ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1616/20
Провадження №2/477/741/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області

у складі: головуючого у справі судді Глубоченка С.М.

за участі секретаря судового засідання Спіркіної М.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області

про визнання права власності в порядку спадкування за законом

та зняття арешту з нерухомого майна,

ВСТАНОВИВ:

08 вересня 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 та зняти арешт з указаного нерухомого майна.

В обґрунтування позову позивач вказувала, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її чоловік ОСОБА_6 , після смерті якого відкрилась спадщина, у тому числі, у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 . У визначений законом строк вона та діти спадкодавця звернулися із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини та уклали спадковий договір, згідно якого спадщина у виді спірного нерухомого майна переходить у власність позивача. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено через відсутність належного правовстановлюючого документа на це майно.

Позовна заява, ухвалою судді від 29 жовтня 2020 року залишена без руху, позивачу наданий строк для усунення недоліків, які в подальшому позивачем усунуті.

Ухвалою судді від 09 листопада 2020 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 01 грудня 2020 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, підготовче провадження закрито та справу призначено до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, від представника адвоката Островської О.В. надійшла заява, в якій представник позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутності та відсутності позивача.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі.

Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

В судовому засіданні проголошено вступну та резолютивну частини рішення.

Відповідно до частини 6 статті 259 ЦПК України у виняткових випадках залежно від складності справи складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження, - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи.

Складання повного рішення судом відкладено до 30 грудня 2020 року.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши досліджені по справі докази в їх сукупності, суд установив наступні факти та відповідні правовідносини.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_7 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 12 січня 2015 року, виданого Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області (а.с.7).

Згідно частини другої статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 ЦК України).

Відповідно до вимог частини першої статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_2 від 03 липня 1976 року, виданого Прибузькою сільською радою Жовтневого району Миколаївської області, позивач ОСОБА_1 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7 (а.с.7).

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 є рідними дітьми померлого ОСОБА_7 .

Родинні відносини відповідачів з померлим ОСОБА_7 як рідних дітей та батька підтверджуються наступним:

свідоцтвом про народження ОСОБА_8 від 13 червня 1977 року серії НОМЕР_3 , згідно якого, батьками відповідача є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.12);

свідоцтвом про укладення шлюбу від 14 березня 1998 року серії НОМЕР_4 , згідно якого ОСОБА_8 присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_9 » (а.с.13);

свідоцтвом про народження ОСОБА_3 від 03 квітня 1985 року серії НОМЕР_5 , згідно якого, батьками відповідача є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.8);

свідоцтвом про народження ОСОБА_4 від 05 червня 1981 року серії НОМЕР_6 , згідно якого, батьками відповідача є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.9);

свідоцтвом про народження ОСОБА_10 від 29 жовтня 1982 року серії НОМЕР_7 , згідно якого, батьками відповідача є ОСОБА_7 та ОСОБА_1 (а.с.10);

свідоцтвом про одруження від 12 жовтня 2002 року серії НОМЕР_8 , згідно якого ОСОБА_10 присвоєно прізвище чоловіка « ОСОБА_11 » (а.с.11).

Отже, сторони є спадкоємцями померлого ОСОБА_7 першої черги за законом.

Згідно частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за законом чи заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Для прийняття спадщини або відмови від її прийняття, встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 та частина перша статті 1273 ЦК України).

Відповідно до статті 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини.

Як убачається зі змісту спадкової справи 39/2015 до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 , заведеної приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Реуковою Н.А. сторони звернулися із заявами про прийняття всієї спадщини та відмову у прийнятті спадщини на користь інших спадкоємців, яка відкрилася після смерті ОСОБА_7 , зокрема:

04 травня 2015 року позивач ОСОБА_1 про прийняття спадщини на все майно, що залишилося після смерті чоловіка (а.с.95);

04 липня 2015 року відповідач ОСОБА_2 про прийняття спадщини на все майно, що залишилося після смерті батька (а.с.91);

04 липня 2015 року відповідач ОСОБА_3 про прийняття спадщини на все майно, що залишилося після смерті батька (а.с.84);

04 червня 2015 року відповідач ОСОБА_5 про відмову від прийняття спадщини на все майно, що залишилося після смерті батька на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (зворотна сторона а.с.97);

04 липня 2015 року відповідач ОСОБА_4 про відмову від прийняття спадщини на все майно, що залишилося після смерті батька на користь ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (зворотна сторона а.с.100).

