апеляційною скаргою адвоката Винокурова О.В. в інтересах ОСОБА_1 була переглянута у порядку письмового провадження без виклику учасників справи.

Ухвалюючи нове рішення, колегія апеляційної інстанції відмовила у задоволенні позовних вимог Посольства Японії в Україні та стягнула з останнього на користь ОСОБА_1 2 643 грн. судового збору за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

В своїй заяві адвокат Винокуров О.В. в інтересах ОСОБА_1 посилався на те, що апеляційний суд під час ухвалення постанови не вирішив питання щодо розподілу судових витрат в частині проведення автотоварознавчої експертизи у вказаній справі.

Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Вимога частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 16 квітня 2019 року у справі № 817/1889/17.

Відповідно до положень ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України).

Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Вбачається, що постанова Київського апеляційного суду була ухвалена 01 липня 2020 року.

Проте заяву про ухвалення додаткового рішення, з додатками до нього, адвокатом Винокуровим О.В. було подано лише 28 вересня 2020 року.

Крім того вказана заява не містить клопотання про поновлення строку на подання доказів, а також відсутні посилання стороною на поважність причин пропуску строку для вчинення певних дій. Заявник не долучив докази, що підтверджують такі обставини, що в протилежному випадку унеможливлює суд дійти висновку про дійсність та поважність викладених обставин.

Отже суду не надано доказів про неможливість звернення із такою заявою раніше та жодних доказів до заяви додано не було.

Згідно роз`яснень, наданих у п. 20 постанови Пленуму ВСУ № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених ст.. 220 ЦПК України (в ред. 2004 року); воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Додаткове рішення або ухвалу про відмову в прийнятті додаткового рішення може бути оскаржено (ч. 5 ст. 270 ЦПК України).

За наведених обставин, оскільки, відповідачем пропущено строк для подання доказів понесених витрат, а в заяві про ухвалення додаткового рішення не ставилося питання про поновлення пропущеного процесуального строку та не вказано про поважність причин його пропуску, а тому колегія суддів вважає вказану заяву безпідставно та такою, що не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 141, 260, 270 ЦПК України, суд,-

У Х В АЛ И В :

В задоволенні заяви адвоката Винокурова Олександра Вікторовича в інтересах ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення - відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з моменту складання повного судового рішення.

Суддя-доповідач:

Судді: