Справа № 201/8223/19
Провадження № 4-с/201/12/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді Демидової С.О.,

з секретарем судового засідання Мунтян А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Занєвська А.А., Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату, -

ВСТАНОВИВ:

До Жовтневого районного суду міста Дніпропетровська з Дніпровського апеляційного суду після скасування ухвали Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2019 року про залишення скарги без розгляду, для продовження розгляду надійшла скарга ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Занєвська А.А., Заводський відділ державної виконавчої служби м.Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату.

В обґрунтування скарги заявник посилався на те, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 09 жовтня 2007 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 100 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 травня 2004 року. Державним виконавцем Занєвською А.А. 19 жовтня 2017 року проведено розрахунок заборгованості за вказаним виконавчим листом, відповідно до якого заборгованість ОСОБА_1 за сплати аліментів станом на 01 жовтня 2017 року відсутня. В розділі примітка зазначено, що згідно з розрахунком заборгованості Жовтневого ВДВС м. Дніпропетровського ГТУЮ у Дніпропетровській області, в якому виконавчий лист перебував раніше, заборгованість зі сплати аліментів станом на 30 квітня 2016 року складає 14356,66 грн. 13 червня 2019 року державним виконавцем Занєвською А.А. винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 , в якій також зазначено, що станом на 31 травня 2019 року заборгованість зі сплати аліментів становить 47091,32 грн. утримання заробітної плати за місцем роботи заявника становить 50% від всіх видів заробітку до погашення зазначеної заборгованості, а потім 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і до досягнення нею повноліття. Дану постанову про звернення стягнення на заробітну плату ОСОБА_1 останній вважає незаконною, оскільки державним виконавцем самостійно змінений спосіб і порядок стягнення аліментів, які визначені відповідним виконавчим листом. Тому ОСОБА_1 просить суд визнати неправомірною та скасувати постанову від 13 червня 2019 про звернення стягнення на заробітну плату боржника ОСОБА_1 в межах виконавчого провадження № 21414619.

Від заявника ОСОБА_1 до суду надійшла заява про розгляд даної справи без його участі, просив скаргу задовольнити.

Начальником Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Романчук С.М. до суду надано відзив на скаргу, в якому просить відмови та у задоволенні вимог ОСОБА_1 , посилаючись на те, що державним виконавцем у відповідності до норм діючого законодавства розрахована заборгованість заявника зі сплати аліментів і правомірно винесена оскаржувана постанова, у зв`язку з чим відсутні підстави для її скасування.

Суд, дослідивши матеріали скарги, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області перебуває виконавче провадження № 51414619 з виконання виконавчого листа, виданого Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська 09 жовтня 2007 року про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 100 грн. щомісяця до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17 травня 2004 року.

Державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Занєвською А.А. 13 червня 2019 року винесена постанова про звернення стягнення на заробітну плату боржника, якою звернуто стягнення на доходи ОСОБА_4 , що отримуються ним у Міській лікарні швидкої медичної допомоги. Міській лікарні медичної допомоги: проводити утримання заробітної плати, що належить до виплати боржнику після відрахування, утримання податків, зборів, та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в розмір 50% всіх видів заробітку до погашення заборгованості в сумі 47091,32 грн. станом на 31 травня 2019 року. а потів в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Частинами 1-2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

У статті 180 СК України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

В даному випадку аліменти на утримання дитини (2004 року народження) стягнуто у твердій грошовій сумі у щомісячному розмірі 100 грн.

08 липня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17 травня 2017 року, яким частину другу статті 182 СК України викладено а такій редакції: «Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку».

Відповідно до Закону України № 2475-VIII від 03 липня 2018 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилання захисту права дитини на належне утримання», який набрав чинності 28 серпня 2018 року, частину першу статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» доповнено абзацом другим, відповідно до якого виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України.

Отже, починаючи з 28 серпня 2018 року виконавець повинен стягувати з боржника аліменти на утримання дитини у розмірі, не меншому, ніж мінімальний гарантований розмір, передбачений СК України.

Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 20 червня 2019 року в справі № 632/580/17 (провадження № 61-51сво18) зазначив про те, що законодавством, а саме частиною першою статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачений механізм, який надає можливість забезпечити виплату аліментів у розмірі не нижче мінімального гарантованого розміру, передбаченого СК України навіть при наявності постановлених раніше судових рішень про стягнення аліментів у розмірі, нижчому ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом на час стягнення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 10 Закону «України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інший дохід боржникає заходом примусового виконання рішень.

Частинами 1-3 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» порядок стягнення аліментів визначається законом. Виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України. За наявності заборгованості із сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, стягнення може бути звернено на майно боржника. Звернення стягнення на заробітну плату не перешкоджає зверненню стягнення на майно боржника, якщо існує непогашена заборгованість, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці. Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.

Беручи до уваги вищенаведене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Занєвської А.А. з винесення постанови про звернення стягнення на заробітну плату боржника від 13 червня 2019 року є законною та правомірною, а тому дана скарга задоволенню не підлягає. Окрім того, суд також враховує, що ОСОБА_1 фактично не згодний з нарахованою державним виконавцем сумою заборгованості за сплати аліментів, проте відповідний розрахунок заборгованості не оскаржено і є чинним.

На підставі викладеного та керуючись ст. 447-451, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_1 , заінтересовані особи: державний виконавець Заводського відділу державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області Занєвська А.А., Заводський відділ державної виконавчої служби м. Миколаїв Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, ОСОБА_2 про визнання неправомірною та скасування постанови про звернення стягнення на заробітну плату залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення. Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження , якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст рішення виготовлено 12 лютого 2020 року.

Суддя С.О. Демидова