Дата документу 23.12.2020 Справа № 323/2254/20
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 323/2254/20Головуючий у 1-й інстанції Плечищева О.В.
Пр. № 22-ц/807/3259/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кримської О.М., Подліянової Г.С.,

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, Запорізької обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення про визнання незаконними дій Оріхівської районної державної адміністрації та Запорізької обласної державної адміністрації щодо зміни черговості на отримання грошової компенсації на придбання житла інвалідом війни 1-ї групи в 2020 році та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с.1-6), в якому просив:

- визнати незаконними дії Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області та Запорізької обласної державної адміністрації щодо формування черги в 2019 та 2020 роках на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами 5-8 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю І-ІІ групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", та які потребують поліпшення житлових умов;

- зобов`язати Оріхівську районну державну адміністрацію Запорізької області та Запорізьку обласну державну адміністрацію в особі органів соціального захисту населення при формуванні черги в 2021 році на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для сімей осіб, визначених абзацами 5-8 пункту 1 статті 10 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", для осіб з інвалідністю І-ІІ групи, яка настала внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час безпосередньої участі в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, забезпеченні їх здійснення, визначених пунктами 11-14 частини другої статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та які потребують поліпшення житлових умов, осіб, які перебували в черзі на виплату компенсації та її не отримали в 2020 році, залишити в черзі 2021 року під своїми номерами, які вони мали після розподілу компенсації в 2020 році та з осіб, інформація про яких на виплату компенсації надійшла в 2021 році вперше, подовжити воює існуючу чергу у відповідності до положень п. 6 Порядку та умов надання субвенції з державного бюджету місцевим бюджетам на виплату грошової компенсації за належні для отримання жилі приміщення для деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також членів їх сімей, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 719 від 19.10.2016 р. «Питання забезпечення житлом деяких категорій осіб, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України, а також; членів їх сімей».

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції ОСОБА_2 (а.с. 19).

Ухвалою Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року (а.с. 20-21) у відкритті провадження за вищезазначеним позовом позивача у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 24-28) просив ухвалу суду першої інстанції у цій справі скасувати і направити справу до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с.31).

В автоматизованому порядку у цій справі суддею Кримською О.М. замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку з перебуванням останньої у тривалій відпустці.

Ухвалою апеляційного суду апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 08 жовтня 2020 (а.с.34), справу призначено до апеляційного розгляду (а.с.35), з урахуванням навантаженості судді-доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Запорізька обласна державна адміністрація в особі Департаменту соціального захисту населення надала відзив на вищезазначену апеляційну скаргу у цій справі (а.с.45-47).

Інший відповідач не скористався своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі.

Однак, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

У судове засідання 23 грудня 2020 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 41-44) всі учасники цієї справи не з`явились, окрім представника позивача ОСОБА_1 адвоката Железняк В.К. (а.с.48), про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

Крім того, в силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції має бути розглянута протягом тридцяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання учасників цієї справи, що не з`явились, і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю останніх за присутністю представника позивача ОСОБА_1 адвоката Железняк В.К. (а.с.48).

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, представника позивача ОСОБА_1 адвоката Железняк В.К., перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В силу вимог ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у відкритті провадження у цій справі за вищезазначеним позовом позивача, керувався ст. 186 ЦПК України та виходив із такого.

Згідно із ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Європейська комісія у рішенні від 12 жовтня 1978 року у справі «Zand v. Austria» зазначила, що словосполучення «встановлений законом» поширюється не лише на правову основу самого існування «суду», але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття «суд, встановлений законом» у частині першій статті 6 Конвенції передбачає «усю організаційну структуру судів, включно з <…> питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів <…>». З огляду на це не вважається «судом, встановленим законом» орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Завданням адміністративного судочинства, згідно ч.1 ст. 2 КАС України, є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Розмежування предметної юрисдикції визначено ст.20 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні:адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності;адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо:оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій;уточнення списку виборців;оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум;оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб;адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо:примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства;примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України;затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні;затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті;адміністративні справи щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України"Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Відповідно до ч. 2 ст. 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Отже, з огляду на вказані вище норми закону даний позов підсудний окружному адміністративному суду, оскільки позивач звернувся із спором фізичної особи із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.

Виходячи з наданих матеріалів, суд першої інстанції вважав, що у відкритті провадження за позовом ОСОБА_1 до Оріхівської районної державної адміністрації Запорізької області, Запорізької обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення про визнання незаконними дій Оріхівської районної державної адміністрації та Запорізької обласної державної адміністрації щодо зміни черговості на отримання грошової компенсації на придбання житла інвалідом війни 1-ї групи в 2020 році та зобов`язання вчинити певні дії у цій справі необхідно відмовити.

Також, суд першої інстанції роз`яснив позивачеві його право на звернення до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому Кодексом адміністративного судочинства України.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Вказана ухвала суду першої інстанції вимогам законності та обґрунтованості у цій справі не відповідає.

В силу вимог ст. 20 ч. 1 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд.

Проте, відповідно до ст. 5 ч. 1 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права…фізичних …у спосіб, визначений законом…

Суд першої інстанції правильно звернув увагу на те, що відповідачі у цій справі є суб`єктами владних повноважень.

Проте, суд першої інстанції не звернув належної уваги на те, що зі змісту позовних вимог ОСОБА_1 вбачається, що спір виник з приводу порушення суб`єктом владних повноважень житлових прав позивача на отримання житла, грошової компенсації замість останнього, а також зміни черговості на отримання останньої.

За правилами ст. 19 ч. 1 п. 1 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Відповідно до ст. 4 ч. 1 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Якщо порушення своїх прав особа вбачає у наслідках, спричинених неправомірними, на думку особи, рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і ці наслідки пов`язані з поновленням порушеного права особи отримати житло чи компенсацію замість останнього, то такі спори відносяться до захисту цивільних (житлових) прав, незалежно від участі у справі суб`єктів владних повноважень як відповідача.

Оскільки спірні правовідносини пов`язані із захистом порушених житлових прав ОСОБА_1 , апеляційний суд дійшов висновку, що цей спір не є публічно-правовим і має вирішуватись загальним судом за правилами ЦПК України.

Ураховуючи суть спірних правовідносин та суб`єктний склад сторін у справі, апеляційний суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, а тому висновок суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження за вищезазначеним позовом позивача у цій справі є необґрунтованим, оскільки ця справа має вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Що узгоджується із правовим висновком, висловленим у постановах Великої Палати Верховного Суду від 18 квітня 2018 року у справі № 806/104/16 та від 29 серпня 2018 року у справі № 488/1176/14-а, які є обов`язковими для врахування загальними судами в силу вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та наявних у цій справі доказах.

Допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального права призвели до постановлення помилкової ухвали, яка підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду (вирішення процесуального питання про відкриття провадження у цій справі) до суду першої інстанції.

В разі скасування ухвали суду першої інстанції з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції, питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи апеляційним судом, вирішується у подальшому судом першої інстанції за результатами розгляду справи в порядку ст. 141 ЦПК України.

Крім того, встановлено, що позивач, як особа з інвалідністю І групи з 14.09.2018 року по 01.10.2021 року (а.с.15), в силу вимог закону був звільнений від сплати судового збору за подачу вищезазначеної апеляційної скарги у цій справі.

Керуючись ст. ст. 12, 81-82, 89, 141, 367, 371-372, 374, 379, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Оріхівського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року у цій справі скасувати.

Направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 28.12.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кримська О.М.Подліянова Г.С.