ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

30 грудня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 748/1243/20

Головуючий у першій інстанції Маслюк Н. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/1337/20

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Бечка Є.М.,

суддів Євстафіїва О.К., Шарапової О.Л.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 жовтня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

дата складання повного тексту рішення 08 жовтня 2020 року, місце його ухвалення м. Чернігів,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2020 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором від 30 липня 2012 року в сумі 135600 грн 70 коп., а також понесених судових витрат.

Позовні вимоги обґрунтовувалися тим, що 30 липня 2012 року відповідачка у АТ КБ «ПриватБанк» отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Погашення заборгованості повинно здійснюватися відповідно до умов договору. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконало в повному обсязі та надало відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідачка в порушення умов кредитного договору, ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, зобов`язання за вказаним договором не виконала та не надала своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим, станом на 30 квітня 2020 року виникла заборгованість по кредиту та відсоткам, з урахуванням штрафних санкцій, у сумі 264293 грн 44 коп. Проте, позивач просить стягнути лише заборгованість за кредитом в сумі 1461 грн 68 коп. та заборгованість по процентам за період з 30 липня 2012 року до 30 травня 2019 року в сумі 134139 грн 02 коп.

Заочним рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 жовтня 2020 року позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 30 липня 2012 року в сумі 1461 грн 68 коп. У задоволенні решти вимог відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» 22 грн 66 коп. судового збору.

Ухвалюючи рішення, суд виходив з того, що ОСОБА_1 не підписувала Умови та правила надання банківських послуг, матеріали справи не містять підтверджень, що саме додані до матеріалів справи Витяг з Умов були надані відповідачу для ознайомлення та вона ознайомилася з ними, підписуючи заяву, а тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору. Також відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді умови договору щодо сплати процентів.

В апеляційній скарзі АТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення в частині відмови щодо стягнення відсотків за користування кредитом та ухвалити в цій частині нове рішення.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено при невідповідності висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд безпідставно відмовив у задоволенні позовних вимог АТ КБ «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування кредитом, які нараховані відповідно до Умов та правил надання банківських послуг.

Позивач зауважує, що відповідачка своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими позивачем умовами банківських послуг. Вказує, що АТ КБ «ПриватБанк» у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору та уклали цей договір. Відсутність підпису позичальника на Умовах та Правилах надання банківських послуг і Тарифах банку не визначає відсутності договірних відносин сторін. Крім того, відповідач не оспорювала укладення кредитного договору, отримала кредитну картку та користувалася нею, що може бути підтверджено випискою з його рахунку.

Згідно приписів ч.1 ст.369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою АТ КБ «ПриватБанк» на заочне рішення Новозаводського районного суду м.Чернігова від 08 жовтня 2020 року, розглядається судом апеляційної інстанції без виклику учасників справи.

Учасники справи повідомлялись про розгляд справи в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) сторін, у встановленому законом порядку.

Відзив в письмовій формі на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надійшов. Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України, відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.263 ЦПК України передбачено, що рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосування норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Даним вимогам рішення суду першої інстанції відповідає.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «Приватбанк» та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку №б/н від 30 липня 2012 року.

У вказаній заяві зазначено, що підписанням цієї анкети-заяви ознайомилась із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами АТ КБ «ПриватБанк», виявляє бажання отримати на своє ім`я платіжну картку кредитна «Універсальна», з кредитним лімітом 300 грн. Згодна, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами становлять договір банківського вкладу. Ознайомилась і згодна із Умовами та Правилами надання банківських послуг, тарифами, які були надані для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті банку, зобов`язується виконувати вимоги вказаних Умов, а також регулярно ознайомлюватися із змінами.

Також до вказаної анкети додані Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», в якому містяться тарифи щодо чотирьох продуктів - «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRAKT» та «Універсальна GOLD» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку (а.с.25-53).

Згідно довідки по картковому рахунку НОМЕР_1 кредитний ліміт змінювався, з 300 грн збільшився до 1500 грн, а з 22 січня 2020 року змінився до 0,00 грн (а.с.22).

