РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:

головуючого судді Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря Бондаренка К.Ю.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні індивідуальним гаражем шляхом надання доступу до даного приміщення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до ОСОБА_2 (місце проживання: АДРЕСА_2 ) про усунення перешкод у користуванні індивідуальним гаражем шляхом надання доступу до даного приміщення.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є користувачем індивідуального гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . На даний час виникла необхідність виконати кадастрову зйомку вказаного гаража, але відповідач самовільно його зайняв та перешкоджає позивачу провести кадастрову зйомку. 22.07.2019 позивач звернувся до відповідача з заявою про звільнення гаража, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 . У зв`язку з тим, що на даний час гараж не звільнений, позивач просить усунути перешкоди у користуванні індивідуальним гаражем, розташованим за адресою: АДРЕСА_3 , зобов`язавши ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , надати доступ до нього.

Відповідач надав до суду відзив, в якому зазначено, що 08.06.2016 між ним та ОСОБА_3 було укладено простий письмовий договір купівлі-продажу гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 . Вказаний договір був засвідчений ріелтором ОСОБА_4 . Перед укладанням зазначеного договору ОСОБА_3 та ОСОБА_4 повідомили йому, що вказаний гараж належав ОСОБА_5 , який помер в Російській Федерації, а ОСОБА_3 є його племінницею та єдиною спадкоємицею. ОСОБА_3 надала відповідачу документи, що вказували на придбання будівельний матеріалів, квитанцію про сплату до гаражного кооперативу «Лада» та копію проекту на надання земельної ділянки. Під час проведення угоди відповідач розумів, що автогаражного кооперативу «Лада» не існує та йому доведеться отримувати документи в Сєвєродонецькій міській раді під вже існуючий гараж. Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження права власності на спірний гараж. З огляду на викладене, просив відмовити у задоволенні позову, залучити до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 , визнати угоду купівлі-продажу гаражу між ним та ОСОБА_3 такою, що відбулась, а також визнати відповідача власником гаражу, розташованого за адресою: АДРЕСА_4 .

Ухвалою від 12.02.2020, яка відображена у протоколі судового засідання, судом було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про залучення до участі у справі в якості третьої особи ОСОБА_4 .

В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та додатково пояснив, що спірний гараж є цегляним та має бетонний фундамент і підвал.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог з тих підстав, які викладені у письмовому відзиві.

Дослідивши письмові матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З копії розписки від 16.07.2006 вбачається, що ОСОБА_5 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_5 , продав гараж № АДРЕСА_6 за адресою: АДРЕСА_7 , ОСОБА_1 за 14500 грн. Передав також проекти земельної ділянки на ОСОБА_5 , акт від 25.12.1997, план земельної ділянки, розбивочний план, ситуаційний план земельної ділянки. Переданий ключ від гаражу.

Відповідно до копії паспорта громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 20.10.1999 Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 19.04.1984 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_5 .

Згідно з копією проекту надання земельної ділянки від 23.12.1997 землекостирувачем є ОСОБА_5 , АДРЕСА_5 . Адреса земельної ділянки: АДРЕСА_7 Площа: 0,0015 га. Мета використання: під землі громадської забудови (для будівництва господарської споруди). Термін використання: тимчасове короткострокове користування на умовах оренди, строком на 3 (три) роки.

Відповідно до копії акту встановлення меж земельної ділянки від 25.12.1997 згідно до акту попереднього вибору земельної ділянки та на підставі рішення виконкому Сєвєродонецької міської ради народних депутатів №2590 від 23.12.1997 у присутності ОСОБА_5 встановлено на місцевості межі земельної ділянки, наданої ОСОБА_5 під землі громадської забудови (для будівництва господарської споруди), розташованої: АДРЕСА_7 загальною площею 0,0015 га.

З копій плану земельної ділянки, розбивочного та ситуаційного плану вбачається розташування земельної ділянки АДРЕСА_6 за адресою АДРЕСА_7 .

Відповідно до копії рішення Сєвєродонецької міської ради №3166 від 09.01.2019 вирішено: 1) надати гр. ОСОБА_1 дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, орієнтовною площею 0,0018 га, для обслуговування індивідуального гаражу, за адресою: АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_8 ) гр. ОСОБА_1 надати погоджений в порядку, встановленому земельним законодавством України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки до Сєвєродонецької міської ради для його затвердження та подальшої передачі земельної ділянки в оренду строком на 3 (три) роки.

