Справа № 946/7338/19
Провадження № 2/946/538/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 лютого 2020 року Ізмаїльський міськрайонний суд Одеської області у складі:
головуючий суддя Грубіян Л.І.,
при секретарі Івановій Л.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ізмаїл цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням,-
В жовтні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, позовні вимоги обґрунтовує тим, що він є власником квартири, відповідно до свідоцтва на право власності від 19.06.2013 року, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
З вказаною адресою також зареєстрований його син, відповідач ОСОБА_2 , який починаючи травня 2015 року за місцем реєстрації не проживає, місце проживання його не відоме.
Таким чином, позивач вважає, що не проживання відповідача в жилому приміщенні , яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 , понад встановлений строк без поважних причин дає підстави для визнання ОСОБА_2 таким. що втратив право користування жилим приміщенням.
Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечують проти заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, причину неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав, у зв`язку з чим зі згоди позивача та на підставі ч.1 ст.280, ст. 281 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити заочне рішення на підставі наявних доказів.
У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
12.02.2020 року судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи.
Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд, на підставі фактів, встановлених у судовому засіданні, дійшов наступного висновку.
Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном.
В даному разі з вини відповідача права позивача обмежені.
Відповідно до ст.317, ч.1 ст.319, ч.1 ст.321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Частиною 1 ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші незаборонені законом угоди.
Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» №1382-ІV від 11.12.2003 року, реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. За змістом ст.7 даного Закону України зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення прав власності та житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою), свідоцтва про смерть тощо.
Так, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 є власником квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва на право власності від 19.06.2013 року. (а.с.10)
Відповідно до довідки житлово-будівельного кооперативу №6 «Весенний» № 90 від 14.03.2019 року за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , але не проживає за зазначеною адресою з травня 2015 року. (а.с. 12)
Оцінивши вищенаведені зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Керуючись ст.ст.71,72 ЖК України, ст.ст.16,316,317,319,321,358,383,405 ЦК України, ст.ст. 12,13,81,89,141,280-283 ЦПК України, ст.ст.3,7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»
Позов ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 10.11.1998 року, РНОКПП НОМЕР_2 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням- задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 13.11.2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 ), таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .
Вказане рішення є підставою для зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (паспорт серії НОМЕР_3 , виданий Ізмаїльським МВ УМВС України в Одеській області 13.11.2002 року, РНОКПП НОМЕР_4 ), який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя: Л.І.Грубіян