Дата документу 02.11.2020
ЄУ № 942/31/20
Провадження №2-о/942/30/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Новопсковський районний суд Луганської області

у складі: головуючого судді Проньки В.В.,

за участю секретаря судового засідання Колесник Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку окремого провадження в залі суду смт.Новопсков цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне зазначення, заінтересовані особи - Друга сєвєродонецька державна нотаріальна контора Луганської області, ОСОБА_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт того, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , удвох із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

В обґрунтування вимог заявник зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживала за адресою: АДРЕСА_1 . Заявник зазначає, що на момент смерті разом з матір`ю проживав його батько ОСОБА_2 , який 26.11.2019 подав до нотаріальної контори заяву про відмову від спадщини. 26.11.2019 заявник звернувся до Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Луганської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, однак нотаріус відмовила у вчиненні нотаріальної дії, мотивуючи тим, що заявником не надана довідка органу реєстрації місця проживання для встановлення кола спадкоємців у відповідності до ст. 1268 ЦК України. Заявник посилається на те, що таку довідку надати неможливо, оскільки смерть спадкодавця сталася на тимчасово окупованій території України, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, тому він змушений звернутися до суду з даною заявою.

Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 06.02.2020 провадження у справі відкрито, призначено справу до судового розгляду в порядку окремого провадження на 03.03.2020.

03.03.2020 судове засідання відкладено до 01.04.2020 у зв`язку з неявкою заявника.

01.04.2020 за клопотанням заявника судове засідання відкладено до 04.05.2020.

04.05.2020 за клопотанням заявника судове засідання відкладено до 27.05.2020.

27.05.2020 за клопотанням заявника судове засідання відкладено до 24.06.2020.

24.06.2020 за клопотанням заявника судове засідання відкладено до 07.08.2020.

07.08.2020 за клопотанням заявника судове засідання відкладено до 03.09.2020.

03.09.2020 судове засідання відкладено до 02.11.2020 у зв`язку з неявкою учасників справи.

Заявник в судове засідання, призначене на 02.11.2020, не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направив, причини неявки не повідомив. В заяві просив справу розглядати без його участі.

Заінтересовані особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином, будь-яких заяв чи клопотань до суду не направили, причини неявки суду не повідомили.

У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши надані заявником докази на обґрунтування заявлених вимог, дійшов до такого висновку.

Суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.

Суд встановив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в м.Петрово-Красносілля, м. Хрустальний Луганської області внаслідок дисциркуляторної енцефалопатії померла мати заявника ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженка с. Микитівка Антрацитівського району Луганської області, громадянка України, яка була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Вказані обставини підтверджуються рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02.01.2019 у справі ЄУ №420/2045/18 за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин та факту смерті, заінтересована особа - Луганський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області.

Таким чином заявник ОСОБА_1 у відповідності до ст. 1261 ЦК України, є спадкоємцем першої черги за законом після смерті своєї матері ОСОБА_3 .

Окрім заявника, спадкоємцем першої черги за законом після смерті ОСОБА_3 є її чоловік ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , що підтверджується свідоцтвом про одруження серії НОМЕР_1 від 16.02.1963.

Суд встановив, що Другою сєвєродонецькою державною нотаріальною конторою 11.03.2019 була заведена спадкова справа №63874068 (номер у нотаріуса 43/2019) щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , що підтверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі №55404001 від 11.03.2019.

Враховуючи, що після смерті матері заявника ОСОБА_3 залишилась спадщина, заявник ОСОБА_1 26.11.2019 звернувся до Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на отримання пенсії, яка належала його матері, але не була отримана нею за життя.

Однак постановою від 26.11.2019 державним нотаріусом Другої сєвєродонецької державної нотаріальної контори Боровською С.М. заявнику було відмовлено у вчинені нотаріальної дії, а саме: видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на отримання пенсії після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 його матері ОСОБА_3 у зв`язку з неможливістю визначити коло осіб, що прийняли спадщину.

Відповідно до положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Здійснення права на спадкування визначено Главою 87 ЦК України.

Згідно ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто.

Згідно із ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Отже для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом.

