Справа № 171/1133/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" листопада 2020 р. м. Апостолове

Апостолівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді - Кодрян Л.І.

за участю секретаря судового засідання - Титаренко Л.Б.

заявника - ОСОБА_1

представника заявника - ОСОБА_2

представника заінтересованої особи - Черепанової Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Апостолове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа - Апостолівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України, -

В С Т А Н О В И В:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання на території України.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що він від народження проживав у м.Кривий Ріг Дніпропетровської області, де 21.09.1978 року у ВВС Тернівського району отримав паспорт громадянина СРСР серії НОМЕР_1 . З даним паспортом він постійно проживав та працював на території Української РСР, не виїжджаючи за її межі.

Зазначає, що 14.11.1987 року зареєстрував шлюб із ОСОБА_3 та в січні 1988 року переїхав на постійне проживання до Донецької області.

ОСОБА_1 вказує, що станом на 24.08.1991 року проживав у АДРЕСА_1 , разом з дружиною та був зареєстрований у її будинку. З 15.05.1989 року працював трактористом на лісовому складі № 6 Управління матеріально-технічного забезпечення виробничого об`єднання «Селідововугілля». За період роботи в даному управлінні його безпосереднє місце роботи та посада змінювались (склад № 6, склад № 8, працював трактористом та вантажником), однак до 31.08.1992 року ОСОБА_1 безперервно працював на даному підприємстві. З 13.04.1994 по травень 1994 року знову був працевлаштований на даному підприємстві.

Посилається на те, що після проголошення незалежності України, йому як і іншим громадянам України в паспорті громадянина СРСР у Зорянській сільській раді був поставлений штамп «Україна».

В травні 1994 року через конфлікт зі своєю дружиною він вирішив переїхати до Дніпропетровської області на постійне місце проживання. Після чого він виїхав з Донецької області не знявшись з реєстрації в будинку дружини та не вирішивши питання звільнення з роботи. Внаслідок чого його було звільнено з роботи за прогули.

Прибувши до м. Апостолове він працевлаштувався на Апостолівський міжколгоспний цегляний завод і в подальшому працював на підприємствах міста Апостолове.

Зазначає, що 21.05.1998 року, як громадянин України, в Держподатадміністрації Апостолівського району на підставі наявного у нього паспорта громадянина СРСР з штампом «Україна» він отримав довідку про присвоєння ідентифікаційного номера, в якій зазначено, що 07.05.1998 року анкетні дані ОСОБА_1 були внесені до Державного реєстру фізичних осіб.

З травня 1995 року здійснювався обмін паспортів. Для отримання паспорта нового зразка (паспорта громадянина України) він декілька разів їздив до Донецької області (за місцем реєстрації) для вирішення питання обміну паспорта, але процедура його обміну потребувала перебування за місцем реєстрації протягом деякого часу, тому він повернувся до м. Апостолове, не вирішивши питання з паспортом.

ОСОБА_1 зазначає, що його паспорт старого зразка з штампом «Україна» був дійсним до 2005 року.

Вказує, що у м. Апостолове він проживав без реєстрації у різних людей.

Посилається на те, що у 2013 році він виявив втрату паспорта та інших документів, в тому числі, свідоцтва про народження. До міліції своєчасно не звернувся, тому припинив займатися отриманням нового паспорта.

Зі слів дружини (в телефонному режимі) в 2019 році він дізнався, що його реєстрація в будинку дружини скасована та шлюб між ними розірваний в 2003 році.

На даний час він не має паспорту, свідоцтва про народження, його місце проживання не зареєстроване, тому не має можливості отримати будь які документи.

Звернення до поліції не дало позитивного результату, у листі Апостолівського районного відділу Державної міграційної служби від 12.02.2020 року ОСОБА_1 , було роз`яснено, що для отримання паспорта він має надати документи, в тому числі свідоцтво про народження та рішення суду про встановлення юридичного факту.

Встановлення факту проживання його на території України станом на момент проголошення незалежності України - 24.08.1991 року, має для нього юридичне значення, оскільки дозволить йому підтвердити громадянство України та отримати паспорт громадянина України.

Посилаючись на норми чинного законодавства ОСОБА_1 просить встановити факт його постійного проживання на території України станом на 24 серпня1991 року включно.

