Ухвала

Іменем України

07 лютого 2019 року

м. Київ

справа № 2-2128/2006 (202/1090/16-ц)

провадження № 61-1946ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Осіяна О. М. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року та ухвалу Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету про поновлення на роботі,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2006 року ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Дніпропетровського національного університету у зазначеній вище справі.

З урахуванням внесених до позовних вимог уточнень ОСОБА_1 просила суд поновити її на посаді викладача кафедри іноземних мов Дніпропетровського національного університету, стягнути заборгованість за весь час вимушеного прогулу, визнати недійсним контракт, визнати недійсною оферту у вигляді контракту.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року скасовано у частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу. Поновлено ОСОБА_1 на роботі на посаді викладача кафедри іноземних мов Дніпропетровського національного університету. Стягнуто з Дніпропетровського національного університету на користь ОСОБА_1 заборгованість середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу у розмірі 8 331 грн 43 коп. Вирішено питання розподілу судових витрат. Рішення суду апеляційної інстанції у частині поновлення ОСОБА_1 на роботі та стягнення на її користь 966 грн 63 коп. місячного заробітку допущеного до негайного виконання. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року касаційну скаргу Дніпропетровського національного університету задоволено. Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року у частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу скасовано, й залишено в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року.

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про роз?яснення рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року.

Заява мотивована тим, що у рішенні Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року відсутнє визначення конкретної норми закону, на підставі якої, на думку суду, 26 грудня 1989 року вперше виникли трудові відносини між сторонами.

Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 про роз?яснення судового рішення відмовлено.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 оскаржила її в апеляційному порядку.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 березня 2016 року залишено без руху та надано строк для усунення її недоліків, а саме: надати до суду документ про сплатиту судового збору за подання апеляційної скарги у розмірі 275 грн 60 коп.

10 травня 2016 року ОСОБА_1 подала до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу, у якій просила ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року скасувати, й направити справу для продовження її розгляду до суду апеляційної інстанції.

Касаційна скарга мотивована тим, що відповідно до положень пункту 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» (у редакції, чинній на час звернення до суду з апеляційною скаргою) від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 травня 2016 року відкрито касаційне провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету про поновлення на роботі, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року.

Витребувано з Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу № 2-2128/2006 (№ 202/1090/16-ц).

Відповідно до підпункту 4 пункту 1 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України у редакції Закону України № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» касаційні скарги (подання) на судові рішення у цивільних справах, які подані і розгляд яких не закінчено до набрання чинності цією редакцією Кодексу, передаються до Касаційного цивільного суду та розглядається спочатку за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

30 березня 2018 року касаційну скаргу передано до Верховного Суду.

17 квітня 2018 року справа № 202/1090/16-ц надійшла до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 23 квітня 2018 року справу за заявою ОСОБА_1 про роз?яснення судового рішення у зазначеній справі за вказаною касаційною скаргою ОСОБА_1 призначено до судового розгляду.

Постановою Верховного Суду від 16 травня 2018 року касаційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 11 квітня 2016 року скасовано. Справу № 202/1090/16-ц передано до апеляційного суду Дніпропетровської області для вирішення питання про прийняття апеляційної скарги.

У січні 2020 року до Верховного Суду надійшла разом із заявою про поновлення строку касаційна скарга ОСОБА_1 з посиланням на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження ухвали Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року у цій справі слід відмовити за таких підстав.

Відповідно до положень пункту 1 частини другої статті 36 та пункту 1 частини першої статті 44 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» Верховний Суд здійснює правосуддя як суд касаційної інстанції, а у випадках, визначених процесуальним законом, - як суд першої або апеляційної інстанції, у порядку, що передбачений процесуальним законом.

Закон України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» набрав чинності 15 грудня 2017 року.

З набуттям чинності Законом України від 03 жовтня 2017 року

№ 2147-VIII ЦПК України викладено в новій редакції.

Таким чином, ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду із заявою про перегляд судового рішення у порядку Глави 3 «Перегляд судових рішень Верховним Судом України» ЦПК України (2004 року) після втрати чинності вказаної редакції ЦПК України та набрання чинності ЦПК України у новій редакції.

Чинним ЦПК України не передбачено право подання заяви про перегляд судових рішень Верховного Суду України, тому скаргу слід направити особі, яка її подала.

У відкритті касаційного провадження у частині оскарження рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року у цій справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи, що рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року вже було предметом перегляду судом касаційної інстанції, за результатами якого Верховним Судом України від 06 серпня 2008 року винесено судове рішення про скасування рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року у частині вирішення позовних вимог про поновлення на роботі та стягнення середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, й залишення в силі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року, тому відсутні підстави для її повторного розгляду.

Керуючись пунктами 1, 3 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровського національного університету про поновлення на роботі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 грудня 2006 року, рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2007 року та ухвалу Верховного Суду України від 06 серпня 2008 року відмовити.

Копію ухвали разом з доданими до скарги матеріалами направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О. М. Осіян