Провадження № 22-ц/4808/1364/20
Головуючий у 1 інстанції Шамотайло О. В.
Суддя-доповідач Фединяк
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючого Фединяка В.Д. (суддя-доповідач)

суддів: Девляшевського В.А., Мелінишин Г.П.

секретаря Капущак С.В.

з участю представника Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" Круця В.М.

Беркій О.Л. його представника ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Комунального некомерційного підприємства "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" про стягнення одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення, за апеляційною скаргою директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» Савчук О.В. на рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2020 року, ухвалене у складі судді Шамотайло О. В. в м. Івано-Франківськ,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Комунального некомерційного підприємства ( далі КНП) "Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради" про стягнення одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення.

Позовні вимоги мотивовані тим, що наказом КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» від 21.05.2020 року за № 155/ос його звільнено з посади завідувача хірургічного відділення, лікаря-хірурга хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 1» з 03.06.2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. При звільненні з роботи йому не виплачено суми матеріальної допомоги на оздоровлення, виплата якої передбачена Постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери». Відповідно до п. 2 вказаної Постанови уряду передбачено, що з 1 січня 2012 р. медичним і фармацевтичним працівникам державних та комунальних закладів (установ) виплачується допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки. Відповідно п.5.29 Колективного договору укладеного на 2019-2024 роки між адміністрацією та первинною профспілковою організацією КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради», передбачена також виплата матеріальної допомоги на оздоровлення. Відповідно до п.2.1. Положення про порядок надання матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради матеріальна допомога на оздоровлення виплачується одночасно з наданням основної частини щорічної відпустки. Вказує, що він 17 лютого 2020 року, 13 квітня 2020 року, 08 травня 2020 року та 11 червня 2020 року подавав заяви до керівництва КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» з проханням надати матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні відпустки, однак отримав відмову у зв`язку відсутністю економії фонду оплати праці. Просить стягнути з КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченої матеріальної допомоги в розмірі посадового окладу, що становить 4723 грн.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» на користь ОСОБА_2 суму невиплаченої матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі посадового окладу, що становить 4723 (чотири тисячі сімсот двадцять три) грн та 840,80 грн в дохід держави судового збіру.

Не погоджуючись з рішенням суду директорка КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» Савчук О.В. подала апеляційну скаргу, в якій ставиться питання про скасування оскаржуваного рішення з ухваленням нового про відмову у задоволені позову, вказуючи на допущення судом порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що ОСОБА_2 було попереджено, що відповідно до ч.З ст. 32 КЗпП та наказу по КНП «ЦПМКДД» №512 від 21.10.2019 року відбудеться зміна істотних умов праці по закінченню двох місяців з моменту вручення цього попередження, а саме: переведено на безтарифну систему умов оплати праці працівників. Також роз`яснена ОСОБА_2 , що він має право на свій розсуд погодитися зі зміною істотних умов праці або відмовитися від продовження роботи в нових умовах. ОСОБА_2 надавалося для ознайомлення попередження від 25.11.2019 року про зміну істотних умов оплати праці. В заяві від 09.12.2019 року ОСОБА_2 зазначив про свою згоду працювати на при зміні істотних умов праці, а саме: переведення на безтарифну систему оплати праці. Крім того, відповідачем листом від 13.03.2020 р. за №239/1/69-79 було повідомлено голову Первинної профспілкової організації КНП «ЦПМКДД» про надання інформації щодо погодження нової редакцій Положення про систему та умови оплати праці працівників КНП «ЦПМКДД». Таким чином, позивача було попереджено завчасно про зміну істотних умов оплати праці, в систему якої відповідно до статті 2 Закону України "Про оплату праці" входить і матеріальна допомога на оздоровлення та ОСОБА_2 погодився на продовження праці та прийняв зміну істотних умов оплати праці.

27 листопада 2020 року представник ОСОБА_2 ОСОБА_1 подав відзив на апеляційну скаргу в якому доводи апеляційної скарги заперечив. Вказує, що при звільненні його з роботи не було виплачено суми матеріальної допомоги на оздоровлення, виплата пердбачена постановою КМУ від 11.05.2011 року «Питання оплати праці працівників установ, закладів та організацій окремих галузей бюджетної сфери» та п.5.29 Колективного договору укладеного на 2019-2024 роки між адміністрацією та первинною профспілковою організацією КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради».

