Справа № 724/120/20
Провадження № 2/724/129/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 листопада 2020 року м. Хотин

Хотинський районний суд Чернівецької області в складі:

головуючого судді: Гураль Л.Л.

за участю:

секретаря судового засідання: Сенік М.І.

розглянувши у судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в місті Хотині Чернівецької області справу

позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

про стягнення заборгованості,-

І. Виклад позицій учасників судового процесу, заяви, клопотання.

На розгляді Хотинського районного суду Чернівецької області перебуває цивільна справаза позовом Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позову зазначає, що 19.05.2008р. між АТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір CVI0AN37542812, відповідно до якого відповідач ОСОБА_1 отримав кредит в розмірі 12574,19 грн. на термін до 18.05.2015, при цьому зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами.

Однак відповідач ОСОБА_1 свої зобов`язання не виконав належним чином, у зв`язку з чим в нього виникла заборгованість станом на 21.11.2019 в сумі 24748,75 доларів США, з яких: 5532,53 доларів США заборгованість за кредитом, 1408,74 доларів США - за відсотками за користування кредитом, 383,16 доларів США по комісії за користування кредитом, 16235,96 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 10,34 доларів США (фіксована частина) та 1178,02 доларів США (процентна складова).

В забезпечення виконання зобов`язання за Договором CVI0AN37542812 між АТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 були укладені договори поруки.

Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути солідарно з відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008р., в сумі 24748,75 доларів США, що по курсу НБУ від 21.11.2019 становить 598424,74 грн.

Відповідач ОСОБА_1 у відзиві на позов, заперечує проти позовних вимог з наступних підстав. Так, ОСОБА_1 визнає, що між ним та Банком був укладений кредитний договір CVI0AN37542812 від 19.05.2008р., відповідно до умов якого отримав кредит в розмірі 12574,19 доларів США терміном до 18.05.2015. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 19.05.2008 між ОСОБА_1 та Банком був укладений договір застави, відповідно до якого він передав у заставу рухоме майно автомобіль марки Daewoo, модель Lanos, 2008 року випуску.

Однак, станом на 10.10.2011 в ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитним договором на загальну суму 13745,38 доларів США.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 27.11.2011 року у справі №0417/2-3712/2011 вирішено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008р. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки Daewoo, модель Lanos, 2008 року випуску.

Таким чином, кредитний договір CVI0AN37542812 від 19.05.2008р. достроково було розірвано. За таких обставин, після звернення до суду з позовом про дострокове стягнення кредиту проценти та неустойка боржником не сплачуються.

Також відповідач стверджує, що після звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту, незалежно від способу такого стягнення, змінюється порядок, умови в строк дії кредитного договору, і право кредитора нараховувати передбачені договором проценти припиняється, кредитор маж право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів та неустойки.

Крім того, відповідачем подано заяву про застосування строків позовної давності, у випадку, якщо суд дійде висновку , що позовні вимоги є правомірними, оскільки з 2011 року у позивача сплинули строки позовної давності.

У відповіді на відзив, представник позивача зазначає, що дійсно на підставі рішення суду було звернено стягнення на предмет застави, однак цей предмет не реалізовано, а тому Банк вживає усіх заходів, спрямованих на проведення реалізації. Разом з цим, представник позивача стверджує, що рішення суду не припиняє дію кредитного договору та не позбавляє права кредитора звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитом. Також пояснює, що банк правомірно нараховує відсотки на непогашену частину кредиту.

Щодо строків позовної давності, то представник позивача звертає увагу суду, що кінцевим терміном погашення кредиту є 18.05.2015р. Відповідно до умов договору строк позовної давності погоджений між сторонами на п`ять років. Оскільки позивач звернувся до суду з позовом 08.01.2020, то ним не було пропущено п`ятирічний строк позовної давності.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак в позовній заяві зазначив, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності представника Банку.

Відповідач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилися, однак подали заяву про розгляд справи без їхньої участі, в задоволенні позову просить відмовити.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилися, хоча належним чином були повідомлені про розгляд справи, про причини неявки не повідомили, відзив на позов не подали.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Хотинського районного суду від 13.02.2020р. відкрито провадження у даній справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 12.08.2020 закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті.

ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин.

19.05.2008р. між Приватбанком (надалі Банк) та ОСОБА_1 (надалі Позичальник) був укладений кредитно-заставний договір CVI0AN37542812 з метою придбання Позичальником автомобіля (а.с.15-18).

Відповідно до п.17.1 договору, загальний розмір кредиту 12574,19 доларів США, дата погашення 18.05.2015р., процентна ставка 15,00 річних, період сплати з 24 по 28 число кожного місяця.

Згідно з п. 17.9 предметом застави є автомобіль марки Daewoo, модель Lanos, 2008 року випуску.

Пунктом 14.11 договору сторони погодили, що строк позовної давності становить 5 років.

Судом встановлено, що 19.05.2008р. між ПриватБанком (надалі Кредитор) та ОСОБА_4 (надалі Поручитель) був укладений договір поруки CVI0AN37542812, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008 (а.с.28).

Також позивачем до матеріалів справи додано додаткові угоди від 25.05.2012, від 05.05.2014р., від 20.05.2014, від 22.01.2013 до кредитного договору CVI0AN37542812 від 19.05.2008, де зазначено загальний розмір кредиту 17243,63 доларів США, дата погашення 25.05.2017 (а.с.19-27); від 08.08.2013, де зазначено розмір платежу з 08.08.2013 становить 6923,47 доларів США (а.с. 23-24).

25.05.2012 між Приватбанком та ОСОБА_2 був укладений договір поруки, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008 (а.с.29).

