Справа № 314/3098/20
Провадження № 2-о/314/50/2020
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2020 року м.Вільнянськ

Вільнянськийрайонний суд Запорізькоїобласті у складі
головуючого судді Мануйлової Н.Ю.,
секретар Рясна А.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу №314/3098/20 за поданою в порядку окремого провадження заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вільнянський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,
ВСТАНОВИВ:
Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року,обґрунтовуючи такі вимоги наступними обставинами.
Заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Маріуполь у Донецькій області, батьками є ОСОБА_2 , 1953 року народження та ОСОБА_3 ,1954 року народження.
Заявник з 01.09.1981 по 02.03.1985 навчався в ЗОШ №31 та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 .
З 01.09.1985 по 07.06.1989 навчався в ЗОШ №54 та мешкав за адресою: АДРЕСА_2 .
У період з 01.09.1989 по 29.06.1992 навчався в професійному технічному училищі №3 м. Маріуполя та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
У період осінь 1992 року осінь 1994 року служив в армії та приймав присягу (солдат гвардії в/ч 4117, в/ч 4109 Національної Гвардії України, приймав присягу у лютому 1993 році).
Наразі заявник відбуває призначене судом покарання в ДУ «Дружелюбівський виправний центр» №1 за вироком Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 21.02.2018 року.
За зверненням заявника щодо оформлення паспорта громадянина України Вільнянський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області надав відповідь про те, що у заявника належність до громадянства України не підтверджена, оскільки у ОСОБА_1 відсутні документи, що підтверджують факт постійного проживання на території України станом на 24.08.1991р. або на 13.11.1991.
У зв`язку із зазначеним, встановлення юридичного факту є необхідним для отримання заявником паспорта громадянинаУкраїни.
Заявник у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заяви наполягав.
Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення, причин неявки не повідомив.
Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності заявника та представника заінтересованої особи.
Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд вважає за необхідне задовольнити заяву з урахуванням наступних встановлених обставин справи.
Відповідно до довідки Маріупольської загальноосвітньої школи I-III ступенів Маріупольської міської ради Донецької області від 26.05.2020 № 150 заявник навчався в Ждановській середній школі №31 з 1 по 5 клас з 01.09.1981.Вибув зі школи 02.03.1985 (наказ №154) до ЗОШ №54 м. Жданова. На момент навчання у даній школі він проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до відповіді Маріупольської загальноосвітньої школи I-III ступенів від 26.05.2020 №153 у період часу з 01.09.1985 по 07.06.1989 заявник навчався в ЗОШ №54 м. Жданова Донецької області з 5 класу. Закінчив 8 класів та отримав свідоцтво про восьмирічну освіту НОМЕР_1 (протокол педагогічної ради від 07.06.1989 року №9). У період навчання у даній школі він проживав за адресою: АДРЕСА_2 .
Згідно відповіді Державного навчального закладу «Маріупольський центр професійно-технічної освіти» від 25.05.2020 №425 у період часу з 01.09.1989 по 29.06.1992 заявник навчався в професійно - технічному училищі №3 м. Маріуполя за професією «Токар» та проживав за адресою: АДРЕСА_1 .
Відповідно до військового білету серії НОМЕР_2 ОСОБА_1 22грудня 1992 р. було призвано на військову службу.
Також, відповідно до наданого судового рішення, заявник засуджений 21.02.2018 року Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за ч.3 ст. 297 КК України до 4 років обмеження волі. Наразі відбуває призначене судом покарання в ДУ «Дружелюбівський виправний центр» №1.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в м. Жданов Донецької області, що підтверджується витягом з ДРАЦС №0 щодо актового запису про народження №721 від 23.08.1974 року, складеного Приморським районним у місті Маріуполі відділом реєстрації актів цивільного стану громадян Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) наданим на запит суду.
Відповідно до ч. 2ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Питання громадянства України регулюється Конституцією України, законами України, указами Президента України, міжнародними договорами України.
Основними нормативно-правовими актами з питань громадянства України є Закон України «Про громадянство України» та Указ Президента України від 27.03.2001 року N 215 «Питання організації виконання ЗУ «Про громадянствоУкраїни». Підстави набуття особою громадянства України визначаються індивідуально, залежно від її місця народження, походження, проживання, родинних зв`язків тощо.
Відповідно до Закону України «Про громадянствоУкраїни» громадянами України є, зокрема усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України постійно проживали на території України або які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.
Відповідно до п. 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України і виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента Українивід 27.03.2001 року N 215, в редакції Указу Президента України від 27 червня 2006 року N 588/2006, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.
Пунктом 44 Порядку визначено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.
Факт постійного проживання на території України заявника на момент проголошення незалежності України 24 серпня 1991 року має юридичне значення та породжує для нього юридичні наслідки, так як встановлення вказаного факту в судовому порядку надає йому право подати заяву про набуття громадянства України. В іншому встановленому Законом України «Про громадянство України» порядку, набути громадянство України заявник не може.
Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.
Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є усіг ромадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.
Про належність до громадянства України таких осіб може свідчити наявність у паспортах громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 24.08.1991.
Відповідно до п.7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215 громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. У таких випадках, одним із документів на підтвердження цієї обставиниможе бути рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року або 13.11.1991 року.
Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 9 Закону України "Про громадянство України", безперервне проживання на законних підставах на території України протягом останніх п`яти років є однією з умов прийняття до громадянстваУкраїни. Стаття 1 цього ж Закону дає чітке визначення поняття "безперервне проживання на території України" та "проживання на території України на законних підставах". Безперервне проживання на території України - проживання в Україні особи, якщо її разовий виїзд за кордон у приватних справах не перевищував 90 днів, а в сумі за рік - 180 днів; Проживання на території України на законних підставах - проживання в Україні іноземцячи особи без громадянства, які мають у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року відмітку про постійну чи тимчасову прописку на територіїУкраїни, або зареєстрували на території України свій національний паспорт, або мають посвідку на постійне чи тимчасове проживання на території України, або їм надано статус біженця чи притулок в Україні. Розширене тлумачення цих понять та переліку умов, за яких можливе встановлення факту безперервного проживання та прийняття до громадянства України, Законом не передбачено.
Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чиним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Таким чином, розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам безперервного проживання особи на території України.
Отже, досліджені докази в їх сукупності, свідчать про те, що заявник проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року та іншого місця проживання у нього не було.
З урахуванням викладеного, а також з огляду на те, що для реалізації заявником своїх прав необхідним є визнання факту постійного проживання на території України, і саме цей факт має для заявника юридичне значення, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.
Оскільки судом при відкритті провадження заявника було звільнено від сплати судового збору, судові витрати покладаються на рахунок держави.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12, 19, 77, 81, 258, 259, 263-265, 268, 293, 294, 315 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (відбуває покарання в ДУ «Дружелюбівський виправний центр» (№1), місцезнаходження: Запорізька область, Вільнянський район, с. Дружелюбівка, вул. Олімпійська, 2), заінтересована особа: Вільнянський районний сектор Управління державної міграційної служби України в Запорізькій області (, вул. Бочарова 17, м. ВільнянськЗапорізькоїобласті), про встановлення факту постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року задовольнити.
Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місценародження: м. Жданов (наразі м.Маріуполь) Донецької області, на території України станом на 24 серпня 1991 року.
Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Суддя Наталія Юріївна Мануйлова

23.12.2020