07.02.2019 року між Комунальним підприємством «Землевпорядник» Сєвєродонецької міської ради (виконавець) та ОСОБА_1 (замовник) укладений договір № 56 про надання послуг, за яким виконавець приймає на себе зобов`язання про надання послуг: виконання кадастрового знімання. Мета використання земельної ділянки: під існуючий гараж за адресою: АДРЕСА_3 квартал АДРЕСА_3 .

Відповідно до копії рахунку-фактури №56 від 07.02.2019 замовник ОСОБА_1 за виконання кадастрового знімання має сплатити КП «Землевпорядник» 1170,83 грн.

Згідно копії листа Комунального підприємства «Землевпорядник» Сєвєродонецької міської ради № 151 від 11.03.2019 ОСОБА_1 повідомлено, що для виконання кадастрової зйомки та складання кадастрового плану земельної ділянки, на якій розташовано існуючий індивідуальний гараж в кварталі 69, необхідно надати доступ для внутрішніх вимірювань гаражу.

Відповідно до копії листа Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області №5652 від 13.03.2019 ОСОБА_1 повідомлено, що його звернення зареєстровано до ЖЄО №3369 від 18.02.2019 і по ньому проведена необхідна перевірка. Співробітниками Сєвєродонецького ВП було встановлено, що ця подія не підлягає внесенню до ЄРДР та не містить ознак кримінального правопорушення. Вбачаються ознаки цивільно-правових відносин.

Разом з тим, з копії розписки від 08.06.2016 вбачається, що ОСОБА_3 , паспорт НОМЕР_2 , виданий Сєвєродонецьким МВ УМВС України в Луганській області 04.12.1996, зареєстрована: АДРЕСА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , отримала суму в розмірі 22500 грн. у гр. ОСОБА_2 , АДРЕСА_10 , за проданий нею гараж, що знаходиться: АДРЕСА_4 . Дана розписка також має запис, що ОСОБА_4 , який мешкає за адресою: АДРЕСА_11 , був свідком передання грошей.

З пояснень сторін, які були надані в судовому засіданні, вбачається, що станом на час розгляду справи спірним гаражем користується відповідач. При цьому, позивач вказав, що вказаний гараж є цегляним та має бетонний фундамент і підвал, тобто має ознаки нерухомого майна.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно з ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до положень ст. 391 ЦК України позов про усунення порушень права, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, порушується його право власності чи законного володіння.

Разом з тим, частиною 1 ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно із ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації.

Згідно зі ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до ч. 1 ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Частинами 1, 2 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно з ч. 1,7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи.

Всупереч вищевказаному, позивачем не надано до суду належних доказів, які б підтверджували його право власності на спірний гараж або право користування земельною ділянкою, на якій він розташований, а відтак у суду відсутні підстави, встановлені статтею 391 ЦК України, для усунення ОСОБА_1 перешкод у користуванні спірним гаражем.

Розписки щодо спірного гаражу, які надані сторонами, не підтверджують права власності на гараж, адже по-перше, вказані розписки не є нотаріально посвідченими правочинами та не пройшли державну реєстрацію, а по-друге суду не надано доказів того, що особи, які складали ці розписки мали право власності на спірний гараж на момент їх складення.

Надані позивачем документи лише підтверджують ініціацію ним процедури передачі земельної ділянки під спірним гаражем в оренду, проте не доводять того, що у позивача виникли права користування цієї земельною ділянкою.

Вимог про визнання права власності на спірний гараж позивач не заявляв.

Таким чином, у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні індивідуальним гаражем шляхом надання доступу до даного приміщення слід відмовити.

Щодо вимог відповідача, які викладені у письмовому відзиві, про визнання угоди купівлі-продажу гаражу такою, що відбулась, та визнання його власником гаражу суд зазначає, що відповідно до ЦПК України заявлення матеріально-правових вимог у відзиві є неможливим. Зустрічного позову з відповідними вимогами відповідач не заявляв.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у відповідності до ст. 141 ЦПК України, суд враховує, що у задоволенні позову відмовлено, в той час як відповідач не заявляв про наявність у нього будь-яких судових витрат. Отже, судові витрати, які підлягають розподілу, у цій справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 76, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268, 273, 289, 354 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні індивідуальним гаражем шляхом надання доступу до даного приміщення.

Із урахуванням пункту 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції, яка набрала чинності 15.12.2017 року) рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 13 лютого 2020 року.

Суддя Д.Б. Баронін