Згідно повідомлення АТ КБ «ПриватБанк» ОСОБА_1 отримала картки, строк дії останньої № НОМЕР_2 до грудня 2020 року (а.с.23).

Як вбачається із розрахунку позивача та виписки (а.с.11-16, 17-21) станом на 30 квітня 2020 року виникла заборгованість в сумі 264293 грн 44 коп., яка складається із заборгованості за тілом кредиту 1461 грн 68 коп., загальний залишок заборгованості за відсотками 257344 грн 03 коп., пені 5487 грн 73 коп.; заборгованість до стягнення становить 135600 грн 70 коп., яка складається із заборгованості за кредитом 1461 грн 68 коп., заборгованість по процентам за період з 30 липня 2012 року до 30 травня 2019 року в сумі 134139 грн 02 коп.

Враховуючи, що АТ КБ «ПриватБанк» оскаржує зазначене судове рішення лише в частині відмовлених позовних вимог та урахуванням правового висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 03 жовтня 2018 року у справі №186/1743/15-ц, де визначено, що у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується, колегія суддів не переглядає судове рішення в частині задоволених позовних вимог, тобто в даній справі в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в сумі 1461 грн 68 коп.

Переглядаючи рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині, колегія суддів погоджується із висновками суду першої інстанції про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення процентів з огляду на наступне.

Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Згідно ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

У постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 Велика Палата Верховного Суду зробила висновок про те, що оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.

Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

Велика Палата Верховного Суду вважає, що правила частини першої статті 634 ЦК України неможливо застосувати до спірних правовідносин, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову.

У заяві позичальника від 30 липня 2012 року відсоткова ставка не зазначена. Наданий позивачем Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» містить різні умови надання послуг банком, зокрема карти «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Contract», «Універсальна Gold» та встановити, яку саме картку було видано відповідачу, її номер, термін дії, встановити неможливо за відсутністю будь-яких доказів.

За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві відмітки про отримання пам`ятки клієнта, відсутність домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом, стягнути заборгованість за відсотками за користування кредитом з 30 липня 2012 року по 30 травня 2019 року та посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/ як невід`ємні частини спірного договору.

При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме вищевказані Умови та Правила розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», адже в самій анкеті відсутня відмітка, що вона отримала пам`ятку та ознайомлена з даними правилами.

Враховуючи викладене, колегія погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у стягненні відсотків за кредитним договором у розмірах, визначених Умовами та Правилами, на які посилався позивач при поданні даного позову як на підставу своїх вимог.

Доводи апеляційної скарги, що підписуючи анкету-заяву відповідач ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами Банку, щодо умов кредитування, отже відсутність підпису на відповідних Тарифах та Умовах не свідчить про неукладеність договору, не приймаються судом до уваги, оскільки, відмовляючи у стягнення процентів за користування кредитними коштами, суд першої інстанції не виходив з того, що договір є неукладеним. Суд першої інстанції зазначив, що позивачем не доведено умови, на яких ним надано кредитні кошти ОСОБА_1 , тому відсутні підстави для стягнення даних процентів та стягнув саму суму тіла кредиту, визнаючи, що відповідачка отримала кредитні кошти.

Аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість рішення суду в оскарженій частині не впливають, правильності висновків не спростовують.

Європейський суд з прав людини зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 «Проніна проти України (Pronina v. Ukraine)», § 23). Апеляційний суд констатує, що судом першої інстанції надано повну оцінку доказів, поданих стороною позивача при розгляді справи.

Згідно ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Постановляючи рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення відсотків, суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дав належну оцінку зібраним доказам, та дійшов правильного висновку в цій частині.

Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про незаконність чи необґрунтованість оскаржуваного рішення, тому, відповідно до положень ст.375 ЦПК України апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Оскільки у задоволенні апеляційної скарги відмовлено, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 382, 384, 389, 390, 391 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення, а заочне рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08 жовтня 2020 року без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків встановлених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий: Судді: