_____________________________________________________________________________________________________________________
Провадження № 2/947/2609/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24.12.2020

Київський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Бескровного Я.В., при секретарі Бундєвій Я.І. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, -

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: у рахунок погашення заборгованості стягнутої Київським районним судом м.Одеси по справі №2-263511, яка виникла за Кредитним договором №014/79790/74/78150 від 12.07.2007 року у сумі 341124,59 доларів США звернути стягнення на предмет іпотеки-квартиру під АДРЕСА_1 шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій та стягнути з ОСОБА_1 на користь АТ «Райффайзен Банк Аваль» витрати по сплаті судового збору.

Представник позивача просив розглядати справу у її відсутність позову підтримала, не проти заочного розгляду справи.

Відповідач до суду не явилася, судові повістки надсилалися за зареєстрованим місцем проживання, звідки повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній», отже на підставі ст.128ч.8 ЦПК України вважається, що повістка вручена належним чином.

Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 12 липня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 було укладено Кредитний договір № 014/79790/74/78150, на підставі якого гр. ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі - 134386,00 доларів США з кінцевим строком погашення до 12 липня 2027 року із сплатою 13,0 % річних за користування кредитними коштами.

Кредитор надав Позичальнику кредит на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування (п. 3.1. Кредитного договору).

Надання кредитних коштів проводилося, згідно вимог п. 3.2. Кредитного договору, шляхом перерахування кредитних коштів з позичкового рахунку на поточний рахунок Позичальника.

Сторони встановили, що обчислення строку надання кредиту, нарахування процентів по Договору здійснюється за фактичну кількість календарних днів користування кредитом. При цьому, відсоткова ставка за користування кредитом нараховується на залишок заборгованості за кредитом, починаючи з дня надання кредиту до дня повного погашення заборгованості за кредитом включно (п. 3.3. Кредитного договору).

Таким чином, Банк виконав свої зобов`язання, надавши ОСОБА_1 кредитні кошти в сумі, строки та на умовах, передбачених умовами Кредитного договору.

Відповідно до умов п.5.1. Кредитного договору, Позичальник зобов`язався забезпечити повернення одержаного кредиту та сплату нарахованих відсотків на умовах, передбачених Кредитним договором:

щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця отримання кредиту, часткове погашення кредиту згідно п. 1.3. Кредитного договору та остаточне погашення кредиту до 12.07.2027 року (включно) на рахунок, визначений п. 4.1. Кредитного договору;

щомісячно, до 15 (п`ятнадцятого) числа кожного місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту, та при остаточному погашенні кредиту, сплату процентів за фактичне використання кредитних коштів на рахунок, визначений Кредитним договором.

Відповідно до умов п. 9.1. Кредитного договору Договір набуває чинності з часу його підписання Сторонами та діє до повного погашення кредитної заборгованості (суми кредиту, відсотків за користування, штрафів та пені).

12 липня 2007 року в якості забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором №014/79790/74/78150 від 12.07.2007 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та ОСОБА_1 укладено Іпотечний Договір, який посвідчений нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Одеської області Горецькою В.М. за номером 5213, відповідно до якого ОСОБА_1 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру під номером АДРЕСА_1 .

У зв`язку з систематичним порушенням умов Кредитного договору та утворенням заборгованості Позивач був вимушений звернутись до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси від 12.12.2011 року по цивільній справі №2-2635/11 позовні вимоги АТ «Райффайзен Банк Аваль» було задоволено, стягнуто на користь Банку заборгованість за Кредитним договором з ОСОБА_1 в сумі 341124,59 доларів США.

Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Невиконання Відповідачем умов Кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право Позивачу вимагати від Відповідача вчинення цих дій у судовому порядку.

Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

На підставі пункту 1 статті 612 Цивільного кодексу України, Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно статті 1054 ЦК України передбачено за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 статті 1050 ЦК України встановлено, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до ст. 611, 615 ЦК України у випадку порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно п. 6.5. Кредитного договору, Позивач має право вимагати від Позичальника достроково здійснити повернення кредиту, відсотків та інших платежів у випадку невиконання умов кредитного договору, тобто зазначений пункт договору містить норму про відповідальність Відповідача у вигляді дострокового повернення кредиту, в тому числі й при порушені зобов`язань по щомісячній сплаті кредиту та відсотків.

Частиною 1 статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватись неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням та завдатком.

Статтею 572 ЦК України встановлено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторам цього боржника, якщо інше не встановлено законом.

На підставі ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпечених заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Відповідно до ст. 575 ЦК України іпотека є видом застави.

Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання Іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 3.1.4. Договору Іпотеки передбачено, що у випадку невиконання Іпотекодавцем (Відповідачем) зобов`язань за цим або Кредитним договором, у тому числі, якщо кінцевий термін повернення кредиту ще не настав, банк має право звернути стягнення на предмет Іпотеки, реалізувати його та за рахунок вирученої від реалізації суми переважно перед іншими кредиторами задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків.

Відповідно до умов ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього.

З матеріалів справи вбачається, що банком зроблено розрахунок заборгованості ОСОБА_1 за Кредитним договором №014/79790/74/78150 від 12.07.2007 р. станом на 26 березня 2020 року та складає 333288,61 доларів США.

Відповідно до ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума реалізації предмету застави не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в установленій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом.

У відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку», Договір іпотеки є договором про задоволення вимог Іпотекодержателя (Позивача). Право вибору способу задоволення вимог, встановлених умовами укладеного Договору іпотеки належить Іпотекодержателю (Банку).

Відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог Іпотекодержателя. У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку»).

Велика Палата Верховного Суду у п.36 постанови від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15 висловила правову позицію, що ч.2 ст.36 Закону, яка встановлює, що визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки, означає, що у разі, якщо у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя сторони передбачили обидва, вказані у ч.3 ст.36 Закону, способи задоволення вимог іпотекодержателя (ст.ст.37,38 Закону), то їх наявність не перешкоджає іпотекодержателю застосувати: 1) судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом задоволення вимог іпотекодержателяу спосіб реалізації предмета іпотеки на прилюдних торгах; 2) позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса (близькі за змістом висновки сформулював Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 18 жовтня 2018 року у справі № 910/17423/17).

Оскільки позичальник ОСОБА_1 не виконала належним чином взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, які забезпечені іпотекою, тому відповідно до положень ст.12 Закону України «Про іпотеку» у банка виникло право звернення стягнення на предмет іпотеки, в зв`язку з чим вимоги позивача підлягають задоволенню щодо звернення стягнення на предмет іпотеки.

У зв`язку із задоволенням пред`явлених до відповідача позовних вимог, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору, оскільки їх понесення підтверджено документально.

Керуючись ст. 4-13,76-89,258-273 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

У рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором №014/79790/74/78150 від 12.07.2007 року у сумі 341124,59 доларів США, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру АДРЕСА_1 , шляхом продажу її на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за ціною, не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності або незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій.

Стягнути з ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) на користь Акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» () судові витрати 11989,33 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом 30 днів з дня її підписання. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Бескровний Я. В.