Справа № 463/8792/20
Провадження № 2/463/1364/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року Личаківський районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді - Грицка Р.Р.,

з участю секретаря судового засідання - Козак М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кравчука Петра Івановича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Наталія Петрівна про скасування запису про реєстрацію права власності,

в с т а н о в и в :

позивач звернулася в суд із позовною заявою до відповідача про скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про реєстрацію права власності № 32479195 від 20.07.2019 року, здійсненого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Наталією Петрівною, про реєстрацію за ОСОБА_1 права власності на 8/25 часток житлового будинку з відповідною частиною господарських будівель і споруд, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 .

Справа поступила до суду 18.09.2020 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 22.09.2020 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 07.12.2020 року, вказаний позов за заявою позивача залишено без розгляду на підставі п.5 ч.1 ст.257 ЦПК України.

До звершення розгляду справи в судовому засіданні 07.12.2020 року у відповідності до вимог ч.8 ст.141 ЦПК України повноважний представник відповідача зробив відповідну заяву щодо необхідності вирішення питання про судові витрати, зокрема, про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу.

В подальшому, повноважний представник відповідача - адвокат Кравчук П.І. подав до суду письмову заяву про стягнення з позивача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 28000,0 гривень, які він поніс у зв`язку з розглядом справи. Мотивує тим, що позов був завідомо безпідставним, а відтак, дії позивача щодо його пред`явлення є недобросовісними. Крім того, протягом тривалого часу належне відповідачу майно перебувало під арештом на підставі ухвали суду про забезпечення позову.

Для вирішення питання про розподіл судових витрат суд призначив судове засідання.

Повноважний представник позивача скерував до суду письмові заперечення на заяву про стягнення судових витрат. Вказує, що питання обґрунтованості позову суд вирішує за наслідками розгляду справи по суті, а позивач, натомість, вирішила залишити позов без розгляду виключно з метою врегулювання спору шляхом переговорів. Також вважає, що обрахований позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу є завищеним та становить надмірний тягар, що суперечить принципу розподілу та розумності судових витрат. Просить відмовити у задоволені заяви.

Сторони та їх представники в судове засідання не з`явились, хоча про дату, місце та час розгляду питання про розподіл судових витрат повідомлялись належним чином. Представник відповідача попередньо скерував до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позивач та його представник причин неявки не повідомили. Їх неявка не перешкоджає розгляду заяву про розподіл судових витрат.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні заяви про розподіл судових витрат слід відмовити з наступних підстав.

Доступ до суду є правом особи, гарантованим, зокрема, частиною першою статті 55 Конституції України, пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, частиною першою статті 4 ЦПК України.

Частиною першою статті 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно з частиною першою статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).

Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина перша статті 13 ЦПК України).

Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу.

Частиною п`ятою статті 142 ЦПК України закріплено, що у разі залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У випадках, встановлених частинами третьою-п`ятою цієї статті, суд може вирішити питання про розподіл судових витрат протягом п`ятнадцяти днів з дня постановлення ухвали про закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду, рішення про задоволення позову у зв`язку з його визнанням, за умови дотримання відповідною стороною вимог частини дев`ятої статті 141 цього Кодексу (частина шоста статті 142 ЦПК України).

Відповідно до частини дев`ятої статті 141 ЦПК України у випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Частиною першою, пунктом 3 частини другої статті 44 ЦПК України встановлено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

В розумінні зазначених норм закону, під зловживанням правом слід розуміти особливий вид юридично значущої поведінки, яка полягає у процесуально шкідливих вчинках учасника справи, у використанні ним недозволених конкретних форм у межах дозволеного процесуальним законом типу поведінки, що суперечить завданням цивільного судочинства та цільовому призначенню права.

Аналогічної позиції щодо сутнісного розуміння поняття зловживання правом дотримується ЄСПЛ, який у своїй практиці розуміє таке його використання, яке спрямоване на боротьбу із закладеним у ньому ж позитивним регулятивним потенціалом в тому числі, що суперечить принципу правової визначеності.

Під час розгляду цивільної справи № 359/9512/17 (постанова від 12.11.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду на основі системного тлумачення положень частин п`ятої, шостої статті 142, частини дев`ятої статі 141 ЦПК України вказав, що необґрунтовані дії позивачів як підстава для компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України, передбачають свідомі недобросовісні дії позивачів, які свідчать про зловживання процесуальними правами.

Крім того, в цій же постанові Верховний Суд вказав, що звернення до суду із позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову. Саме факт подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Для задоволення вимог про стягнення компенсації здійснених судових витрат відповідач має довести, а суд має встановити, які саме дії позивача при зверненні до суду чи під час розгляду справи по суті є необґрунтованими, чи є недобросовісним звернення позивача з позовом до суду, чи були його дії умисними та чим це підтверджується.

В свою чергу, під час розгляду іншої справи № 202/2600/15-ц (постанова від 02.12.2020) Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду не є необґрунтованими діями позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Повертаючись до обставин даної справи суд звертає увагу на те, що необґрунтованими діями позивача відповідач вважає пред`явлення ним позову, який відповідно до судової практики, на думку сторони відповідача, є завідомо безпідставним, внаслідок чого за заявою самого позивача такий позов був залишений без розгляду. Ці ж самі дії позивача відповідач вважає недобросовісними.

Разом з тим, вказані дії позивача відповідно до згаданих вище висновків Верховного Суду не можуть вважатись ні не добросовісними, ні необґрунтованими, оскільки за своєю природою є способом реалізації права на судовий захист. При цьому, суд не переходив до розгляду справи по суті, а оскільки дана справа з процесуальної точки зору є завершена, під час вирішення заяви про розподіл судових витрат він не буде встановлювати питання обґрунтованості позову.

Крім того, у цій справі було проведено лише три підготовчих судових засідання, два з яких були відкладеними з метою надання часу для підготовки відповіді на відзив та у зв`язку з першою неявкою позивача. Безпосередньо перед третім підготовчим засіданням позивач подав до суду заяву про залишення позову без розгляду. Тобто, як пред`явлення позову, так і подальші дії позивача не можуть вважатись необґрунтованими або недобросовісними.

З урахуванням наведеного, стороною відповідача не наведено обставин та не надано на їх підтвердження доказів, які б дали змогу зробити висновок про необґрунтованість чи недобросовісність дій позивача, що зумовили понесення відповідачем заявлених до стягнення витрат, і вказане виключає можливість для задоволення заяви про їх компенсацію із застосуванням частини п`ятої статті 142 ЦПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.12, 13, 44, 81, 133, 141, 142, 260 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

у задоволенні заяви представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Кравчука Петра Івановича про стягнення судових витрат у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи ОСОБА_3 , приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Наталія Петрівна про скасування запису про реєстрацію права власності - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Повне найменування (ім`я) учасників справи та їх місце проживання (місцезнаходження):

Позивач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 .

Третя особа: ОСОБА_3 , місце проживання: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_3 .

Третя особа: приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Кушнерик Наталія Петрівна, місцезнаходження: 79005, м.Львів, вул.Герцена,9/4.

Суддя Грицко Р.Р.