Справа № 236/79/20
02 листопада 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:
головуючого судді Бєлоусова А.Є.
за участю секретаря Колесник О.І.
розглянувши у судовому засіданні в залі суду м. Лиман Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,
08.01.2020 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом (а.с. 1-3).
Позивачка ОСОБА_1 для участі в судовому засіданні не прибула, однак надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити позов повністю.
Представник відповідача об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області для участі в судовому засіданні не прибув, однак до суду надійшла заява, в якій представник відповідача просить розглядати справу без її участі за наявними документами у справі, рішення ухвалити на розсуд суду.
В ухвалі суду від 02.11.2020 року було прийнято рішення щодо заочного розгляду справи в порядку гл. 11 розд. ІІІ ЦПК України.
На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, зазначає таке.
Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_2 (а.с.9), батько позивачки ОСОБА_1 (а.с. 13).
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла бабуся позивачки ОСОБА_3 (а.с. 11, 14).
ІНФОРМАЦІЯ_3 помер дідусь позивачки ОСОБА_4 (а.с. 10, 14, 17-19).
Згідно статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.
Після смерті ОСОБА_3 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку "А-1", загальною площею 55,3 кв.м., в тому числі житловою 27,6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 (а.с. 85-87).
Після смерті ОСОБА_4 залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку "А-1", загальною площею 45,5 кв.м., в тому числі житловою 27,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня ''Б", сарай «В, Д», вбиральня «Г», навіс «Е, Ж», огорожа №1, розташованих по АДРЕСА_2 (а.с. 82-84).
Положеннями статтей 1261, 1268 ч.3 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Згідно статті 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.
На даний час, позивачка ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4 .
Після смерті ОСОБА_3 інші спадкоємці відсутні, що підтверджується повідомленням державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори від 26.06.2020 року (а.с. 54).
Після смерті ОСОБА_4 було заведено спадкову справу № 701/2001, оскільки з заявою про прийняття спадщини зверталися позивачка ОСОБА_1 та син померлого ОСОБА_5 (а.с. 54).
ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 77)
Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 09.12.2016 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії після смерті ОСОБА_3 , у зв`язку із тим, що не підтверджено факт родинних відносин між спадкоємицею та спадкодавицею (а.с.6).
Постановою державного нотаріуса Лиманської державної нотаріальної контори Семеновою І.М. 09.12.2016 року позивачці відмовлено у вчиненні нотаріальної дії після смерті ОСОБА_4 , у зв`язку із тим, що не підтверджено факт родинних відносин між спадкоємицею та спадкодавцем (а.с. 7).
Тобто на сьогоднішній день позивачка позбавлена можливості в позасудовому порядку - шляхом отримання нотаріального свідоцтва про право на спадщину за законом - оформити свої права на вказане майно.
Відповідно до п. 4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.
Згідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Статтею 1297 ЦК встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).
Так відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі ст. 1218 до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно ч. 1 та ч. 3 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частина 1 статті 1297 ЦК України передбачає, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у виді втрати права на спадщину.
Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та/або не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України).
Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.
Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків... має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.
Зміст цього конвенційного положення про захист права власності розкритий у ряді Рішень Європейського Суду з прав людини. Так, у Рішенні Європейського суду від 29.11.1991 року у справі «Девелопментс ЛТД» проти Ірландії» зазначається, що власники мають право претендувати щонайменше на законне сподівання на можливість користуватися своєю власністю.
Також, Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 та статті13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обовязків цивільного характеру (п.36 рішення ЄСПЛ від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства») та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції). Як зазначено в рішенні Європейського Суду з прав людини у справі «Будченко проти України», «найважливішою вимогою статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання органу влади у мирне володіння майном має бути законним».
Нормами статті 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.
Відповідно до роз`яснень, викладених в абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.
Вказані роз`яснення мають на увазі, що спадкоємець повинен звернутися до суду у порядку позовного провадження з позовом про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування.
Відповідно до п. 3.3 Узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.
З урахуванням викладених позивачем обставин та досліджених у судовому засіданні письмових доказів, суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання права власності на спадкове майно.
Керуючись ст.ст. 4, 12, 13, 81, 223, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 15-16, 25, 316, 328 ЦК України, суд
Позовні вимоги ОСОБА_1 до об`єднаної територіальної громади, яку представляє Лиманська міська рада Донецької області, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом - задовольнити повністю.
Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП - НОМЕР_1 , право власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті:
діда позивачки - ОСОБА_4 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 в м. Лиман (Красний Лиман), Донецької області, що складається з житлового будинку "А-1", загальною площею 45,5 кв.м., в тому числі житловою 27,9 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня ''Б", сарай «В, Д», вбиральня «Г», навіс «Е, Ж», огорожа №1, розташованих по АДРЕСА_2 ;
бабусі позивачки - ОСОБА_3 , померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Лиман (Красний Лиман) Донецької області, що складається з житлового будинку "А-1", загальною площею 55,3 кв.м., в тому числі житловою 27,6 кв.м., розташованого по АДРЕСА_1 .
Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення виготовлений 02.11.2020.

Суддя -