Справа № 159/4543/20
Провадження № 2/159/1107/20
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2020 року м. Ковель

Ковельський міськрайсуд Волинської обл.

в складі: головуючого - судді Логвинюк І.М.,

розглянувши, за правилами спрощеного позовного провадження (письмового) в м. Ковелі Волинської обл. цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

04.09.20 р. до суду надійшла вказана вище позовна заява. Позов обгрунтований тим, що сторони уклали договір надання банківських послуг від 19.08.13 р. № б/№. 14.06.18 р. мала місце зміна найменування банківської установи: з ПАТ КБ «Приватбанк» на АТ КБ «Приватбанк». Відповідач при підписанні анкети - заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між сторонами договір про надання банківських послуг; що він був повністю ознайомлений з умовами кредитування, що були надані йому для ознайомлення у письмовій формі. Покликаючись на ч. 1 ст. 634, ч. 2 ст. 639, ст. ст. 207, ч. 2 ст. 638, ч. 2 ст. 642, ст. ст. 1 066, 1 054, ч. ч. 1, 2 ст. 1 069 ЦК України, зазначає, що за умовами надання такого кредитування відповідач ознайомився. Банком на підставі договору надання банківських послуг було відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом у розмірі, що зазначений у Довідці про зміну умов договору кредитування та обслуговування картрахунка, а відповідачеві надано у користування кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 22 000 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме: щомісячними платежами у розмірі мінімального платежу, що обраховується у процентному співвідношенні від загальної заборгованості. Покликаючись на ст. ст. 526, 527, 530, 509, 629, 610, 617 ЦК України, зазначає, що відповідач зобов`язувався слідкувати за витратами в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникненню Овердрафту, а у разі невиконання зобов`язань за договором, на вимогу банку виконати зобов`язання із повернення кредиту, з оплатою банківської винагороди. Однак відповідач не надав своєчасно банкові грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. У порушення ст. ст. 509, 526, 1 054 ЦК України, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором, відповідач за станом на 17.06.20 р. заборгував 27 723 грн, 08 коп., що складається з:

- 32 454 грн, 41 коп. - заборгованість за тілом кредиту, у т. ч.: 32 454 грн, 41 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту;

- 11 340 грн, 88 коп. - заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно із ст. 625 ЦК України,;

- 10 927 грн, 76 коп. - нарахована пеня. Покликаючись на ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України, зазначає, що ухилення відповідача від виконання зобов`язання є порушенням його цивільного права. Просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на його користь вказану вище суму боргу та судові витрати у справі.

Провадження у справі відкрито за ухвалою судді від 07.10.20 р..

Копію вказаної вище ухвали суду та копію позовної заяви з копіями доданих до неї документів відповідачеві було надіслано у встановленому законом порядку.

За станом на 30.12.20 р. відзиву на позовну заяву відповідачем до суду не подано.

Суд, дослідивши письмові докази, зібрані у справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підставні та підлягають до часткового задоволення.

Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з положеннями ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 1 054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного з банком договору без номера від 19.08.13 р. відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі збільшенням ліміту до 22 000 грн, що підтверджується копією анкети - заяви відповідача від 19.08.13 р., поданої банку, та розрахунком заборгованості за договором.

У анкеті - заяві відповідача зазначено, що він підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами і Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», що розташовані на банківському сайті, складає між сторонами договір, що підтверджується його підписом у анкеті - заяві. Анкетою - заявою підтверджується також той факт, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення.

Позивач також надав витяг з «Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» та Умови і Правила надання банківських послуг.

Згідно з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, у зв`язку з порушенням відповідачем зобов`язання за вказаним вище договором, за станом на 17.06.20 р., дійсно, виникла заборгованість по тілу кредиту.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно із змістом ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною 1 ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1 048 ЦК України).

Частиною 2 ст. 1 054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1 055 ЦК України).

Згідно із ч. 1 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розробляє їх надавач у даному випадку - банк.

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст ст. ст. 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст. 1 056 - 1 ЦК України у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором.

Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь - який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Згідно зі змістом ст. 1 049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно із ст. ст. 549, 551 ЦК України, неустойка (пеня), що являє собою грошову суму, що встановлена договором, підлягає передачі боржником кредиторові у разі порушення боржником зобовязання та обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання, може бути зменшений судом, якщо значно перевищує розмір збитків, та за наявності обставин, що мають істотне значення.

П. п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України встановлено, що договори та інші правочини є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків.

Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі).

У анкеті - заяві позичальника процентна ставка не зазначена.

Позивач, обґрунтовуючи позов про стягнення процентів за користування кредитом, в т. ч., їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, покликається на «Умови та правила надання банківських послуг», що розміщені на його сайті, як невід`ємні частини спірного договору.

Однак, при цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що ті чи інші, або саме описані позивачем «Умови та правила надання банківських послуг», «Правила користування платіжною карткою» брав до уваги при укладення договору та розумів відповідач; що саме з ними він ознайомився і погодився, підписуючи анкету - заяву, а також те, що названі позивачем документи на момент виникнення між сторонами спірних правовідносин, взагалі, містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та, саме у зазначеному позивачем розмірі та виді і порядку нарахування.

Крім того роздруківка із сайту позивача в частині Тарифів банку належним доказом підставності його вимог в частині стягнення суми прострочених відсотків, нарахованої пені попри належне підтвердження користування відповідачем карткою до 12.05.19 р., бути, на думку суду, не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони - банку, який може вносити зміни в текст як «Тарифів банку», так і «Умов та правила» споживчого кредитування.

Відповідні правові позиції викладені у постанові ВС України від 11.03.15 р. (провадження № 6 - 16цс15) та у постанові ВП ВС від 03.07.19 р. № 342/180/17.

При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 в ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинно здійснюватись за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.50 р. принципу справедливості розгляду справи судом.

Задовольняючи позов частково, суд виходить з того, що у справі наявні правові підстави для часткового задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача отриманого ним та непогашеного тіла кредиту. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила банківських послуг, з огляду на відсутність у анкеті - заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту у наданих банком, пені: Витягу з Тарифів та Умов та Правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних вище обставин погодження сторонами таких істотних умов договору як нарахування відсотків та пені, а тому у задоволенні решти позовних вимог суд вбачає підстави відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Враховуючи викладене, з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованості за кредитним договором, що виникла за станом на 17.06.20 р. в сумі 32 454 грн, 41 коп. як заборгованість за тілом кредиту, у т. ч.: 32 454 грн, 41 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту.

В решті позовних вимог слід відмовити за їх недоведеністю.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат - сплачений позивачем судовий збір.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 2, 12, 13, 76, 77, 80, 81, 89, 141, 209, 223, 263 - 265, п. 9 ст. 1 розд. ХIII «Прикінцеві положення» ЦПК України, ст. ст. 11, 15, 16, 610, 549, 551, 526, 525, 530, 1 054, 1 055 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Замшан Ратнівського району Волинської області, паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , на користь акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "Д", ) заборгованість, що виникла за станом на 17.06.20 р., в сумі 32 454 (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн, 41 коп. як заборгованість за тілом кредиту, у т. ч.: 32 454 (тридцять дві тисячі чотириста п`ятдесят чотири) грн, 41 коп. - заборгованості за простроченим тілом кредиту, а також - 2 102 (дві тисячі сто дві) грн судових витрат, а всього 34 556 (тридцять чотири тисячі п`ятсот п`ятдесят шість) грн, 41 коп..

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Волинського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Повне найменування сторін та інших учасників справи:

позивач - акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», юридична адреса: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1 "Д", ;

представник позивача ОСОБА_2 , паспорт серії НОМЕР_3 , прож. АДРЕСА_1 ;

представник позивача ОСОБА_3 , паспорт серії НОМЕР_4 , прож. АДРЕСА_2 ;

відповідач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 , і. н. НОМЕР_2 , прож. за адресою: АДРЕСА_3 .

Головуючий:І. М. Логвинюк