25.05.2012 між Приватбанком та ОСОБА_3 був укладений договір поруки, предметом якого є надання поруки Поручителем перед Кредитором за виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008 (а.с.30).

21.11.2019 Приватбанк надіслав позичальнику ОСОБА_1 , поручителям: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 вимогу повернути суму кредиту в повному обсязі, а саме 23560,39 доларів США (а.с.9-14).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська 22.11.2011 в рахунок погашення заборгованості за кредитом договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008 звернено стягнення на предмет застави: автомобіль марки Daewoo, модель Lanos, 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить на праві власності ОСОБА_1 , шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ «Приватбанк» з укладенням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України (а.с.111).

Зі змісту рішення вбачається, що станом на 10.10.2011 року виникла заборгованість за кредитним договором в сумі 109 550,64 грн.

ІV. Норми права, застосовані судом, оцінка доказів, аргументів, наведених учасниками справи, та висновки щодо порушення, не визнання або оспорення прав чи інтересів, за захистом яких мало місце звернення до суду.

Згідно ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, перерахованих в ст.11 ЦК України.

Відповідно до ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України).

Судом встановлено, що Банк виконав свої зобов`язання та надав ОСОБА_1 кредит в сумі 12574,19 доларів США, що підтверджено матеріалами справи.

Згідно з положеннями статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються таким засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч.4 ст. 82 ЦПК України).

Щодо розміру заборгованості, яка підлягає стягненню з відповідача, то суд виходить з наступного.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011р. було встановлено, що заборгованість за кредитним договором CVI0AN37542812 від 19.05.2008 станом на 10.10.2011р. становить 109550,64 грн.

Курс гривні до долара США станом на 10.10.2011р. становив 7,9727 грн., тобто заборгованість станом на 10.10.2011р. становила 13742,72 доларів США. Однак в рішенні суду не зазначено складові даної заборгованості.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 10.10.2011р. заборгованість за кредитом становила 8684,26 доларів США (поточна заборгованість за тілом кредиту), 1549,05 доларів США (прострочена заборгованість за тілом кредиту), 1689,37 доларів США (заборгованість за процентами), 761,21 (загальний залишок пені за порушення строків розрахунків), 289,80 доларів США (залишок заборгованості за комісією) (а.с.5-7).

Статтею 19 Закону України «Про заставу» (станом на 2011 рік) передбачено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Отже, кредитор на власний розсуд обрав спосіб щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, а саме шляхом звернення стягнення на предмет застави.

Також кредитор скористався своїм правом щодо дострокового стягнення кредитної заборгованості.

Суд зазначає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором.

Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі №310/11534/13-ц та в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12, що відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права.

Отже, у випадку закінчення строку кредитування або пред`явлення вимоги про дострокове повернення кредиту кредитор втрачає право на нарахування процентів передбачених кредитним договором, а його права підлягають захисту відповідно до положень частини 2 статті 625 ЦК України, а саме, кредитор отримує право нараховувати 3% річних від простроченої суми кредиту та інфляційні втрати.

Разом з цим, позивач звернувся до суду з позовними вимогами про стягнення заборгованості станом на 21.11.2019 в сумі 24748,75 доларів США, з яких: 5532,53 доларів США заборгованість за кредитом, 1408,74 доларів США - за відсотками за користування кредитом, 383,16 доларів США по комісії за користування кредитом, 16235,96 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором, а також штрафи: 10,34 доларів США (фіксована частина) та 1178,02 доларів США (процентна складова).

Суд звертає увагу, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості засвідчує такі зміни.

Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, при цьому кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, пені та штрафів.

З наявного в матеріалах справи розрахунку заборгованості станом на 21.11.2019 не вбачається, за який саме період виникла дана заборгованість, крім того в розрахунку відсутні відомості щодо рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 22.11.2011р.

Відповідно до ст. 591 ЦК України якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до ст. 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено законом.

Так, в матеріалах справи відсутні відомості щодо реалізації банком предмета застави автомобіля марки Daewoo, модель Lanos, 2008 року випуску, на який було звернуто стягнення в рахунок погашення кредитної заборгованості, як і відсутні відомості, що заявлена до стягнення сума кредитної заборгованості в розмірі 24748,75 доларів США є тією сумою, якої не вистачає (решта суми).

За таких обставин, враховуючи дострокове стягнення кредитної заборгованості у 2011 році, вимоги позивача про стягнення кредитної заборгованості в розмірі 24748,75 доларів США є необґрунтованими та недоведеними поданими доказами.

Оскільки судом встановлено неправомірність заявлених позовних вимог щодо стягнення кредитної заборгованості, підстав для солідарного стягнення 24748,75 доларів США суд не вбачає.

З приводу заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до даних вимог судом враховується наступне.

За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи.

Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення.

Враховуючи наведене, суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з підстав його необґрунтованості.

V. Розподіл судових витрат між сторонами.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача, у зв`язку з відмовою в позові.

Керуючись ст.ст.12, 76-82, 141, 259, 263- 265, 268, 274-279 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

У позові Акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" (місцезнаходження: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 (місце реєстрації: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ), ОСОБА_2 (останнє відоме місце реєстрації: Чернівецька область, Хотинський район, с. Клішківці, РНОКПП НОМЕР_3 ), ОСОБА_3 (місце реєстрації: АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_4 ), ОСОБА_4 (місце реєстрації: с. Малинці, Хотинський район, Чернівецька область, РНОКПП НОМЕР_5 ) про стягнення заборгованості відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Чернівецького апеляційного суду, а у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складено 05 листопада 2020р.

Суддя: Л. Л. Гураль