Справа № 234/4531/16-ц
Провадження № 2-п/234/72/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 грудня 2020 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі:

Головуючого судді Лебединець Г.С.,

секретар судового засідання Берліна А.Д.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Домбровської І.О. про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13.07.2016 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Львівський державний ювелірний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби,-

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 13.07.2016 року позовні вимоги ДП «Львівський державний ювелірний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби задоволені. Стягнуто з відповідача на користь позивача: згідно договору поставки ювелірних виробів від 05 лютого 2013 року №366/3/29-П - 351 707,57 грн. - основної суми боргу за поставлені ювелірні вироби, 296 168,87 грн. - нарахувань встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 18 641,34 грн. - 3% (три) проценти річних від простроченої суми, а всього: 666 517,78 грн.; згідно договору поставки ювелірних виробів від 05 лютого 2013 року №132/3/29-П - 9 151,20 грн. - основної суми боргу за поставлені ювелірні вироби, 3 860,79 грн. пені, а всього: 13 011,99 грн., а всього 679 529,77 грн.; стягнуто з відповідача на користь позивача судові витрати - 10 192,95 грн. та понесені витрати в розмірі 420,00 грн., повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.

В своїй заяві про перегляд заочного рішення представник відповідача просить суд скасувати вказане заочне рішення з наступних підстав. Відповідач в судове засідання по вказаній справі не з`явилася, оскільки не була належним чином повідомлена про дату судового засідання. Опублікування оголошення про виклик відповідача в газеті «Урядовий кур`єр» є неналежним викликом відповідача, оскільки відповідача слід було повідомити про дату час і місце судового засідання через оголошення на офіційному веб-сайті. Відповідач не була повідомлена про винесене заочне рішення, оскільки рішення не розміщене на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З рішенням відповідач не згодна оскільки договори не підписувала, товар за вказаними договорами не отримувала, оплати за товар не здійснювала, актів зрівнянь не підписувала, тому є необхідним витребувати оригінали відповідних договорів у відповідача та провести у справі почеркознавчу експертизу. Просить поновити відповідачу строк на подання заяви про перегляд заочного рішення від 13.07.2016 року, оскільки повний текст рішення отриманий 13.10.2020р., та скасувати вказане заочне рішення.

В судове засідання відповідач та її представник не з`явилися, надали заяву про розгляд заяви без їх участі на заявлених вимогах наполягають.

В судове засідання представник позивача не з`явився за невідомою суду причиною, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

В порядку ст.287 ЦПК України, неявка осіб, належним чином повідомлених про дату, час і місце засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Дослідив заяву про перегляд заочного рішення, матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст.284 ЦПК України, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Представником заявника заявлено клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення, оскільки копія рішення була отримана нею поштою 13.10.2020 року, що підтверджується відповідною роздруківкою з веб-сайту Укрпошти.

Заява про перегляд заочного рішення подана до суду 22.10.2020 року.

З урахуванням положень ст.127 ЦПК України, суд вважає за можливе поновити строк на подання заяви про перегляд заочного рішення у справі № 234/4531/16-ц, оскільки вказаний строк пропущений з поважних причин копія заочного рішення у справі була отримана представником заявника 13.10.2020 року.

По суті вимог заяви, суд зазначає наступне.

Представник відповідача адвокат Домбровська І.О. стверджує, що відповідач ОСОБА_1 не була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи, оскільки опублікування оголошення в газеті «Урядовий кур`єр» суперечить вимогам Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції». На підставі вказаного Закону, відповідача про дату судового засідання та рух по справі необхідно було повідомити через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України

З таким твердженням суд не погоджується з огляду на те, що Закон України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції», який передбачає виклад оголошень про дату судових засідань та інформації про рух справи, прийнятий 12.08.2014р. Однак, доповнений вказаний закон статтею 1-1, яка і передбачає такий порядок інформування лише Законом № 2147-VIII від 03.10.2017 року.

Заочне рішення було винесено судом 13.07.2016р., тобто до того, як вказаний Закон був доповнений вказаною статтею.

Згідно ст.74 ЦПК України, яка діяла на дату винесення заочного рішення судом, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. Друкований орган, у якому розміщуються оголошення про виклик відповідача протягом наступного року, визначається не пізніше 1 грудня поточного року в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно розпорядження КМУ № 1333-р від 16.12.2015р. газета Урядовий кур`єр визначена друкованим засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження, в якому у 2016 році розміщуються оголошення про виклик до суду відповідача, третіх осіб, свідків, місце фактичного проживання (перебування) яких невідоме, повістки про виклик підозрюваного, обвинуваченого та інформація про процесуальні документи.

Таким чином, посилання представника заявника на порушення судом порядку виклику відповідача не є слушними.

Щодо відсутності ухвали про заочний розгляд справи, суд зазначає наступне.

Згідно ст.225 ЦПК України, в редакції, яка діяла на дату винесення заочного рішення, про заочний розгляд справи суд постановляє ухвалу.

Однак, оскільки процесуальним законом не встановлено вимоги щодо форми її прийняття, така ухвала може бути оформлена як окремий процесуальний документ так і протокольно. Головуючим суддею у справі 13.07.2016 року прийнято протокольно ухвалу про заочний розгляд справи, що відображено в журналі судового засідання.

