ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7852/20 Справа № 214/4358/19 Суддя у 1-й інстанції - Попов В. В. Суддя у 2-й інстанції - Зубакова В. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2020 року м.Кривий Ріг

Справа № 214/4358/19

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Зубакової В.П.,

суддів - Барильської А.П., Бондар Я.М.,

сторони:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідачі Моторне (транспортне) страхове бюро України, ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, у порядку ч.13 ст. 7, ч.1 ст. 369 ЦПК України, без повідомлення учасників справи, за наявними у справі матеріалами, апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідачів ОСОБА_3 , Моторного (транспортного) страхового бюро України, на рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2020 року, яке ухвалене суддею Поповим В.В. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 13 липня 2020 року,-

ВСТАНОВИВ:

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, який уточнив 06 березня 2020 року, до Моторно (транспортного) страхового бюро України та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

Позов мотивовано тим, що 08.11.2018 року о 17 годині 45 хвилин на перехресті Дніпропетровського шосе та вул. Телевізійної в м. Кривому Розі Дніпропетровської області водій ОСОБА_3 , керуючи «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , своєчасно не вжив відповідних заходів для безпечного об`їзду перешкоди, а саме автомобіля марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та допустив з ним зіткнення, який по інерції руху допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda cry», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, чим порушив вимоги п.п.1.5,2.3(б),12.3. ПДР України.

Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, а ОСОБА_4 та ОСОБА_3 тілесні ушкодження.

Постановою слідчого Криворізького ВП ГУНП в Дніпропетровській області від 28.03.2019 року кримінальне провадження внесене до ЄРДР №0000496 від 13.03.2019 року було закрито, а матеріали справи направлено начальнику Управління патрульної поліції у м. Кривому Розі для вирішення питання щодо притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення вимог п.п. 1.5, 2.9 (а), 12.3 ПДР України.

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у скоєному 08.11.2018 року ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності.

06.12.2018 року експертом МТСБУ ОСОБА_6 було проведено оцінку шкоди, заподіяної в результаті ДТП, за висновком якого визначено суму збитків у розмірі 75 265 грн., що становить ринкову вартість транспортного засобу «ВАЗ 21114» до ДТП, оскільки відновлювальний ремонт значно її перевищує та становить 208 746 грн., тому проведення ремонту є недоцільним. Із визначеною експертом сумою позивач згоден.

Відповідач ОСОБА_3 на момент ДТП не мав діючого полісу, оскільки є учасником бойових дій та звільнений від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності шляхом укладення договору страхування.

10.11.2018 року позивач звернувся до МТСБУ із повідомленням про настання страхового випадку.

Також, 07.12.2018 року на адресу МТСБУ позивачем було направлено заяву про виплату страхового відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП.

З відповіді на вимогу про виплату страхового відшкодування від 24.05.2019 року позивач дізнався, що МТСБУ було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування лише в сумі 40 251 грн. 78 коп., з якою позивач не згоден.

Так, згідно Звіту про оцінку майна №002/УС-19 від 07.07.2019 року, ринкова вартість транспортного засобу позивача після ДТП становить 30 010 грн.

Тому позивач просив, з урахуванням сплачених страхових сум, стягнути з відповідача МТСБУ не виплачену суму страхового відшкодування у вигляді матеріальних збитків у сумі 6003 грн. 34 коп. з яких: 5003 грн. 34 коп. сума недоплаченої страхової виплати (з розрахунку 75265 грн. 12 коп. збитки 40251 грн. 78 коп. сплачене відшкодування 30010 грн. залишкова вартість) та 1000 грн. - сума витрачена на евакуацію транспортного засобу.

Разом з тим, у зв`язку з пошкодженням здоров`я та отриманням під час ДТП тілесних ушкоджень, крім того отримання стресу, хвилювання, що спричинило моральні страждання та хвилювання, позивач просив компенсувати моральну шкоду в сумі 10000 грн., що становить 5% від регламентної виплати, яку має в межах страхового відшкодування сплатити МТСБУ.

Також, позивач зазначає, що в результаті ДТП йому заподіяно також інші збитки, які має компенсувати особа винна в ДТП. Так, через знищення автомобіля, позивач був вимушений зберігати його на автомобільній стоянці до вирішення спірного питання, вартість зберігання якого в загальному розмірі становить 3108 грн. Окрім того, через специфіку роботи, яка вимагає щоденного пересування автомобілем, позивач вимушений був винаймати автомобіль у ФОП ОСОБА_7 , за що було сплачено загальну суму 24 190 грн. Зазначені суми позивач просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Також, позивач просив стягнути з ОСОБА_3 , як особи винної у ДТП, моральну шкоду, яка виникла через порушення звичного укладу життя, необхідності витрачати кошти та зусилля для його улаштування, вирішення робочих моментів, спричинених неможливістю користуватись власним транспортним засобом. Під час зіткнення позивач переніс нервовий стрес, хвилювання та фізичний біль у зв`язку з отриманим пошкодженням здоров`я. Усі ці обставини, пов`язані із ДТП завдали йому глибокі моральні страждання. Завдану моральну шкоду позивач оцінює у 4000 грн., та яку просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 .

Крім того, позивач просив стягнути з кожного з відповідачів, в рівних частках, судові витрати по справі, а саме витрати за надання правовничої допомоги в сумі 5000,00 грн., витрати зі сплати судового збору за вимоги майнового і немайнового характеру, збитки за проведення авто-товарознавчої експертизи в сумі 1150,00 грн.

Рішенням Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 49 грн. 56 коп.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 відшкодування моральної шкоди у розмірі 4000 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 98 грн. 20 коп.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідача МТСБУ суми недоплаченої страхової виплати з урахуванням висновку експертизи, вартості проведення авто-товарознавчої експертизи, компенсації моральної шкоди за спричинену шкоду здоров`ю та щодо стягнення з відповідача ОСОБА_3 матеріальних збитків, пов`язаних з необхідністю винаймати автомобіль, з ухвалення нового рішення про задоволення цих позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Вказує, що суд першої інстанції необґрунтовано та в порушення вимог процесуального законодавства дійшов висновку, що висновок авто-товарознавчого дослідження та Звіт про оцінку майна № 002/УС-19 від 07.07.2019 року «Про визначення ринкової вартості автомобіля після ДТП» є неналежним та недопустимим доказом.

Заперечує проти визначення вартості пошкодженого транспортного засобу в сумі 35013,34 грн.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно відмовлено в задоволенні його позовних вимогах щодо стягнення з відповідача МТСБУ моральної шкоди, заподіяної здоров`ю, оскільки він отримав стрес, відчував фізичний біль впродовж тривалого часу у зв`язку з травмуванням, на підтвердження чого надав довідки. Розмір оцінює у 9500, 00грн., що становить 5% від регламентної виплати, яку має в межах страхового відшкодування сплатити МТСБУ.

Позивач ОСОБА_1 вказує, що специфіка його роботи потребує щоденне використання транспортного засобу, в зв`язку з пошкодженням з вини відповідача ОСОБА_3 , його автомобіля, позивач був змушений винаймати автомобіль у ФОП ОСОБА_7 , в підтвердження чого ним було надано письмові докази. Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано дійшов висновку про недоведеність ним необхідності використання найманого транспортного засобу у робочих цілях.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_3 , ставить питання про скасування рішення суду в частині задоволення позовних вимог щодо стягнення з нього моральної шкоди та судових витрат.

Зазначає, що він є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору, в зв`язку з чим суд першої інстанції помилково стягнув з нього судові витрати по справі.

Вказує, що позивачем не надано розрахунку моральної шкоди, а суд першої інстанції не навів доводів, щодо стягнення саме 4000,00 грн. моральної шкоди, що на думку відповідача ОСОБА_3 , є завищеною, згоден, що моральна шкода складає 1000,00 грн.

В апеляційній скарзі Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) ставить питання про суасування рішення суду першої інстанції в частині стягнення з МТСБУ витрат на правничу допомогу, зменшивши їх з 2500 грн. до 50 грн.

Вказує, що рішенням суду першої інстанції стягнуто з МТСБУ на користь позивача витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 49 грн. 56 коп.

На думку відповідача, стягнуті з МТСБУ на користь позивача витрати на правничу допомогу жодним чином не є тим пропорційним розміром задоволених вимог, про який йдеться мова у ч.2 ст. 141 ЦПК України.

Вважає, що сума витрат на правничу допомогу має бути зменшена пропорційно до суми задоволених вимог, враховуючи той факт, що в частині позовних вимог до відповідача відмовлено.

Відзиви на апеляційні скарги не надходили.

Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Рішення суду в частині задоволення позовних вимог про відшкодування витрат на евакуацію транспортного засобу, стягнення з МТСБУ судового збору в апеляційному порядку не оскаржено, у зв`язку з чим колегією суддів не перевіряється законність та обґрунтованість рішення суду в цій частині, адже, згідно ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 367 ЦПК України, і зважаючи на роз`яснення, викладені в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.10.2008 року, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та заявлених позовних вимог у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог, доводів апеляційних скарг, за наявними матеріалами справи, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги ОСОБА_1 , ОСОБА_3 , підлягають залишенню без задоволення, а апеляційнв скарга МТСБУ підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що позивач ОСОБА_1 є власником автомобіля «ВАЗ 2114», реєстраційний номер НОМЕР_2 (а.с.10).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2018 року провадження в адміністративній справі про притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП закрито, матеріали справи передано органу досудового розслідування для прийняття рішення відповідно до вимог ст.ст. 283, 284 КПК України (а.с.19).

Постановою слідчого Криворізького ВП ГУПН в Дніпропетровській області від 28.03.2019 року кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0000496 від 13.03.2019 року закрито у зв`язку з відсутністю в діях складу кримінального правопорушення, копії матеріалів направлено начальнику управління патрульної поліції у м. Кривому Розі ДПП для притягнення водія ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за порушення ним вимог п.п. 1.5; 2.9 (а); 12.3 ПДР України (а.с.24-25).

Постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 17.04.2019 року ОСОБА_3 визнано винним у вчиненні ДТП, яке сталось 08.11.2018 року о 17 годині 45 хвилин на перехресті Дніпропетровського шосе та вул. Телевізійної в м. Кривому Розі Дніпропетровсьокї області та накладено адміністративне стягнення, передбачене ст. 124 КУпАП. Водій ОСОБА_3 , керуючи «Volkswagen Transporter», реєстраційний номер НОМЕР_1 , своєчасно не вжив відповідних заходів для безпечного об`їзду перешкоди, а саме автомобіля марки «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_4 та допустив з ним зіткнення, який по інерції руху допустив зіткнення з автомобілем марки «Honda cry», реєстраційний номер НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався у зустрічному напрямку прямо, чим порушив вимоги п.п.1.5,2.3(б),12.3. ПДР України (а.с.20).

Згідно квитанції №887956 від 08.11.2018 року позивачем сплачено 1000 грн. за послуги з евакуації пошкодженого транспортного засобу (а.с.17).

Позивач 10.11.2018 року звернувся до МТСБУ із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду та 07.12.2018 року із заявою про відшкодування оціненої шкоди.

13.05.2019 року позивач вдруге звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування.

Відповідно Звіту про оцінку майна 093/МУ-18 від 06.12.2018 року оціночна вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 75265 грн. 12 коп. Вартість відновлювального ремонту становить 208746 грн. 43 коп.

Страховий поліс на транспортний засіб за реєстраційним номером НОМЕР_1 відсутній, оскільки ОСОБА_3 є учасником бойових дій та відноситься до пільгової категорії громадян.

Згідно повідомлення від 24.05.2019 року, МТСБУ було прийнято рішення про виплату ОСОБА_1 у рахунок відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу «ВАЗ», номерний знак НОМЕР_2 , у розмірі 40251 грн. 78 коп. (а.с.28).

Відповідно платіжного доручення №938284 від 23.05.2019 року Моторним (транспортним) страховим бюро України перераховано ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно наказу №4944 від 23.05.2019 року в сумі 40251 грн. 78 коп. (а.с.109-139).

Згідно Звіту про оцінку майна №002/УС-19 від 07.07.2019 року, утилізаційна вартість (ринкова вартість після ДТП) автомобіля «ВАЗ-21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на дату складання звіту, становить 30010 грн. (а.с.54-70).

За проведення оцінки позивачем сплачено 1150 грн. (а.с.70).

Згідно довідки КЗ «Криворізька МКЛ №2», 08.11.2018 року ОСОБА_1 звертався до травмпункту КЗ «Криворізька МКЛ №2» ДОР» з приводу травм, отриманих під час ДТП, де був оглянутий лікарем та йому було призначено лікування (а.с.23).

