Справа № 930/385/20
Провадження №2/930/427/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.02.2020 року м. Немирів

Суддя Немирівського районного суду Вінницької області Царапора О.П. розглянувши заяву адвоката Мельника Олександра Сергійовича, що діє в інтересах заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову подану у цивільній справі № 930/385/20 за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права постійного користування, -

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Немирівського районного суду знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права постійного користування.

В рамках заявленого позову наявна заява позивача про забезпечення позову у якій позивач просить вжити заходи забезпечення позову шляхом накладення заборони на вчинення з боку відповідача Райгодської сільської ради Немирівського району приймати рішення, які впливають на розмір, правовий статус, чи будь-які кількісні показника земельної ділянки, кадастровий номер № :01:0448, щодо розпаювання або передачу у власність іншим громадянам,щодо надання дозволу на розробку проектів землеустрою даної земельної ділянки до винесення остаточного рішення у спорі по суті. Окрім того заборонити відповідачу Райгодській сільській раді Немирівського району перешкоджати позивачу ОСОБА_1 користуватися земельною ділянкою з метою сільськогосподарського виробництва.

Свої вимоги позивач ОСОБА_1 обґрунтовує, тим, що відповідно до рішення № 13 сесії 21 скликання Коржівської сільської ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області Української РСР було видано Державний акт ОСОБА_3 про постійне користування 48,61 гектарами землі для введення сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом землекористування (далі земельна ділянка).

15.03.1995 року на базі даної земельної ділянки ОСОБА_3 було створено Фермерське господарство « ОСОБА_3 », в якому останній був головою.

Однак, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. У зв`язку з чим надалі дане господарство очолила його дружина позивач по справі ОСОБА_1 , яка і керувала ним в подальшому.

Згідно з Свідоцтвом про право на спадщину за законом серії НАО №796565 від 25 грудня 2015 року законним спадкоємцем за ОСОБА_3 є позивач.

Позивач до самої смерті ОСОБА_3 проживала разом з ним, разом із синами - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , вели спільне господарство та й після смерті продовжують займатися фермерством на даній землі.

Після смерті ОСОБА_3 позивач є законним спадкоємцем за померлим ОСОБА_3 , та успадкувала право постійного користування земельною ділянкою площею 48,61 га.

Проте, як зазначає позивач їй стало відомо, що Немирівською міською об`єднаною територіальною громадою планується провести розпаювання даної земельною ділянки площею 48,61 га на земельні ділянки меншою площею та в подальшому безоплатно передати їх у власність іншим громадянам.

Будь-які заперечення з боку позивача, будь-які доводи щодо того, що дана земельна ділянка перебуває у постійному користуванні позивача на законних підставах відповідачем ігноруються.

В даний час позивач працює із синами у складі ФГ «Казьмірчука Бориса Арсентійовича» на даній землі більше 25 років,і це є їхнім єдиним доходом, а Немирівська об`єднана територіальна громада має намір порушити їх права та майнові інтереси, а саме розпаювати дану земельну ділянку та задовольнити власні інтереси, позбавивши їх ремесла та постійного заробітку.

Враховуючи дані обставини ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до Немирівської міської об`єднаної територіальної громади про визнання права постійного користування землею у порядку спадкування, а також просить суд здійснити заходи забезпечення позову.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви про забезпечення позову, з наступних підстав.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Точне і неухильне додержання судами України норм чинного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову є необхідною умовою здійснення завдань цивільного судочинства, які полягають у справедливому, неупередженому та своєчасному розгляді й вирішенні цивільних справ із метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до вимог ч.1-2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Позов забезпечується:

1) накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб;

2) забороною вчиняти певні дії;

3) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі, або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання.

Положеннями ч.3 ст.153 ЦПК України передбачено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів. (п.4 постанови Пленуму ВСУ від 22.12.2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову»).

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із врахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної заяви, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірність утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

З матеріалів справи судом встановлено, що предметом спору є визнання права постійного користування земельною ділянкою, яка відповідно до рішення № 13 сесії 21 скликання Коржівської сільської ради народних депутатів Немирівського району Вінницької області Української РСР була передана ОСОБА_3 у постійне користування про що було видано Державний акт про постійне користування 48,61 гектарами землі для введення сільськогосподарського виробництва в межах згідно з планом землекористування.

Суд вбачає, що заходи забезпечення позову, які заявник просить застосувати, стосуються нерухомого майна, а саме земельної ділянки площею 48,61 га., на яку, як зазначає сама ОСОБА_1 вона успадкувала спадкові права, що підтверджується згідно з Свідоцтва про право на спадщину за законом серії НАО №796565 від 25 грудня 2015 року де чітко зазначено, що вона є законним спадкоємцем за померлим ОСОБА_3 , та успадкувала своє право постійного користування такою земельною ділянкою.

Встановлені судом фактичні обставини у справі, свідчать про те, що доводи заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів із урахуванням позовних вимог є необґрунтованими.

Додатки до заяви про забезпечення позову не містять доказів того, що відповідач має намір здійснити розпаювання земельної ділянки. Окрім того заявник посилаючись на адвокатський запит зазначає, що відповідачем їй було відмовлено у надані дозволу на виготовлення технічної документації, а тому у запиті ставилися запитання чи перебуває на порядку денному сесії Райгородської сільської ради вирішення питання щодо розпаювання земельної ділянки, чи надходили заяви від громадян про безоплатну передачу земельної ділянки у власність. Однак із відповіді на запит наданої сільським головою К.К. Махиня вбачається, що заяв від громадян про безоплатне передання земельної ділянки у власність не надходило і на порядку денному на чергову сесію Райгородської сільської ради винесено питання лише щодо використання земельної ділянки і таке питання лише має тільки розглядатися на черговій сесії.

Оскільки заява про забезпечення позову та її додатки не містять переконливих доказів, з яких можна зробити безспірний висновок про те, що відповідач Райгородська сільська рада під час розгляду справи в суді має намір передати земельну ділянку у користування іншим громадянам, тому заява про забезпечення позову не містить належного переконливого обґрунтування про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову ОСОБА_1 , а тому підстави для забезпечення зазначеного позову відсутні.

Таким чином, суд, з урахування меж забезпечення позову та пред`явлених вимог, приймаючи до уваги інтереси власника майна, перевіривши безпосередній зв`язок об`єктів забезпечення з предметом спору, приходить до висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.

Керуючись ст.ст. 149, 150, 151, 152, 153 258-260, 268, 354 ЦПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні заяви адвоката Мельника Олександра Сергійовича, що діє в інтересах заявника ОСОБА_1 про забезпечення позову поданій у цивільній справі № 930/385/20 за позовом ОСОБА_1 , представника позивача ОСОБА_2 до Райгородської сільської ради Немирівського району Вінницької області про визнання права постійного користування.

Копію ухвали направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили після підписання її суддею, проте може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду через Немирівський районний суд Вінницької області протягом 15 днів з дня її складання.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: О.П. Царапора