Відповідно до ч.1 ст.288 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з`явився в судове засідання та (або) не повідомив про причини неявки, а також не подав відзив на позовну заяву з поважних причин, і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 284 ЦПК, заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Частина 1 статті 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, в заяві про перегляд заочного рішення обов`язково повинні бути зазначені процесуальні обставини для скасування заочного рішення ( поважність причин неявки відповідача в судове засідання та неповідомлення їх суду ) та матеріальні обставини для скасування ( посилання на докази, якими відповідач обґрунтовує свої заперечення ). Таким чином, для скасування заочного рішення повинні існувати як обставини процесуального характеру, так і матеріального одночасно.

Щодо матеріальних підстав для скасування заочного рішення, то відповідач повинен вказати на докази, якими обґрунтовуються заперечення проти вимог позивача. При цьому, заочне рішення підлягає скасуванню, тільки якщо докази, на які посилається відповідач, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Враховуючи те, що згідно з ч. 2 ст. 281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою., можна зробити висновок, що суд, ухвалюючи заочне рішення, повинен дати оцінку всім доказам, які є у справі. Таким чином, не може бути підставою для скасування заочного рішення посилання відповідача на докази, які були у справі, оскільки вони вже були оцінені судом при ухваленні заочного рішення. Для скасування заочного рішення потрібно, щоб докази були новими ( не досліджувались судом при ухваленні заочного рішення ) та мали істотне значення для правильного вирішення справи. В той же час в ЦПК України чітко врегульовано порядок подачі доказів. Так, згідно зі ст. 43 сторони зобов`язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням даної вимоги, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Враховуючи сказане, можна зробити висновок, що відповідач, посилаючись на докази, якими обґрунтовуються заперечення, повинен вказати не тільки на нові докази, але й навести поважні причини, чому такі докази не були подані до початку розгляду справи по суті. І тільки за одночасної наявності названих процесуальних і матеріальних обставин суд може скасувати заочне рішення.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на які надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Так, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Желтяков проти України» від 09 червня 2001 року, зазначено, що право на справедливий розгляд судом, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися в контексті Преамбули Конвенції, яка, серед іншого, проголошує верховенство права як частину спільного спадку Договірних Держав. Одним із основоположних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, inter alia, вимагає, щоб, коли суди остаточно вирішили питання, їхнє рішення не ставилось під сумнів (рішення суду у справі «Брумареску проти Румунії» (Brumarescu v. Romania) [ВП], №28342/95, п. 61, ECHR1999-VII).

Цей принцип передбачає повагу до остаточності судових рішень та наполягає на тому, щоб жодна сторона не могла вимагати перегляду остаточного та обов`язкового судового рішення просто задля нового розгляду та постановлення нового рішення у справі. Відступи від цього принципу є виправданими лише тоді, коли вони обумовлюються обставинами суттєвого та неспростовного характеру (рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), № 52854/99, п. 52, ECHR 2003-Х).

Виходячи з вищенаведеної практики ЄСПЛ, скасування рішення суду, що набрало законної сили, за відсутності факту істотності таких обставин, з мотивів неправильного застосування судом норм матеріального та/або процесуального права буде порушенням принципу юридичної визначеності, тобто п. 1 ст. 6 конвенції, а також ст. 1 Першого протоколу до неї, оскільки у позивача після задоволення його вимог були законні сподівання на те, що його інтереси є остаточно захищеними.

Так, Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод наголошує, що термін «строк на оскарження рішення», що є звичайним явищем у національних законодавствах держав учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів та позивачів, які можуть трапитись після прийняття судом рішення (пункт 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі «ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; пункт 51 рішеннявід 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»).

Крім того, слід зазначити про те, що відповідно до практики Європейського суду з прав людини, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава - учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001.

Так, згідно інформації з офіційного сайту судової влади, наявна інформація щодо руху цивільної справи № 234/4531/16-ц, із зазначеною датою надходження до суду 18.03.2016р. та датою виконання рішення 26.07.2016р.

В спірній по справі ситуації суд виходить з того, що відповідачем та її представником не надано достатніх доказів, які б дозволяли суду дійти висновку про необхідність скасування ухваленого заочного рішення.

Зазначені представником відповідача обставини не можуть бути підставою для скасування заочного рішення, при фактичній відсутності сукупності підстав, які зазначені в частині першій ст. 288 Цивільного процесуального кодексу України.

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що підставами скасування заочного рішення є поважність неявки в судове засідання відповідача та наявність істотних доказів, які поза розумним сумнівом спростовують обґрунтування позивача, за відсутності зазначених обставин у сукупності, суд не має законних підстав для скасування заочного рішення, а тому заява відповідача про перегляд заочного рішення та його скасування є необґрунтованою та безпідставною, в зв`язку з чим в її слід залишити без задоволення.

Частиною 4 ст. 287 ЦПК України передбачено, що у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Керуючись ст. ст. 284-288 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Поновити представнику відповідача ОСОБА_1 адвокату Домбровській І.О. строк на подання заяви про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13.07.2016 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Львівський державний ювелірний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби.

Залишити заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Домбровської І.О. про перегляд заочного рішення Краматорського міського суду Донецької області від 13.07.2016 року у цивільній справі за позовом Державного підприємства «Львівський державний ювелірний завод» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за поставлені ювелірні вироби - без задоволення.

Роз`яснити заявнику, що відповідно до пункту 4 статті 287 ЦПК України, у разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений 21.12.2020 року.

Суддя Г. С. Лебединець