Ураховуючи зазначене, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , як спадкоємці ОСОБА_7 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , першої черги за законом, у силу статей 1261, 1268, 1269 ЦК України, прийняли усю спадщину після його смерті.

01 серпня 2020 року між спадкоємцями ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_3 укладено договір про поділ спадщини, який посвідчений приватним нотаріусом Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реуковою Н.А. та зареєстрований в реєстрі за №380 (а.с.105).

Згідно указаного договору, позивачу ОСОБА_1 переходить у власність житловий будинок АДРЕСА_1 .

До складу спадщини, у відповідності до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район.

Згідно типового договору про купівлю-продаж житлового будинку присадибного типу з надвірними побудовами на умовах передбачених постановою Ради Міністрів СРСР від 01 липня 1983 року за №593 від грудня 1989 року ОСОБА_6 придбав в радгоспі «Прибузький» житловий будинок по АДРЕСА_2 (а.с.17).

Згідно з випискою з погосподарської книги обліку (особовий рахунок № НОМЕР_9 , ст.37-38) ОСОБА_6 значиться головою домогосподарства по АДРЕСА_2 (а.с.24).

Рішенням Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26 травня 2017 року №7 «Про перейменування вулиць села Прибузьке» вулиця Леніна перейменована на вулицю Шкільну без зміни нумерації будинків (а.с.27).

Відповідно до довідки комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 25 квітня 2018 року №2-1609, власність на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований в АДРЕСА_1 не зареєстрована, об`єкти самочинного будівництва відсутні (а.с.20).

Вартість спірного житлового будинку, згідно висновку оцінювача про вартість об`єкту оцінки від 26 серпня 2020 року складає 50300,00 грн (а.с.28).

Виходячи з норм національного законодавства, а також законодавства, що діяло до проголошення незалежності України на її території (Указ Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків», який діяв до 22 лютого 1988 року; Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року; постанова Ради Міністрів Української РСР від 11 березня 1985 року №105 «Про порядок державного обліку житлового фонду» із змінами, внесеними згідно з Постановою Ради Міністрів Української РСР від 22 квітня 1989 року №115; Вказівки по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року №112/5; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26; Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69) суд констатує, що виникнення права власності на житлові будинки та споруди у сільській місцевості не пов`язувалося із проведенням його реєстрації, тобто не залежало від державної реєстрації цього права, а записи у погосподарських книгах та виписки з них замінювали технічний паспорт у разі його відсутності та прирівнювалися до акта органів державної влади, що підтверджувало право власності.

Судом установлено, що спадкодавець ОСОБА_6 за життя свідоцтво про право власності на спірний житловий будинок на підставі запису в погосподарський книзі обліку Прибузької сільської ради Жовтневого району не отримав.

Ураховуючи зазначене та виходячи з системного аналізу правил статей 8, 19, 41 Конституції України як Основного Закону, суд уважає, що спадкодавець ОСОБА_6 на момент смерті був власником спірного житлового будинку, що включається до складу спадщини.

У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірне нерухоме майно позивачу відмовлено, оскільки відсутній належний правовстановлюючий документ на вказане майно, що об`єктивно підтверджується постановою приватного нотаріуса Вітовського районного нотаріального округу Миколаївської області Реукової Н.А. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 01 серпня 2020 року (а.с.22).

На підставі викладеного, аналізуючи досліджені в судовому засіданні докази суд дійшов висновку про обґрунтованість позову в частині визнання права власності за позивачем у порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 .

Вирішуючи позов у частині вимог про зняття заборони арешту з нерухомого майна житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , суд дійшов висновку про його обґрунтованість, що є наслідком його задоволення з огляду на таке.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта нерухомого майна від 31 серпня 2018 року №136183323 (далі Інформація з реєстрів), сформованого Департаментом з гадання адміністративних послуг Миколаївської міської ради у відомостях з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна зареєстровано обтяження за №3385076 за повідомленням від 01 січня 1990 року без номеру колгоспу « ІНФОРМАЦІЯ_2 », згідно якого на спірний житловий будинок, власником якого вказаний ОСОБА_6 , накладено заборону (архівний запис) (а.с.25).

Як убачається з відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань державну реєстрацію юридичної особи СЗАТ «Прибузьке» (яка є правонаступником колгоспу (радгоспу) «Прибузький») припинено 27 червня 2007 року (а.с.107).

Згідно довідки Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 26 серпня 2020 року №737-02-54, спірний житловий будинок у комунальній власності та на балансі сільської ради не перебуває (а.с.23).

Суд уважає, що правові підстави для обтяження у виді заборони на спірне нерухоме майно відсутні, оскільки, починаючи з 1990 року жодних претензій до спадкодавця ОСОБА_6 з боку ініціатора обтяження та його правонаступників не було, а колгосп «Прибузький» та його правонаступники припинили своє існування.

Згідно статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В пункті 71 рішення ЄСПЛ у справі «Звежинський проти Польщі» (заява № 34049/96) суд повторює, що позбавлення майна, у значенні цього речення, може бути виправданим, лише якщо воно відбувається в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом. Крім того, будь-яке втручання у право власності має відповідати критерію пропорційності. Суд нагадує, що під час втручання необхідно дотримуватися «справедливої рівноваги» між загальними інтересами суспільства і вимогами захисту основних прав людини (рішення у справі «Pressos Compania Naviera S.» та інші проти Бельгії» від 20 листопада 1995 року, серія A, № 332, с. 23, п. 38). Цю рівновагу буде порушено, якщо людині доведеться нести надто специфічний або надмірний тягар (рішення у справі Спорронга і Льонрота).

ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 2011 року у справі «Серков проти України» (пункти 42-44) зазначив, що національне законодавство має відповідати вимозі «якості» закону, щоб воно було доступним для заінтересованих осіб, чітким і передбачуваним у застосуванні. Якщо норма закону або іншого нормативного акта, виданого на основі закону, дозволяють неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків і контролюючого органу, рішення приймається на користь платника податків.

Будь-яке втручання органу влади у безперешкодне володіння майном повинно бути «законним», позбавлення майна можливе лише «на умовах, передбачених законом (Рішення ЄСПЛ від 06 листопада 2008 року у справі «Ісмаїлов проти Росії»).

Згідно статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до частини першої статті 321 ЦПК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи бути обмеженим у його здійсненні.

Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (стаття 391 ЦК України).

Керуючись статтями 259, 265, 268, 263-265 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_6 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 , право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Зняти арешт з нерухомого майна житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_2 , який було накладено Вітовською (Жовтневою) державною нотаріальною конторою Миколаївської області, підстава для обтяження: повідомлення від 01 січня 1990 року без номеру Колгоспу «Прибузький», тип обтяження: заборона (архівний запис), реєстраційний номер обтяження 3385076.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 1 Перехідних положень ЦПК України в редакції від 03 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне найменування сторін:

позивач ОСОБА_1 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_10 ;

відповідач ОСОБА_2 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_11 ;

відповідач ОСОБА_3 , АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_12 ;

відповідач ОСОБА_4 , АДРЕСА_3 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_13 ;

відповідач ОСОБА_5 , АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_14 ;

відповідач Вітовська державна нотаріальна контора Миколаївської області, 54050, м. Миколаїв, пр. Богоявленський, 314, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України 02892824.

Повне рішення складено 30 грудня 2020 року.

СУДДЯ С.М. ГЛУБОЧЕНКО