Відповідно до наданих квитанцій, позивачем за послуги стоянки автомобіля за періоди з 08.11.2018 року по 31.11.2018 року, та з 01.01.2019 року по 12.05.2019 року сплачено загальну суму у розмірі 3108 грн. (а.с.21).

Згідно квитанцій від 28.03.2019 року позивачем було сплачено ФОП ОСОБА_7 за оренду автомобіля з 08.01.2019 року по 28.03.2019 року 16390 грн., від 09.05.2019 року - за оренду автомобіля з 28.03.2019 року по 09.05.2019 року сплачено 7800 грн. (а.с.21 зворот, 22).

Згідно Договорів оренди від 17.09.2018 року, 03.09.2018 року, 11.09.2018 року, укладених між позивачем та ФОП ОСОБА_8 , ФОП ОСОБА_9 , ФОП ОСОБА_10 , відповідно, позивач надав зазначеним суб`єктам підприємницької діяльності в оренду автомати для приготування кави та інших напоїв та, згідно умов договору, зобов`язався здійснювати обслуговування наданого в оренду обладнання та поставляти інгредієнти для приготування кави та кавових напоїв (а.с.78-86, 87-95, 96-104).

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позову ОСОБА_1 , суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про стягнення з МТСБУ недоплаченої суми страхової виплати, компенсації моральної шкоди та стягнення з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача матеріальних збитків, пов`язаних з необхідністю винаймати автомобіль не обґрунтовані та недоведені.

Щодо стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, суд першої інстанції, враховуючи істотні зміни у житті позивача та, виходячи з принципу розумності та справедливості, вважав достатнім зазначений позивачем розмір моральної шкоди для розумного задоволення потреб позивача.

Судові витрати судом першої інстанції розподілено, відповідно до ст.141 ЦПК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції.

Відповідно до вимог ч.1 ст.367 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст.4 ЦПК).

Частинами 1 та 3 статті 13 ЦПК встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом (ч.ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК).

Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (частина друга статті 1187 ЦК України).

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону).

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Пункт 13.1 ст. 13 Закону передбачає, що учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності та особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, особи з інвалідністю I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним особі з інвалідністю I групи, у її присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Крім того, відповідно до п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих, відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність.

Відповідно до ст. 30 Закону транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з аварійним сертифікатом (рапортом), звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди.

Відповідно до п.п. 7.17-7.19 Методики автотоварознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 року, якщо вартість відновлювального ремонту, з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників розукомплектованого або аварійно пошкодженого КТЗ, перевищує його ринкову вартість без зазначених пошкоджень, то ринкова вартість такого КТЗ не розраховується. Відновлення такого КТЗ за принципом внеску є економічно недоцільним. У цьому випадку може бути визначена вартість утилізації КТЗ. Вартість утилізації КТЗ визначається як сума ринкової вартості технічно справних складників та вартості металобрухту складників, які залишилися, або із застосуванням методу питомої ваги окремої складової КТЗ від ринкової вартості КТЗ. У разі наявності даних щодо продажу аналогічного КТЗ у такому самому технічному стані за вартість утилізації КТЗ, що оцінюється, може прийматися ціна продажу зазначеного аналогічного КТЗ.

Доводи апеляційної скарги позивача про те, що суд першої інстанції необґрунтовано та в порушення вимог процесуального законодавства дійшов висновку, що висновок авто-товарознавчого дослідження та Звіт про оцінку майна № 002/УС-19 від 07.07.2019 року «Про визначення ринкової вартості автомобіля після ДТП» є неналежними та недопустимими доказами, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

Згідно звіту про оцінку вартості пошкодженого транспортного засобу 093/МУ-18 від 06.12.2018 року, оціночна вартість матеріального збитку, спричиненого власнику автомобіля «ВАЗ 21114», реєстраційний номер НОМЕР_2 , становить 75265 грн. 12 коп., як ринкова вартість автомобіля до ДТП. При цьому курс долара до гривні був визначений, станом на 08.11.2018 року, в розмірі 27,897 грн.

