Справа №766/2289/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.02.2020 року суддя Херсонського міського суду Херсонської області Булах Є.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Маковецька Олена Анатоліївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання недійсним договору іпотеки, -

в с т а н о в и в :

Позивач 11 лютого 2020 року звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання недійсним договору іпотеки та просить визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , виданий 24.09.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., визнати недійсним договір серії та номер 3435, виданий 24.09.2019 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Маковецькою О.А., з описом предмета іпотеки: квартири АДРЕСА_1 .

Провадження у справі станом 14 лютого 2020 не відкрито.

12 лютого 2020 року ОСОБА_1 подано заяву про забезпечення позову, яка мотивована тим, що до суду подано позов про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 , та визнання недійсним договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 . Вказує , що необхідність вжиття заходів забезпечення позову обумовлена тим, що спірна квартира є спільною сумісною власністю набутою нею з відповідачем ОСОБА_1 у шлюбі, однак відповідач ОСОБА_1 вказану квартиру продав своєму батьку ОСОБА_2 , про що і були внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Заявниця стверджує, що письмової згоди на відчуження квартири, як об`єкта спільної сумісної власності не надавала.

Такі дії ОСОБА_1 на її думку переконливо свідчать про вжиття активних заходів з його боку спрямованих на відчуження майна у будь-який спосіб, що створює реальну загрозу для неї та їх спільної дитини залишитися без житла.

Єрмоленко ОСОБА_3 у поданій до суду належним чином оформленій заяві просить в порядку забезпечення позову накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 стверджуючи, що відповідач як власники нерухомого майна може у будь-який час ним вільно розпорядитись намагатись вселити у квартиру інших осіб, укласти договір оренди з третіми особами, чим створить нестерпні умови для проживання її та їх спільного сина.

Розглянувши заяву про забезпечення позову, дослідивши матеріали справи в межах заявленої заяви, суд прийшов до наступних висновків.

Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Для належної реалізації завдань цивільного судочинства слугує, зокрема те, що відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення є обов`язковими до виконання на всій території України.

Таким чином, порушене, невизнане, оспорювань право особи буде захищене та відновлене тільки після реального виконання рішення суду, яким спір буде вирішено по суті.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Відповідно до вимог п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року №9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Пунктом четвертим Постанови передбачено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя(суд) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Отже, цивільний процесуальний закон не зобов`язує суд при розгляді питання про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи взагалі стане не можливим виконання рішення у разі задоволення позову. Види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути ухваленим тільки у відповідності до заявлених позовних вимог.

Заходи забезпечення позову повинні застосовуватися лише у разі необхідності та бути спів мірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Розглядаючи наданні ОСОБА_1 докази, судом встановлено, що на час розгляду заяви про вжиття заходів забезпечення позову, квартира належить ОСОБА_2 , також встановлено, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_1 існує спір, щодо права спільної сумісної власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка є предметом спору у справі в межах якої подано цю заяву про забезпечення позову. Обраний захід забезпечення позову є співмірним з заявленими вимогами.

Суд вважає можливим застосувати забезпечення позову у вигляді накладення арешту на спірну квартиру та застосування заборони на її відчуження, оскільки невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим виконання рішення суду щодо визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна та визнання недійсним договору іпотеки квартири АДРЕСА_1 .

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню.

За приписами ч. 1 ст. 156 ЦПК України за клопотанням учасника справи суд може допустити заміну одного заходу забезпечення позову на інший.

Роз`яснити, що за приписами ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

Ухвала в повному обсязі виготовлена та підписана суддею 14 лютого 2020 року.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 153, 258, 259, 260, 261, 352, 354, 355, п. 15.5 ч. 1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України, суддя, -

п о с т а н о в и в :

Задовольнити заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1 , що належить на праві власності ОСОБА_2 , РНОКПІ НОМЕР_1 та заборонити реєстраційним органам вчиняти будь-які дії щодо здійснення реєстрації та перереєстрації прав власності відповідно до нерухомого майна, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали направити для негайного виконання та вжиття відповідних заходів державному(приватному) виконавцю, до державного реєстратора, до Другої Херсонської державної нотаріальної контори та сторонам у справі.

Суд роз`яснює, що у відповідності до ч. 4 ст. 157 ЦПК України, особи, винні в невиконанні ухвали про забезпечення позову, несуть відповідальність, встановлену законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення(проголошення) до Херсонського апеляційного суду в порядку ст. 355 ЦПК України. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до вимог ст. 153 ЦПК України, подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали про забезпечення позову.

СуддяЄ. М. Булах