У судовому засіданні представник КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» Круць В.М. апеляційну скаргу підтримав, просить задовольнити цю скаргу.

ОСОБА_2 заперечив доводи апеляційної скарги, вважає оскаржуване рішення законним та обґрунтованим.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 367 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про залишення без задоволення апеляційну скаргу з таких підстав.

Згідно вимог статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність і допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Задовольняючи позов ОСОБА_2 , суд першої інстанції виходив з того, що в колективному договорі прямо передбачена виплата в обов`язковому порядку допомоги на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки терміном не менше 14 календарних днів, змін до коллективного договору внесено не було. Доказів того, що роботодавець повідомляв працівників про відсутність підстав для здійснення таких виплат суду не представлено. Зміни законодавства, на які посилається відповідач як на підставу, що потягла за собою відмову позивачу в отриманні виплат відбулися після підписання колективного договору не було. Тому наявні підстави для задоволення позову про стягнення одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення в розмірі 4723,00 грн.

Висновок суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Згідно із ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, що з 20 березня 2002 року ОСОБА_2 перебував у трудових відносинах з КНП «Центр первинної медичної і косультативно- діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» на посаді лікаря хірурга.

Згідно Наказом КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» від 21.05.2020 року за № 155/ос ОСОБА_2 звільнено з посади завідувача хірургічного відділення, лікаря-хірурга хірургічного відділення СП «Міська поліклініка № 1» з 03.06.2020 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України (а.с.4).

Відповідно копії платіжного доручення № 1970 від 01.06.2020, позивачу виплачена зарплата та розрахункові за червень 2020 року в сумі 12 864,47 грн. (а.с.6).

Колективним договором КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» наа 2019-2024 роки схвалений на загальній конференції трудового коллективу 14.03.2019 року передбачено виплати одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної вітпустки у розмірі посадового окладу медичного працівника (а.с.7-126).

Положенням Про порядок надання матеріальної допомоги на оздоровлення працівникам КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» наа 2019-2024 роки схвалений на загальній конференції трудового коллективу 14.03.2019 року передбачено виплати одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної вітпустки у розмірі посадового окладу медичного працівника (а.с.89).

Згідно штатного розпису КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» посадовий оклад ОСОБА_2 як завідувача хірургічного відділення, лікаря-хірурга хірургічного відділення становить 5000 грн.

18.12.2019 року Івано-Франківською міською радою було прийнято рішення № 362-34 Про затвердження фінансових планів комунальних некомерційних підприємств охорони здоров`я Івано-Франківської міської ради (а.с.136-137).

Згідно довідки №511/69-92 від 24 вересня 2020 року директора КНП «ЦПМКДД» ОСОБА_3 обсяг коштів є недостатній для виплати нарахувань, у тому числі одноразової матеріальної допомоги на оздоровлення при наданні щорічної вітпустки у розмірі посадового окладу медичного працівника, у звязку з дефіцитом фонду оплати праці працівників (а.с.148).

Основним Законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обов`язки, в рівній мірі кореспондується обов`язок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату.

Зі змісту ч.7 ст.43 Конституції України, ч.1ст.115 КЗпП України, відповідач мав виплачувати працівнику заробітну плату регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженому у встановленому порядку, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до частини першої статті 94 Кодексу законів про працю України заробітна плата- це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу.

У частині першій статті 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року, який є спеціальним нормативно- правовим актом, що регулює правовідносини у сфері оплати праці, міститься аналогічне визначення поняття «заробітна плата».

Згідно з ст. 2 Закону України «Про оплату праці» основна заробітна плата - це винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці ( норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обовязки). Вона встановлюється у вигляді тарифних ставок ( окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Інші заохочувальні та компенсаційні виплати. До них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Відповідно до ст.115 КЗпП України, статті 24 Закону України «Про оплату праці заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлено колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництва трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата складається з основної та додаткової заробітної плати й інших заохочувальних та компенсаційних виплат.

Відповідно до ч.5 Закону України «Про оплату праці» організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів, генеральної угоди на національному рівні, галузевих (міжгалузевих), територіальних угод; колективних договорів; трудових договорів; грантів.

Відповідно до частин першої, третьої статті 2 Закону України «Про колективні договори і угоди» колективний договір укладається на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форм власності і господарювання, які використовують найману працю і мають право юридичної особи. Угода укладається на національному, галузевому, територіальному рівнях на двосторонній або тристоронній основі: на національному рівні - генеральна угода; на галузевому рівні - галузеві (міжгалузеві) угоди; на територіальному рівні - територіальні угоди.