Отже, МТСБУ, визначивши розмір ринкової вартості ТЗ в пошкодженому стані після ДТП, в розмірі 35 013,34 грн., визначило розмір регламентної виплати в розмірі 40 251,78 та відповідно платіжного доручення № 938284 від 23.05.2019 року перерахувало ОСОБА_1 страхове відшкодування згідно наказу №4944 від 23.05.2019 року в сумі 40 251 грн. 78 коп.

Вже, після отримання регламентної виплати, на замовлення позивача був складений звіт про визначення ринкової вартості автомобіля після ДТП, при цьому курс долара до гривні визначений, станом на 07 липня 2019 року, що в результаті призвело до зменшення утилізаційної вартості, яка згідно цього звіту становить 30 010,00 грн.

При визначені вартості регламентної виплати відповідач МТСБУ вірно виходило саме з дати складання первісного Звіту.

Виходячи з наведеного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем позовних вимог щодо доплати відповідачем суми регламентної виплати.

Також, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що витрати на проведення авто-товарознавчої експертизи у розмірі 1150 грн. необхідно віднести на рахунок позивача, оскільки вказана експертиза проводилась на замовлення позивача та у задоволенні вимоги про стягнення недоплаченої страхової виплати судом відмовлено.

Посилання позивача в апеляційній скарзі на безпідставну відмову судом першої інстанції в задоволенні позовних вимог щодо стягненя з відповідача МТСБУ моральної шкоди заподіяної здоров`ю, колегія суддів не бере до уваги з огляду на наступне.

За приписами ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, незалежно від вини фізичної особи, яка її завдала у випадку якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За змістом ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від: характеру правопорушення; глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації; ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування; інших обставин, які мають істотне значення.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Так, відповідно до п.3 Постанови, під моральною шкодою належить розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Вона може проявлятися у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно з ч. 2 п. 5 Постанови, доведенню підлягають: наявність моральної шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача, наявність вини останнього в заподіянні шкоди.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п. 22.1 ст.22 Закону України «Про обов`язкове страхування, цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Відповідно до положень ст. 26-1 Закону, страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Відповідно до п. 23.1 ст. 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є: шкода, пов`язана з лікуванням потерпілого; шкода, пов`язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; шкода, пов`язана із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; шкода, пов`язана із смертю потерпілого.

Пунктом 24.1 ст. 24 Закону передбачено, що у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів. Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату). Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач відмовився від проходження судово-медичної експертизи, оскільки отримані ним під час ДТП травми, вважав незначними, він був оглянутий лікарем та йому була призначене медикаментозне лікування. Письмових доказів на підтвердження перебування на лікуванні, понесення витрат у зв`язку із перебуванням на лікуванні, придбання ліків, лікування в домашніх умовах тощо, позивачем до суду не надано.

Також, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з приводу того, що з вини відповідача ОСОБА_3 пошкоджено автомобіль позивача, який має істотну цінність як засіб пересування, внаслідок чого ОСОБА_1 зазнав моральних страждань, був позбавлений можливості використовувати своє авто за призначенням, що спричинило пригніченість та душевні страждання, необхідність вимушено та в інший спосіб впорядковувати життя.

Крім того, враховуючи, ступень пошкодження транспортного засобу, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, а також з огляду на те, що розмір моральної компенсації має бути достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, колегія суддів погоджується із визначеним судом першої інстанції розміром відшкодування моральної шкоди, стягнутої з відповідача ОСОБА_3 на користь позивача, який визначено ним, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин.

В зв`язку з вищевикладеним, колегія суддів не бере до уваги доводи апеляційної скарги ОСОБА_3 , про те, що позивачем не надано розрахунку моральної шкоди, а суд першої інстанції не навів доводів, щодо стягнення саме 4000,00 грн. моральної шкоди, що на думку відповідача ОСОБА_3 , є завищеною.

Що стосується доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 про помилкове стягнення судом першої інстанції з нього судових витрат по справі, оскльки він є учасником бойових дій та звільнений від сплати судового збору, то колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначає Закон України від 08 липня 2011року № 3674-VI«Про судовийзбір» (далі - Закон №3674-VI).

Судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат (частина перша статті 1 Закону № 3574-VI).

