"10" листопада 2020 р.
Справа №642/4665/20
Провадження № 2/642/1444/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2020 року Ленінський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Грінчук О.П.,

за участі секретаря Мотора В.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину,

встановив:

До Ленінського районного суду м.Харкова надійшла вказана позовна заява, у якій позивач просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді здійснення лікування (проведення щеплень), які є рекомендованими МОЗ України, у розмірі вартості препаратів для щеплення - 3765,70 грн. При усних бесідах відповідач відмовився надавати кошти на вказані медичні заходи, тому позивач звернулась до суду із позовом.

Ухвалою суду від 15.09.2020 справу відкрито в порядку спрощеного позовного провадження.

07.10.2020 відповідачем до суду подано відзив на позов, з якого вбачається, що відповідач не заперечує проти стягнення з нього 50% частки суми, зазначеної позивачем в позові. Щодо обгрунтування позову позивачем зазначає, що остання вже отримує із його заробітної плати аліменти у розмірі 1/4 частини його доходу на утримання сина, а також у розмірі 1/8 частини доходу на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку. Відтак, щомісяця із його заробітної плати відраховується близько 3402,03 грн., з яких 2601,35 грн. - на утримання сина, 800,68 грн. - на утримання позивача. Також у разі можливості він надає матеріальну допомогу сину, купує подарунки та іграшки, надає кошти на лікування, в разі необхідності.

12.10.2020 позивачем подано до суду відповідь на відзив, згідно якої вона підтримує позов в повному обсязі. Вважає, що аліменти на утримання дитини у розмірі 2601,35 грн. є недостатньою сумою для забезпечення дитини всім необхіднім. Щодо подарунків зазначила, що відповідач їх купує та зберігає у себе вдома, відтак не вважає, що такі подарунки були куплені для дитини, більшість з них не відповідають віку дитини.

19.10.2020 відповідач надав суду заперечення, згідно яких зазначив, що позивач не наводить пояснень та не надає доказів, які б спростували або підтверджували викладені у відзиві аргументи. Наполягає на тому, що він не заперечує проти оплати половини вартості щеплення.

Позивач в судове засідання не з`явились, надала суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує та просить справу розглянути без її участі.

Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином, в установленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

За таких обставин на підставі ст. 223 ЦПК України, враховуючи, що сторонами надані відзив, відповідь на відзив та заперечення на відповідь на відзив, відсутні інші клопотання, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що не з`явились, на підставі наявних доказів в матеріалах справи.

В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, судом встановлені наступні правовідносини.

З 08.07.2017 сторони перебували у шлюбі, який рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 11.07.2019 - розірвано. (а.с.6)

ІНФОРМАЦІЯ_2 шлюбу у сторін народився син - ОСОБА_3 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 . (а.с.5)

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 13.09.2019 ухвалено стягувати з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина, ОСОБА_3 , у розмірі ј частки доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. (7-8)

04.11.2019 Ленінським районним судом м.Харкова ухвалено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/8 частки його доходів. (а.с. 32-33)

Рішенням Ленінського районного суду м.Харкова від 05.02.2020 визначено місце проживання дитини - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом з матір`ю - ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 . (а.с. 9-10)

Згідно зі ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Це положення стосується особливих обставин. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.

Такі висновки висловлені Верховним Судом України у постанові від 24 лютого 2016 року у справі № 6-1296цс15 та постанові від13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17.

Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватись наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

В окремих випадках, за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину.

У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" від 15 травня 2006 року № 3зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК України, участі в додаткових витратах на утримання дитини можуть залучатися батьки, а додаткові витрати це такі, які викликані особливими обставинами: розвитком здібностей дітей, хворобою, каліцтвом тощо.

Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо).

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в ухвалі від 08 грудня 2010 року, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов`язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах.

