Номер провадження: 22-ц/813/5564/20
Номер справи місцевого суду: 509/2794/17
Головуючий у першій інстанції Кириченко П. Л.
Доповідач Громік Р. Д.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.12.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого Громіка Р.Д.,

суддів Драгомерецького М.М., Дрішлюка А.І.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у спрощеному порядку за відсутністю учасників справи апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 липня 2017 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення боргу за договором позики,

ВСТАНОВИВ:

1. ОПИСОВА ЧАСТИНА.

Короткий зміст заяви про забезпечення позову.

26 липня 2017 року позивач звернувся з заявою про забезпечення позову в якій просить накласти арешт на наступне майно:

- 2/3 частини садового будинку загальною площею 109,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 31589864, що належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 );

- парковочне місце № НОМЕР_2 , загальною площею 15,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер №333889786, що належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 );

- будинок загальною площею 125 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер № 12590209, що належить ОСОБА_1 (код НОМЕР_1 ).

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції.

Ухвалою Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 липня 2017 року заяву позивача про забезпечення позову задоволено. Застосовані заходи забезпечення позову у вигляді накладення арешту на наступне майно: 2/3 частини садового будинку загальною площею 109,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 31589864, що належить ОСОБА_1 ; парковочне місце № НОМЕР_2 , загальною площею 15,8 кв. м., що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер №333889786, що належить ОСОБА_1 ; будинок загальною площею 125 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер № 12590209, що належить ОСОБА_1 .

Короткий зміст та доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати оскаржувану ухвалу в частині накладення арешту на 2/3 частини садового будинку загальною площею 109,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер №31589864, що належить ОСОБА_1 , та постановити нову ухвалу, якою вказаний ареш скасувати, посилаючись при цьому на порушення норм процесуального права.

У доводах апеляційної скарги зазначено, що вона, ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , є власником 2/3 частин садового будинку у с. Кедина Гора, на які оскаржуваною ухвалою накладено арешт і не має ніякого відношення до ОСОБА_1 , яка є відповідачем по цій справі.

Сповіщення сторін та заяви у справі.

У судове засідання, призначене на 28 жовтня 2020 року, сторони у справі не з`явились, були належним чином сповіщені про дату, час та місце слухання справи.

20 жовтня 2020 року до Одеського апеляційного суду надійшла заява скаржника ОСОБА_1 про розгляд справи без її участі.

Відповідно до ст. 372 ЦПК України суд апеляційної інстанції відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки, або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано судом поважними. Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Повне судове рішення виготовлено 28 грудня 2020 року, про що зазначено у вступній частині постанови Одеського апеляційного суду.

2. МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА

Позиція апеляційного суду

Заслухавши доповідача, доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість ухвали суду в межах заявлених вимог заяви, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Мотиви, з яких виходить апеляційний суд, та застосовані норми права.

У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Згідно до ч. 1 п. 1 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з частинами першою, другою та п`ятою статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Так, задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції послався на те, що позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, предметом позову є грошові кошти, по справі дійсно виник спір, з урахуванням предмету позову суд дійшов до висновку, що існує реальна загроза невиконання рішення суду, що позбавляє можливості в подальшому зробити неможливим виконання судового рішення у випадку задоволення позовних вимог, а тому заява про забезпечення позову є обґрунтованою.

Однак колегія суддів повністю погодитись із такими висновками суду першої інстанції не може з огляду на наступне.

Згідно з ст. 149 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Стаття 150 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що позов забезпечується: 1) накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам, які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8) зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9) арештом морського судна, що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до вимог постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006 № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При розгляді заяви про забезпечення позову суду необхідно враховувати положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини.

Так, стаття 6 Конвенції гарантує кожному при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків право на справедливий і відкритий розгляд у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Право на ефективний засіб юридичного захисту» встановлено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем по справі є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , а власником 2/3 частини садового будинку загальною площею 109,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 НОМЕР_4 , реєстраційний номер № 31589864, є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_3 , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 26.10.2010р. (право власності на 1/2 частину майна), свідоцтвом про право на спадщину за законом від 26.10.2010р., Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Таким чином, заходи забезпечення позову застосовано до майна, яке не належить відповідачу, а перебуває на праві власності у особи, яка не є учасником справи.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги.

Таким чином, розглядаючи справу, судова колегія приходить до висновку, що судом першої інстанції не в повному обсязі досліджено матеріали справи, а тому ухвала суду першої інстанції підлягає частковому скасуванню.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Овідіопольського районного суду Одеської області від 28 липня 2017 року скасувати в частині накладення арешту на 2/3 частини садового будинку загальною площею 109,4 кв.м., що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер № 31589864.

В іншій частині ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття, проте може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст судового рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий Р.Д. Громік

Судді: М.М. Драгомерецький

А.І. Дрішлюк