За змістом статті 8 Закону України «Про колективні договори і угоди» угодою на національному рівні регулюються основні принципи і норми реалізації соціально-економічної політики і трудових відносин. Угодою на галузевому рівні регулюються галузеві норми, зокрема щодо: нормування і оплати праці, встановлення для підприємств галузі (підгалузі) мінімальних гарантій заробітної плати відповідно до кваліфікації на основі єдиної тарифної сітки по мінімальній межі та мінімальних розмірів доплат і надбавок з урахуванням специфіки, умов праці окремих професійних груп і категорій працівників галузі (підгалузі); встановлення мінімальних соціальних гарантій, компенсацій, пільг у сфері праці і зайнятості; встановлення міжкваліфікаційних (міжпосадових) співвідношень в оплаті праці.

Згідно зі статтею 10, статтею 13 КЗпП України, статтями 1, 5, 7 Закону України «Про колективні договори і угоди» у колективному договорі його сторони закріплюють взаємні зобов`язання щодо регулювання виробничих, трудових, соціально-економічних відносин, які передбачені трудовим законодавством. Колективний договір може містити додаткові порівняно з чинним законодавством гарантії, соціально-побутові пільги.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про колективні договори і угоди» зміни і доповнення до колективного договору, угоди протягом строку їх дії можуть вноситися тільки за взаємною згодою сторін в порядку, визначеному колективним договором, угодою.

Статтею 5 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР «Про оплату праці» передбачено, що організація оплати праці здійснюється на підставі: законодавчих та інших нормативних актів; генеральної угоди на державному рівні; галузевих, регіональних угод; колективних договорів; трудових договорів.

Пунктом 5.29 Колективного договору укладеного на 2019-2024 роки між адміністрацією та первинною профспілковою організацією КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради», зазначено, передбачена виплата в обов`язковому порядку медичним працівникам, які надають вторинну медичну допомогу допомога на оздоровлення у розмірі посадового окладу під час надання основної щорічної відпустки терміном не менше 14 календарних днів.

В судовому засіданні встановлено та підтверджено копією трудової книжки, що ОСОБА_2 працював в Комунальному некомерційному підприємстві «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» на посаді лікаря хірурга з 20 березня 2002 року, з 04 серпня 2009 року завідувач хірургічного відділення та звільнився з роботи 03 червня 2020 року на підставі ст. 38 КЗпП за власним бажанням.

ОСОБА_2 звертався 17 лютого 2020 року, 13 квітня 2020 року, 08 травня 2020 року та 11 червня 2020 року до керівництва КНП «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» з проханням надати матеріальну допомогу на оздоровлення при наданні відпустки, однак отримав відмову у зв`язку відсутністю економії фонду оплати праці

Надаючи правову оцінку обраного позивачем способу захисту, слід зважати на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року).

Таким чином, ефективний засіб правого захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату.

Суд не приймає до уваги доводи апеляційної скарги, на те, що у кошторисі Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» на 2019 рік не закладено кошти на оздоровлення, та вважає їх безпідставними, оскільки реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України»).

Отже, матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі місячного окладу є складовою заробітної плати та має бути виплачена ОСОБА_2 при звільнені, не залежно від прописаних статей видатків кошторису комунального закладу Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради», оскільки в п. 5.29 Колективного договору укладеного на 2019-2024 роки комунального закладу прописані умови виплати матеріальної допомоги на оздоровлення. Допомога на оздоровлення при наданні щорічної відпустки гарантовані державою і її виплата є обов`язковою.

Інші доводи апеляційної скарги зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно установлення обставин справи, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

За змістом статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскаржуване рішення відповідає вимогам закону, ґрунтується на засадах верховенства права, принципах справедливості, добросовісності та розумності, підстави для його скасування відсутні.

Частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України передбачено, що якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Оскільки апеляційний суд не змінює судове рішення та не ухвалює нове, то в такому разі розподіл судових витрат не проводиться.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 382-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу директора Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медичної і консультативно-діагностичної допомоги Івано-Франківської міської ради» Савчук О.В. залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 12 жовтня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст складено 30 грудня 2020 року.

Судді: В.Д. Фединяк

Г.П.Мелінишин

В.А.Девляшевський