На підтвердження позовних вимог позивачем надано довідку, видану головним лікарем КНП «Міська дитяча клінічна лікарня №19 ХМР 01.09.2020, з якої судом встановлено, що малолітній ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходиться під наглядом в КНП «Міська дитяча клінічні лікарня №19» ХМР. Лікаря-педіатра відвідує мати ОСОБА_1 . З 01.01.2020 дитині зроблені наступні щеплення: 19.06.2020 - від пневмококової інфекції, 19.08.2020 - від вітряної віспи. (а.с.11)

Проведення вказаних щеплень підтверджується картою профілактичних щеплень ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з якої також вбачається, що щеплення були проведені 19.06.2020 та 19.08.2020 препаратами: «Превенар» та «Варілрикс». (а.с. 12)

На підтвердження вартості вказаних вакцин позивачем надано копію квитанції від 22.05.2020, згідно якої препарати «Превенар» та «Варілрикс» придбані за 3765,70 грн. (а.с. 13)

Суд також враховує те, що відповідач сплачує аліменти як на утримання сина, так і на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трирічного віку, що підтверджується копіями вищевказаних рішень в матеріалах справи, а також довідкою №1128 від 30.09.2020, виданою начальником УФЗБО Кальченко М. за місцем роботи відповідача про здійснення відрахувань із його заробітної плати за період з квітня 2020 року по вересень 2020 року. Розмір відрахувань складає 3402,03 грн. щомісяця (а.с.34)

Суд бере до уваги також копії квитанцій, надані відповідачем про перерахування коштів на банківський рахунок позивача на утримання сина. (а.с.36-а, 38, 40), як підтвердження того, що відповідач також здійснює матеріальне утримання сина, не ухиляється від виконання свого батьківського обов`язку.

Водночас, суд визнає неналежними наступні докази: диск, наданий відповідачем на підтвердження ведення позивачем неправильного образу життя, та документи надані позивачем щодо її звернення до Холодногірського РУ ГУ МВС України в м.Харкові із заявою про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 173-2 КУпАП, до кримінальної відповідальності за ст. 384 КК України, оскільки вказане не має відношення до предмета вказаного позову, а саме стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини.

Відповідно до ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, зобов`язані поважати дитину.

Згідно ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Частиною 1 ст. 80 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмета доказування.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.

За даних конкретних обставин справи суд визнає витрати позивача на лікування сина, а саме на придбання вакцини - додатковими витратами, здійсненими з метою набуття дитиною імунітету до інфекційних хвороб, які позивач понесла на суму 3765,70 грн., що документально підтверджено.

У даному випадку, суд також вважає, що відповідач, як батько, теж повинен брати участь в додаткових витратах на утримання спільного сина, що викликані особливими обставинами, зокрема, у даному випадку, здійсненням вакцинації.

Водночас, враховуючи, що батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, вони повинні брати участь в додаткових витратах на утримання дитини, що підрозуміває обопільний обов`язок як батька, так і матері, оплачувати та розділяти такі витрати, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, а саме в частині сплати відповідачем половини вартості додаткових витрат, понесених позивачем, а саме у розмірі 1882,85 грн.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд виходить із того, що позивач звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення додаткових витрат на утримання дитини, тому у порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи часткове задоволення позову, а саме у розмірі 50% заявлених позовних вимог, з відповідача необхідно стягнути половину судового збору на користь держави, передбаченого законом для даної позовної вимоги майнового характеру, а саме у розмірі 420,40 грн. При цьому, 50% судового збору в сумі 420,40 грн. в частині позовної вимоги, в задоволенні якої судом відмовлено та за сплату якої позивач звільнена, така частка судового збору підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 5, 10, 12-13, 80, 81, 89, 141, 247, 258, 259, 263-265, 268 ЦПК України, ст.ст. 141, 150, 185 Сімейного Кодексу України, суд -

ухвалив:

позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на дитину - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 ) додаткові витрати на дитину, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 50% понесених позивачем витрат на придбання препаратів для щеплень у розмірі 1882 (одна тисяча вісімсот вісімдесят дві) грн. 85 коп.

В іншій частині вимог - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) в дохід держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок.

Судовий збір в сумі 420 (чотириста двадцять) гривень 40 копійок підлягає компенсації за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги у 30-денний строк з дня оголошення рішення.

Головуючий: