2/953/3507/20
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" листопада 2020 р. суддя Київського районного суду м. Харкова Єфіменко Н.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, -

встановив:

20 листопада 2020 р. до Київського районного суду м. Харкова надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , у якому позивач просив стягнути матеріальний збиток у сумі 45533,65 грн., що складається з вартості відновлювального ремонту - 24692,85 грн., моральної шкоди 10 000 грн. та судових витрат у розмірі 10 840,80 грн.

Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Право на доступ до правосуддя не є абсолютним, на цьому наголошує і Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року. Відтак, в кожному випадку позивач при зверненні до суду із позовом повинен дотримуватися норм процесуального законодавства.

Так, вимоги до позовної заяви визначені у ст.ст. 175, 177 ЦПК України, а наслідки їх невиконання, передбачені положеннями ст.185 ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

У позовній заяві ОСОБА_1 вказує, що на виконання рішення Київського районного суду м. Харкова по справі №640/12362/19, ПрАТ СК «Еталон» здійснило виплату страхового відшкодування у сумі 30427,15 грн. та зазначає, що копію вказаного рішення додає, однак серед додатків до позову копія рішення відсутня.

Крім того, у описовій частині позову, ОСОБА_1 зазначає про необхідність солідарного стягнення судового збору з відповідачів, пред`являючи вимоги лише одного відповідача - ОСОБА_2 .

Окрім того, долучена до позовної заяви копію повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, за неналежної якості, дослідженню не пілдгає.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі.

Порядок сплати та розмір судового збору визначено Законом України «Про судовий збір».

У частині першій статті 4 Закону України «Про судовий збір» визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб з 01 січня 2020 року визначено в розмірі 2102,00 грн.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, ставка судового збору, що підлягає сплаті, становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.) та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (10510 грн.); за вимогу немайного характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.)

Відповідно до ч. 3 ст. 6 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Враховуючи вимоги позивача, сплаті підлягає судовий збір за вимогу немайнового характеру - 840,80 грн. та 1 відсоток ціни позову (майнової вимоги), однак не менше (840,80 грн.), тобто у загальному розмірі 1681, 60 грн. (840,80+840,80).

Оскільки позивачем згідно квитанції №26 від 17.11.2020 частково сплачений судовий збір у сумі 840,80 грн., доплаті підлягає судовий збір у сумі 840,80 грн., на підтвердження чого необхідно надати оригінал квитанції.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, сформульованою, зокрема, в рішеннях від 20 травня 2010 року у справі "Пелевін проти України" (пункт 27), від 30 травня 2013 року у справі "Наталія Михайленко проти України" (пункт 31), в яких зазначено, що право на доступ до суду не є абсолютним та може підлягати обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг, оскільки право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання державою; регулювання може змінюватися у часі та місці відповідно до потреб та ресурсів суспільства та окремих осіб.

З урахуванням викладеного, вважаю, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст.ст. 175,177 ЦПК України і без усунення вказаних недоліків не може бути прийнята до розгляду у суді, а тому на підставі ст. 185 ЦПК України підлягає залишенню без руху.

Керуючись ст.ст. 177, 185, 260 ЦПК України, -

ухвалив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми матеріальної та моральної шкоди, завданої в результаті дорожньо-транспортної пригоди, - залишити без руху, надавши позивачеву строк для усунення недоліків тривалістю десять днів з дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачеві, що у разі неусунення недоліків, зазначених в ухвалі суду у встановлений судом строк, позов буде вважатися не поданим та буде повернутий позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя -