Справа №295/3474/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.10.2020 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира в складі:

головуючого - судді Кузнєцова Д.В.

при секретарі судового засідання Поліщук О.В.

за участі позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвоката Пчелінової М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час навчання в сумі 2 200 грн. щомісячно. В обґрунтування позовних вимог вказує, що перебувала з відповідачем у шлюбі, від якого мають сина ОСОБА_3 , який навчається у Житомирському вищому професійному училищі-інтернаті на неповному державному забезпеченні, де отримує стипендію, якої вистачає лише на проїзд до місця навчання та частково на харчування під час навчального процесу. За словами ОСОБА_1 , син є інвалідом з дитинства, потребує частого лікування, проте позивачу важко утримувати сина самостійно, а відповідач матеріальної допомоги добровільно не надає, хоча працює неофіційно та має дохід. З огляду на викладене у позиві ОСОБА_1 просить суд встановити між сторонами розмір аліментів, які будуть сплачуватися батьком на утримання сина до закінчення навчання.

Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2020 року позов задоволено повністю, ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2 200 грн. щомісячно, починаючи з 20.03.2020 року та до закінчення навчання КСРУ «Житомирському вищому професійному училищі-інтернаті», а саме до 30.06.2021 року, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_3 двадцяти трьох років.

Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 03.08.2020 року заочне рішення Богунського районного суду м. Житомира від 18.05.2020 року у справі №295/3474/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, скасовано, розгляд справи постановлено проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник вимоги позовної заяви підтримали з підстав, у ній викладених. Позивач додатково пояснила суду, що відповідач знає про стан сина, який має вроджену ваду серця, йому встановлено ІІІ групу інвалідності. Також у дитини останнім часом погіршився стан здоров`я, падає зір, а покращення після проведеної операції не відбулося. ОСОБА_1 зазначає, що працює на двох роботах, щоб забезпечити сина всім необхідним. У свою чергу відповідач працює неофіційно, займається встановленням опалювальних котлів, однак приховує свої прибутки. Крім цього позивачу відомо зі слів відповідача, що у останнього є автомобіль, житло у Тернопільській області, проте про доходи та витрати ОСОБА_2 позивачу нічого невідомо.

Представник позивача додала, що у матеріалах справи немає доказів того, що батько дитини хворіє, є інвалідом, а також відсутні докази тощо, що відповідач не працює.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечує з підстав, викладених у заяві про перегляд судового рішення, просить відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення позивача, її представника, вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що даний позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , батьками якого є сторони по справі.

10.03.2006 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу.

Як вбачається з копії довідки №47 від 02.03.2020 року, ОСОБА_3 навчається в КСРУ «Житомирському вищому професійному училищі-інтернаті» на неповному державному забезпеченні, отримує стипендію. Термін навчання складає із 01.09.2018 року по 30.06.2021 року.

Син сторін проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою ЖБК №2 за №375 від 13.03.2020.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Згідно з положенням ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу.

За змістом частин першої, третьої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:

1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;

2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;

3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;

3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;

3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;

4) інші обставини, що мають істотне значення.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Із наявної у матеріалах справи копії довідки до акту огляду МСЕК вбачається, що ОСОБА_3 (інвалід з дитинства) встановлена третя група інвалідності із 07.07.2020.

Згідно з довідкою Тернопільського обласного центру зайнятості (Лановецька районна філія) від 30.06.2020, ОСОБА_2 не зареєстрований в Лановецькій районній філії Тернопільського обласного центру зайнятості та інших центрах зайнятості та філіях України як такий, що шукає роботу та йому не надано статус безробітного. Допомогу по безробіттю не отримує.

Також із наданих відповідачем довідки виконавчого комітету Лановецької міської ради від 30.06.2020 та акту обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства від 01.07.2020 слідує, що відповідач має малолітню доньку - ОСОБА_4 , яка проживає разом із батьком та знаходиться на його утриманні. При цьому в контексті оцінки доказів з точки зору їх допустимості та достовірності судом звернуто увагу на відсутність у матеріалах справи свідоцтва про народження дитини ОСОБА_4 або витягу з актового запису про її народження. При цьому судом також і не здобуто доказів, які б беззаперечно спростовували наведені у даному абзаці обставини.

Суд критично ставиться до посилання відповідача про потребу значних матеріальних затрат на лікування матері його дружини - ОСОБА_5 , так як дана обставина не належить до таких, що повинна враховуватись судом при визначенні розміру аліментів згідно з вимогами статті 182 СК України.

У відповідності до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення щодо підстав виникнення обов`язку батьків по утриманню своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання.

У пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу.

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У частинах першій та другій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Вирішуючи спір на підставі доказів, поданих сторонами, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявності у відповідача будь-якого доходу чи майна, за рахунок якого він мав би можливість сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі, в якому просить встановити позивач. В свою чергу у матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач є непрацездатним, перебуває на обліку у центрі зайнятості та взагалі не має змоги надавати матеріальну допомогу сину, який продовжує навчання. Суд, при вирішенні спору, враховує й ті обставини, що повнолітньому сину сторін на час розгляду була встановлена група інвалідності, останній не працює, а розмір стипендії, яку він отримує, є недостатнім для забезпечення першочергових потреб. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог, а саме в сумі 1 200 грн. щомісячно, що разом зі стипендією ОСОБА_3 становитиме приблизно розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

На думку суду, такий розмір аліментів забезпечуватиме реальну, ефективну участь платника аліментів у забезпеченні потреб сина та не порушуватиме правила щодо дотримання рівності батьків у виконанні обов`язку з матеріального утримання дитини, підстав для відступу від якого не встановлено і не доведено.

Крім того, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову про стягнення аліментів, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду, а саме в сумі 458,62 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 182, 191, 199, 200, 201 СК України, ст.ст. 2-5, 10-13, 76-81, 89, 141, 264, 265, 352, 354, 430 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 200 грн. щомісяця, починаючи з 20 березня 2020 року і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2021 року.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 458 грн. 62 коп.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Богунський районний суд міста Житомира протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: ОСОБА_2 (адреса: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Суддя Д.В. Кузнєцов