Справа № 570/4167/19
провадження № 2-о/570/9/2020
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

06 лютого 2020 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в складі головуючого судді Кушнір Н.В.

присяжних: Янчук О.І.

Бас П.С.

з участю секретаря судового засідання Кмін В.В.

розглянувши в порядку окремого провадження цивільного судочинства у відкритому судовому засіданні в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області /м.Рівне, вул.C.Петлюри, 10/ цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки,

в с т а н о в и в:

покликаючись на те, що підопічний не може повною мірою усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує як медичного нагляду та лікування, так і постійної сторонньої допомоги та контролю, заявник ОСОБА_1 у поданій до суду 30 серпня 2019 року заяві просить визнати недієздатним її сина ОСОБА_2 , встановити над ним опіку та призначити її опікуном.

30 серпня 2019 року призначено судово-психіатричну експертизу та провадження по справі зупинено. 22 жовтня 2019 року експертиза проведена і 18 грудня 2019 року отримана.

У поданій до суду заяві заявник та представник заінтересованої особи просять справу слухати у їх відсутність.Особа, відносно якої розглядається справа, за станом здоров`я не може бути присутня в судовому засіданні. Зважаючи на те, що явку учасників не визнано обов`язковою, враховуючи достатність матеріалів справи для прийняття рішення, відсутність необхідності заслуховувати їх особисті пояснення, суд, беручи до уваги встановлені строки розгляду цивільних справ, думку заявника, дійшов висновку про можливість розглянути справу у їх відсутність та у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Суд, визначивши юридичну природу правовідносин і закон, який їх регулює, дослідивши подані письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, прийшов до таких висновків.

Вимоги ст.264 ЦПК України зобов`язують суд під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Розглядаючи справу, суд забезпечив учасникам цивільного процесу рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, їм відомі права та обов`язки, регламентовані ЦПК України.

Як вбачається з паспорту громадянина України ОСОБА_2 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Корнин Рівненського району Рівненської області.

Згідно довідки серія МСЕ № 138471 з датою огляду 16 червня 2009 року при проведенні первинного огляду йому визначена перша група інвалідності з 16 червня 2009 року довічно як інвалід дитинства.

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 222/19 від 22 жовтня 2019 року ОСОБА_2 страждає на хронічний стійкий психічний розлад, не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними.

Представник орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області затвердив висновок, згідно з яким заявник ОСОБА_1 може виконувати обов`язки опікуна над своїм підопічним - ОСОБА_2 .

До вказаних правовідносин підлягають застосуванню такі норми права.

Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати своїх дій та (або) керувати ними.

Згідно змісту ч.1 ст.300ЦПК України, ч.1 ст.60 ЦК України, ухвалюючи рішення про визнання фізичної особи недієздатною, суд встановлює над нею опіку і призначає їй піклувальника чи опікуна за поданням органу опіки та піклування.

Ст.55 ЦК України визначено, що опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Відповідно до ст.62 ЦК України опіка або піклування встановлюється за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно з ч.ч.4, 5 ст.63 ЦК України опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ч.1 ст.67 ЦК України опікун зобов`язаний дбати про підопічного, про створення йому необхідних побутових умов, забезпечення його доглядом та лікуванням. При призначенні опікуна важливі і обов`язково повинні враховуватися особисті приязні взаємини між опікуном і підопічним, що забезпечить нормальне життєзабезпечення підопічного. Можливість особи здійснювати повноваження опікуна перевіряються органом опіки та піклування, який висловлює пропозиції про доцільність призначення опікуна. Аналогічні положення зазначені у Правилах опіки та піклування, затверджених наказом Державного комітету України у справах сім`ї та молоді Міністерства освіти України, Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України 26 травня 1999 року № 34/166/131/88.

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Україна є демократичною, правовою, соціальною державою, в якій людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю; права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави; держава відповідає перед людиною за свою діяльність; утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави (ст.ст.1, 3 Конституції України). Відповідно до Основного Закону України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності та правах; права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними; конституційні права і свободи гарантуються і не можуть бути скасовані; кожен має право на повагу до його гідності; кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність; права і свободи людини і громадянина захищаються судом; кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб (ст.21, ч.2 ст.22, ч.1 ст.28, ч.1 ст.29, ч.ч.1, 2 ст.55 Конституції України). Обмеження щодо реалізації конституційних прав і свобод не можуть бути свавільними та несправедливими, вони мають встановлюватися виключно Конституцією і законами України, переслідувати легітимну мету, бути обумовленими суспільною необхідністю досягнення цієї мети, пропорційними та обґрунтованими, у разі обмеження конституційного права або свободи законодавець зобов`язаний запровадити таке правове регулювання, яке дасть можливість оптимально досягти легітимної мети з мінімальним втручанням у реалізацію цього права або свободи і не порушувати сутнісний зміст такого права.

Системний аналіз законодавства України дає підстави стверджувати, що недієздатні особи є особливою категорією людей, які внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу тимчасово або постійно не можуть самостійно на власний розсуд реалізовувати майнові та особисті немайнові права, виконувати обов`язки й нести юридичну відповідальність за свої діяння. Недієздатним особам мають надаватися правові можливості для задоволення індивідуальних потреб, реалізації та захисту їх прав і свобод. Хоча за станом здоров`я вони не спроможні особисто реалізовувати окремі конституційні права і свободи, вони не можуть бути повністю позбавлені цих прав і свобод, тому держава зобов`язана створити ефективні законодавчі механізми та гарантії для їх максимальної реалізації. Важливим елементом держави є захист особистих немайнових та майнових прав осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки. Законом закріплена особлива форма державної турботи про нужденних осіб, які потребують сторонньої допомоги. Якщо особа не може мати правоздатності, то на законних підставах і лише за рішенням суду вона може бути визнана недієздатною. Єдиною підставою для цього є стійкий і хронічний розлад, за якого особа не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Такий психічний розлад має бути підтверджений висновком судово - психіатричної експертизи, тому суд приймає до уваги вказаний акт як належний та допустимий доказ, оскільки останній підтверджує саме такий факт.

ОСОБА_2 визнається судом недієздатним, тому наявні підстави вирішення питання для встановлення над нею опіки.

Щодо призначення опікуна, то заявник є близьким родичем - матір`ю особи, щодо якої вирішується питання про недієздатність,характеризується позитивно, є дієздатною особою, піклується про сина, спроможна виконувати обов`язки опікуна і виявляє таке бажання. Перешкод, які б згідно ст.64 ЦК України, перешкоджали визнанню заявника опікуном даної особи, судом не встановлено. Згідно висновку органу опіки та піклування опіка над недієздатною фізичною особою відповідає її інтересам та потребам, призначається у відповідності до вимог ЦК та СК України, призначення опікуном заявника відповідає інтересам особи, відсутні заперечення з боку інших осіб щодо встановлення опіки над недієздатним.

За таких умов, призначення її опікуном є доцільним та відповідає інтересам недієздатної особи, подання заінтересованої особи є обґрунтованим та його необхідно задоволити.

Щодо порядку виконання рішення суд звертає увагу на таке.

Згідно з ч.1 ст.75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника.

Відповідно до ч.2 ст.300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Відповідно до ч.6 ст.300 ЦПК України строк дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною визначається судом, але не може перевищувати двох років. Клопотання про продовження строку дії рішення про визнання фізичної особи недієздатною має право подати опікун, представник органу опіки та піклування не пізніше ніж за п`ятнадцять днів до закінчення строку, визначеного частиною шостою цієї статті.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд бере до уваги, що в силу положень ч.2 ст.299 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною або обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, відносяться на рахунок держави.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.57, 59, 213-215 ЦПК України суд

у х в а л и в:

задоволити заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: Орган опіки та піклування Рівненської районної державної адміністрації про визнання фізичної особи недієздатною та встановлення опіки.

Визнати недієздатним ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2

Встановити опіку над недієздатним ОСОБА_2 .

Призначити опікуном ОСОБА_2 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Визначити строк дії рішення терміном два роки від дня набрання ним законної сили.

Рішення після набрання ним законної сили надіслати органу опіки та піклування, органам ведення Державного реєстру виборців за місцем проживання фізичної особи.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 30 /тридцяти/ днів з дня його проголошення. До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності новою редакцією Кодексу.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заявник: ОСОБА_1 / ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка с.Корнин Рівненського району Рівненської області, паспорт громадянина України серія НОМЕР_2 , виданий 26 лютого 1999 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, РНОКПП НОМЕР_3 /.

Заінтересована особа: орган опіки і піклування Рівненської районної державної адміністрації Рівненської області/, місцезнаходження: вул.Соборна,195, м.Рівне/.

Суддя: Кушнір Н.В.

Присяжні: Янчук О.І.

Бас П.С.