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 5 Закону №3674-VI учасники бойових дій під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються від сплати судового збору у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12 лютого 2020 року в справі №545/1149/17) зазначила, що, вирішуючи питання про стягнення судового збору з особи, яка має статус учасника бойових дій (прирівняної до нього особи), для правильного застосування норм пункту 13 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» суд має враховувати предмет та підстави позову; перевіряти чи стосується така справа захисту прав цих осіб з урахуванням положень статей 12, 22 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Подібну правову позицію щодо застосування та тлумачення пункту 13 частини першої статті 5 Закону № 3674-VI викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 09 жовтня 2019 року у справі № 9901/311/19 (провадження № 11-795заі19) та постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 490/8128/17 (провадження № К/9901/166/18, К/9901/30220/18).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_3 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням ( а.с. 115).

Оскільки, предметом спору у даній справі є стягнення моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 , що не стосується соціальних прав і гарантій відповідача ОСОБА_3 , як учасника бойових дій, тому відсутні підстави для звільнення відповідача ОСОБА_3 від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тобто, як учасника бойових дій.

З огляду на вищезазначене, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 щодо неправомірного стягнення з нього судових витрат по справі.

Доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 про помилковість висновків суду першої інстанції про недоведеність ним необхідності використання орендованого автомобіля у робочих цілях, у зв`язку з пошкодження з вини відповідача ОСОБА_3 транспортного засобу позивача, та як, наслідок, відмови в стягненні витрат за оренду авто, колегія суддів важає, вказані доводи апеляційної скарги нічим не вмотивовані та не заслуговують на увагу.

Докази та обставини, на які посилається ОСОБА_1 , а саме договори аренди з ФОП та квитанції на сплату за аренду автомобіля, в апеляційній скарзі, були предметом дослідження суду першої інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні, судом першої інстанції були дотримані норми матеріального та процесуального права.

Разом з тим, колегія суддів вважає прийнятними доводи апеляційної скарги МТСБУ щодо не вірного вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме визначеного розміру витрат на професійну правничу допомогу.

За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами у порядку, визначеному статтею 137 ЦПК України.

Отже, суд першої інстанції, задовольняючи частково позовні вимоги про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, дійшов необґрунтованого висновку про стягнення порівну з кожного з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу, оскільки їх необхідно було стягнути пропорційно розміру задоволених вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач ОСОБА_1 просив стягнути з відповідача МТСБУ не виплачену суму страхового відшкодування у вигляді матеріальних збитків у сумі 6003 грн. 34 коп. з яких: 5003 грн. 34 коп. сума недоплаченої страхової та 1000 грн. - сума витрачена на евакуацію транспортного засобу, компенсацію моральної шкоди 9500 грн. та 2500 грн. витрат на професійну правничу допомогу, судом першої інстанції стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 витрати на евакуацію транспортного засобу у розмірі 1000 грн., витрати на правничу допомогу у розмірі 2500 грн.; витрати зі сплати судового збору у розмірі 49 грн. 56 коп.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно змінити рішення суду першої інстанції в частині розміру витрат на професійну правничу допомогу, стягнутого з МТСБУ на користь ОСОБА_1 та зменшити цей розмір з 2500 грн. до 425 грн., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

За таких обставин рішення суду першої інстанції, в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, а саме витрат на професійну правничу допомогу, не відповідає вимогам ст. 263 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення питання, що відповідно п.4 ч.1 ст. 376 ЦПК України є підставою для часткового задоволення апеляційної скарги МТСБУ та зміни рішення суду в частині розміру судових витрат, які підлягають стягненню з нього на користь позивача.

Крім того, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір за подання ним апеляційної скарги у розмірі 1152,60 грн., що помилково не було стягнуто при відкритті апеляційного провадження.

В іншій частині рішення суду відповідає нормам матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст. 367, ст. 374, п. 2 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381, 382 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_3 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу відповідача Моторного (транспортного) страхового бюро України задовольнити частково.

Рішення Саксаганського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13 липня 2020 року в частині стягнення з МТСБУ на користь позивача ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу змінити, зменшивши цей розмірі з 2500, 00 грн. до 425 (чотириста двадцять п`ять) гривень 00 (нуль) копійок.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_3 за подання апеляційної скарги на користь держави судовий збір у розмірі 1152 (одна тисяча сто п`ятдесят дві) гривень 60 копійок

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне судове рішення складено 04 листопада 2020 року.

Головуючий:

Судді: