Справа № 139/747/20
Провадження № 2/139/189/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 листопада 2020 року Мурованокуриловецький районний суд Вінницької області в складі: головуючої судді Тучинської Н.В.,

секретаря судового засідання Хонькович Л.І.

розглянувши в смт Муровані Курилівці у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження власністю, -

в с т а н о в и в:

На підставі договору купівлі-продажу від 06 листопада 2019 року позивачу належить квартира АДРЕСА_1 . У цій квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який не є членом сім`ї позивача і за місцем реєстрації не проживає понад рік. Оскільки, відповідач добровільно не знімається з реєстрації, не несе інших витрат по утриманню та ремонту квартири, ОСОБА_1 за захистом своїх прав та інтересів 11 вересня 2020 року звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою судді від 14 вересня 2020 року (а.с. 13) позовну заяву прийнято до розгляду Мурованокуриловецького районного суду, відкрито провадження у справі та ухвалено про розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

Ухвала про відкриття провадження з копією позовної заяви та додатками до неї були направлені для відома відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання, однак, станом на 28 вересня 2020 року документи адресату не вручені (а.с. 17). Крім того, в позовній заяві (а.с. 1), вказана адреса фактичного місця проживання ОСОБА_2 відмінна від тієї, за якою останній зареєстрований.

Ухвалою від 19 жовтня 2020 року (а.с. 18) справу призначено до розгляду в судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін в залі судових засідань Мурованокуриловецького районного суду на 11-ту годину 06 листопада 2020 року.

В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач просив про розгляд справи без його участі та не заперечив проти ухвалення заочного рішення (позовна заява, зворот а.с. 1). Судова повістка з ухвалою про відкриття провадження у справі та про розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та копією позовної заяви з додатками вручена відповідачу особисто 27 жовтня 2020 року (а.с. 21). Відповідач до суду не з`явився, не просив про розгляд справи без його участі, відзиву на позов не подав.

За приписами ч. 1 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими ЦПК України для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України.

Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки наявні всі умови, передбачені ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив про прийняття заочного рішення.

Розглянувши справу, суд прийшов до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до повного задоволення.

Стаття 47 Конституції України та ст. 9 ЖК України передбачають, що кожен має право на житло і ніхто не може бути обмежений у праві користування інакше, ніж з підстав і в порядку, визначених законом.

Право на повагу до житла визначено і ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ст. 150 Житлового Кодексу Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Договором купівлі-продажу квартири від 06 листопада 2019 року (а.с. 6-9) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 187698023 від 06 листопада 2019 року (10) стверджується, що ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 .

Частиною 1 ст. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права, чи обмежений у його здійсненні.

При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового, або майнового права та інтересу.

Довідкою Мурованокуриловецької селищної ради № 1139 від 12 червня 2020 року (а.с. 5) стверджується, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстрований, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який за вказаною адресою не проживає на протязі багатьох років.

Судом встановлено, що позивач придбав оспорювану квартиру у ОСОБА_3 , інтереси якої представляв ОСОБА_2 , який на час підписання договору був у ній зареєстрований та з того часу у ній не проживає. Доказів того, що після продажу квартири відповідач веде спільне господарство, проживає однією сім`єю із власником будинку і є членом його сім`ї суду не надано. Тому право відповідача на користування чужим майном підлягає припиненню на вимогу власника цього майна на підставі частини другої статті 406 ЦК України.

Наведені вище норми цивільного законодавства України свідчать про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування чи розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Аналізуючи вищевикладене, дослідивши та оцінивши всі обставини справи, перевіривши їх доказами, виходячи із принципів розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Така позиція суду узгоджується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 04 грудня 2019 року (справа № 235/9835/15-ц, провадження № 61-8142св18), від 16 січня 2019 року (справа № 243/7004/17-ц, провадження № 61-25371св18), від 16 жовтня 2019 року (справа № 243/9627/16-ц, провадження № 61-34009св18), від 23 жовтня 2019 року (справа № 766/12748/16-ц, провадження № 61-31405св18), від 15 січня 2020 року (справа № 686/11782/17-ц, провадження № 61-38672св18).

Керуючись: ст. 47, 41 Конституції України, ст.ст. 16, 319, 321, 391, 406 ЦК України, ст. 150 ЖК України, Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 7, 12, 13, 81, 259, 263- 265, 268, 275, 279, 280, 282, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити. Усунути перешкоди у здійснені ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , права користування та розпорядження власністю - квартирою АДРЕСА_1 , шляхом визнання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право на користування квартирою АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана позивачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Вінницького апеляційного суду.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом тридцяти днів не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Суддя: _____________