Стаття 1296 ЦК України і ст. 67 закону України «Про нотаріат» передбачають, що спадкоємець, саме який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. У частинах 3 і 4 ст. 1268 ЦК України зазначено коло спадкоємців, які вважаються такими спадкоємцями, що спадщину прийняли, а саме: спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини; якщо спадкоємець є малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена. Ці спадкоємці навіть не подавши протягом 6 місяців заяви про прийняття спадщини, вважаються спадкоємцями, що прийняли спадщину, якщо не відмовляться від неї в той же шестимісячний строк.

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, доказом наявності або відсутності вищевказаних осіб може бути довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем, яка повинні бути оформлені відповідно до законодавства України і відповідними уповноваженими органами. За цією ж довідкою можна визначити коло спадкоємців відповідно до ст. 1268 ЦК України.

Оскільки спадкоємець ОСОБА_3 проживала в с. Микитівка Антрацитівського району Луганської області, тобто на території, де проводилася антитерористична операція та де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, заявник ОСОБА_1 не може надати нотаріусу довідку органу реєстрації місця проживання спадкодавця на момент відкриття спадщини, як і не має можливості нотаріальна контора зробити запит в порядку ст. ст. 4, 46 Закону України «Про нотаріат» до відповідних уповноважених органів, що і стало підставою для відмови нотаріуса заявнику у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Відповідно до п. 23 цієї ж Постанови, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Главою 6 розділу IV ЦПК України визначено розгляд судом справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.5 ч.1 ст. 293, ч.2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема - справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, в тому числі також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як встановлено рішенням Новопсковського районного суду Луганської області від 02.01.2019 у справі ЄУ № 420/2045/18, спадкодавець ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Вказане заочне рішення суду набрало законної сили 02.02.2019, а тому у відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені цим рішенням не підлягають доказуванню при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Той факт, що спадкодавець ОСОБА_3 була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , встановив і нотаріус у постанові про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 26.11.2019.

Тож суд виходить з того, що місце проживання спадкодавця ОСОБА_3 було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1

Як вбачається з копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 зареєстрованим місцем проживання спадкоємця ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є АДРЕСА_1 .

Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем може бути: довідка органу реєстрації місця проживання про те, що місце проживання спадкоємця на день смерті спадкодавця було зареєстровано за однією адресою зі спадкодавцем.

Разом з тим, під час судового розгляду справи суд встановив, що у паспорті спадкоємця ОСОБА_2 є відмітка про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем ОСОБА_3 за адресою: АДРЕСА_1 .

Частиною 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року і відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Положеннями ч.1 ст. 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За приписами ч.ч. 1, 2 ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін.

Стаття 89 ЦПК України встановлює, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності; суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Метою встановлення факту проживання спадкоємця ОСОБА_2 зі спадкодавцем ОСОБА_3 є реалізація заявником права на спадкування після матері.

Таким чином, вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню, оскільки вона законна, обґрунтована, підтверджена наявними в справі письмовими доказами.

Разом з тим, надані заявником письмові пояснення свідка ОСОБА_4 та заявника ОСОБА_1 , суд не може визнати допустимими доказами у справі, оскільки вони надані з порушенням принципу безпосередності та вимог ст. ст. 90, 91, 92, 230 ЦПК України, без допиту вказаних осіб в судовому засіданні, без попередження судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиве показання та за відмову від давання показань та без приведення до присяги останніх, без надання можливості ставити свідкам питання по суті вимог.

Суд також не приймає до уваги посилання заявника на домову книгу, оскільки відповідно до Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» домова книга не відноситься до переліку документів, до яких вносяться відомості про місце проживання.

Таким чином, на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які були посилання як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про задоволення вимог ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення понесені заявником витрати не відшкодовуються.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 12, 13, 76-81, 89-90, 92, 141, 229, 259, 263-265, 293-294, 315-316, 318-319, 352, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту, що має юридичне зазначення, заінтересовані особи - Друга сєвєродонецька державна нотаріальна контора Луганської області, ОСОБА_2 , задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на час своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_6 проживала за адресою: АДРЕСА_1 , разом з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 .

Заявник - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , уродженець с. Микитівка Антрацитівського району Луганської області, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий Антрацитівським РВ УМВС України в Луганській області 14.12.2000, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Заінтересована особа - Друга сєвєродонецька державна нотаріальна контора, , місцезнаходження: пр. Космонавтів, 15, м. Сєвєродонецьк Луганської області.

Заінтересована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення може бути подано до апеляційного суду Луганської області через Новопсковський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя: В.В. Пронька