ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 4-с/753/69/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" січня 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Мицик Ю.С.

при секретарі Пугач Д.С.

сторони не з`явилися

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пишний Артем Володимирович, Акціонерне товариство "Альфа-Банк" на дії приватного виконавця,-

ВСТАНОВИВ:

В квітні 2019 року скаржник ОСОБА_1 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд визнати незаконними дії приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження за виконавчим провадженням № 56202607 в частині накладення арешту на карткові рахунки:

номер карткового рахунку НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 ) відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, код. , заробітна плата;

номер карткового рахунку НОМЕР_3 (р/р НОМЕР_2 ) відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, код. , заробітна плата;

номер карткового рахунку НОМЕР_4 (р/р НОМЕР_5 ) відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 322669 - для соціальних виплат по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Скарга обґрунтована тим, що в процесі примусового виконання рішення суду, приватним виконавцем, в порушення вимог закону постановою від 19.04.2018 було накладено арешт на все майно, що належить боржнику, в тому числі, банківські рахунки, на які скаржнику нараховується заробітна плата за місцем роботи та провадяться соціальні виплати по догляду за дитиною до 3-х років. У зв`язку з чим, скаржник позбавлений всіх засобів для задоволення своїх життєвих потреб та утримання двох малолітніх дітей.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 08.05.2019 вказану скаргу передано для розгляду до Дарницького районного суду м. Києва.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу між суддями від 05.09.2019 для розгляду вказаної скарги визначено суддю Мицик Ю.С.

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 13.09.2019 вказану скаргу залишено без руху та надано скаржнику строк для усунення недоліків.

В судове засідання скаржник не з`явився, однак надав заяву, в якій просив розгляд скарги проводити за його відсутності, вимоги якої підтримав та просив задовольнити.

Приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Пишний Артем Володимирович в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив. 24.10.2019 від приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. надійшов відзив на скаргу, який суд не бере до уваги, оскільки він не містить його підпису.

Заінтересована особа Акціонерне товариство "Альфа-Банк" представника в судове засідання не правила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином.

Суд, дослідивши матеріали скарги, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення).

Згідно з ч.2 ст.4 Закону України «Про державну виконавчу службу» державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом.

За ст.7 цього Закону працівник органу державної виконавчої служби зобов`язаний сумлінно виконувати службові обов`язки, не допускати в своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України.

Примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом, зокрема, виконавчих листів, що видаються судами (стаття 17 вказаного Закону).

Права та обов`язки державного виконавця визначені в статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно до якої виконавець зобов`язаний здійснювати, зокрема заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 3 статті 52 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Як встановлено судом, на виконанні у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. перебуває виконавче провадження № 56202607 з виконання виконавчого листа № 753/12641/15, виданого Дарницьким районним судом м. Києва 01.02.2017.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного А.В. від 19.04.2018 накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках боржника ОСОБА_1 , а також кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та належать боржнику у межах суми звернення стягнення з урахуванням виконавчого збору у розмірі 983386,42 грн.

Частиною 2, 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» (ст. 128 КЗпП України) передбачено, що із заробітної плати боржника може бути утримано за виконавчими документами до погашення у повному обсязі заборгованості:

- у разі стягнення аліментів, відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю особи, у зв`язку із втратою годувальника, майнової та/або моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, - 50 відсотків;

- за іншими видами стягнень, якщо інше не передбачено законом, - 20 відсотків.

За іншими видами стягнень може бути відраховано не більш як 20 відсотків пенсії.

Загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Як вбачається з абзацу 2 ч. 2 ст. 48 ЗУ «Про виконавче провадження», забороняється звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15 - Закону України "Про електроенергетику", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19 Закону України "Про теплопостачання", на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26 Закону України "Про теплопостачання", статті 18 Закону України "Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення", на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення, на які заборонено законом».

Згідно зі ст. 8 Конвенції про захист заробітної плати №95 відрахування із заробітної плати дозволяється робити лише за умов та в межах, продиктованих національним законодавством або визначених у колективному договорі чи в рішенні арбітражного органу.

За ст. 10 зазначеної Конвенції заробітна плата може стати об`єктом арешту або передачі лише у такій формі й у таких межах, які визначено національним законодавством. Заробітна плата повинна охоронятися від арештів і передачі в такій мірі, в якій це вважається потрібним для утримання працівника і його сім`ї.

Отже, громадянину гарантується право на своєчасне одержання винагороди за працю. В разі стягнення заборгованості, громадянину гарантується право на отримання частини заробітної плати, яка залишається після утримання за виконавчим документом. Арешт коштів заробітної плати та, як наслідок, неможливість її отримати працівником суперечить чинному законодавству України та міжнародним угодам.

В своїй скарзі ОСОБА_1 зазначає, що внаслідок винесення державним виконавцем зазначеної вище постанови, його фактично було позбавлено коштів для існування та утримання членів його сім`ї. Крім того, 18.10.2019 він звертався до приватного виконавця із заявою про зняття арешту з його рахунків, однак останній відмовив в задоволенні заяви.

ПАТ КБ «ПриватБанк» та ПАТ "Державний ощадний банк України" не повернули приватному виконавцю його постанову про накладення арешту на рахунки боржника без виконання, як це передбачено ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом було встановлено, що на арештованих рахунках боржника перебувають кошти, а саме: заробітна плата та соціальні виплати по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку, про що наявні довідки в матеріалах справи.

Так, частиною 4 статті 59 ЗУ «Про виконавче провадження» встановлено, що підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Суду надані належні та допустимі докази, які підтверджують, що приватний виконавець за заявою боржника не зняв арешт з рахунків тим самим перешкоджаючи боржнику використовувати заробітну плату та соціальні виплати на дитину.

Отже, бездіяльність виконавця порушує приписи частини 4 ст. 59 ЗУ «Про виконавче провадження», норми чинного законодавства в сфері оплати праці.

Зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені законодавчі норми, суд дійшов висновку, що при винесенні оскаржуваної постанови приватний виконавець Пишний А.В. діяв правомірно, в межах своїх повноважень та у відповідності з вимогами Закону № 1404-VIII, а тому підстави для задоволення скарги в частині визнання дій приватного виконавця неправомірними відсутні.

Разом з тим, відмова приватного виконавця у знятті арешту з зарплатного рахунку боржника, який відкритий в АБ «Укргазбанк» та соціального рахунку, відкритого в ПАТ "Державний ощадний банк України" призвела до порушення конституційних прав заявника.

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги.

Керуючись ст. 447-453, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Скасувати арешт накладений постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Пишного Артема Володимировича від 19.04.2018 за виконавчим провадженням № 56202607 на карткові рахунки, а саме:

номер карткового рахунку НОМЕР_1 (р/р НОМЕР_2 ) відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, код. , заробітна плата;

номер карткового рахунку НОМЕР_3 (р/р НОМЕР_2 ) відкритий в ПАТ КБ "Приватбанк", МФО 305299, код. , заробітна плата;

номер карткового рахунку НОМЕР_4 (р/р НОМЕР_5 ) відкритий в ПАТ "Державний ощадний банк України", МФО 322669 - для соціальних виплат по догляду за дитиною до 3-х років ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В іншій частині вимог скарги відмовити

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СУДДЯ: Ю.С.МИЦИК