Ухвалою суду від 06 липня 2020 року за вказаною заявою відкрито провадження по справі та призначено судовий розгляд.

У судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 свої вимоги підтримали та просили їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у заяві.

Представник заінтересованої особи Апостолівського районного відділу Головного управління в Дніпропетровській області Державної міграційної служби України - Черепанова Н.П. в судовому засіданні щодо задоволення заяви про встановлення факту, що має юридичне значення не заперечувала.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, його представника, заінтересованої особи, суд приходить до наступних висновків.

Закон України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року відповідно до Конституції України визначає правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України.

Належність та набуття громадянства України встановлюється на підставі Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час.

Згідно п.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є, зокрема, усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.6 Закону України «Про громадянство України», громадянство України набувається за територіальним походженням.

Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України.

Перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України визначений Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215/2001 (далі-Порядок).

Пунктом 7 Порядку визначено, що громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України.

Відповідно до п.8 Порядку передбачено, що для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: заяву про встановлення належності до громадянства України; копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року.

Відповідно до п. 25 Порядку для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша ст. 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а» - «в» п. 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях.

У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду.

Згідно з ч.ч.1,2 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року передбачено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.

Отже, реалізація права заявника залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року, який має для нього юридичне значення.

Відповідно до акту депутатського обстеження від 30.04.2019 року встановлено, що ОСОБА_1 проживав за адресою по АДРЕСА_2 з лютого 1995 року по лютий 2016 року, проте не був зареєстрований за вказаною адресою. На даний час фактично проживає по АДРЕСА_3 (а.с.7).

Згідно трудової книжки НОМЕР_2 вбачається, що ОСОБА_1 працював в Управлінні матеріально-технічного забезпечення виробничого об`єднання «Селідововугілля», трактористом та вантажником, з 15.05.1989 року по 31.08.1992 р. (а.с.13).

Встановлено, що 16 травня 1993 року ОСОБА_1 видано посвідчення тракториста-машиніста першого класу НОМЕР_3 (а.с.23).

Згідно довідки про присвоєння ідентифікаційного номера встановлено, що Державна податкова адміністрація в Апостолівському районі повідомляє, що ОСОБА_1 одержав ідентифікаційний номер НОМЕР_4 . Дата внесення до державного реєстру фізичних осіб 07.05.1998 року (а.с.17).

Встановлено, що 13.05.1975 року ОСОБА_1 видано військовий квиток серія НОМЕР_5 (а.с.18-22).

Згідно повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 6 встановлено, що заявник ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , актовий запис № 128 від 19.05.1957 року складений Тернівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Батьками вказані - ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с. 44-45).

Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб № 6 встановлено, що заявник ОСОБА_1 , паспорт серії НОМЕР_6 , виданий Тернівським РВВС м Кривий Ріг Дніпропетровської області 21 вересня 1978 року, зареєстрував шлюб з ОСОБА_6 , 14 листопада 1987 року, актовий запис № 16, складений виконкомом Зорянської сільської ради Мар`їнського району Донецької області (а.с. 46-47)

Згідно інформації сільського голови Зорянської сільської ради Мар`їнського району Донецької області встановлено, що станом на 24.08.1991 року ОСОБА_1 був зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , що підтверджується випискою з домової книги № 8 за 1976-2001 роки. Вибув з місця реєстрації 22.10.1996 року (а.с.49-50).

Відповідно до рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29.01.2003 року ОСОБА_1 визнано безвісно відсутнім (а.с.52-53).

Згідно заяви ОСОБА_6 вбачається, що у 2020 році вона отримала листа з копіями документів ОСОБА_1 , а саме військового квитка та посвідчення тракториста, вона підтверджує, що на фотокартках вказаних документів її колишній чоловік ОСОБА_1 (61).

Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_7 від 27 березня 2003 року шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 розірвано 27.03.2003 року, актовий запис № 61 (а.с.63).

Згідно ухвали Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 21.09.2020 року відкрито провадження у справі за заявою ОСОБА_1 , заінтересовані особи: Мар`їнський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), Апостолівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) про скасування рішення суду про визнання особи безвісно відсутньою (а.с.66).

Відповідно до рішення Апостолівського районного суду Дніпропетровської області від 04.11.2020 року заяву ОСОБА_1 задоволено. Скасовано рішення Мар`їнського районного суду Донецької області від 29.01.2003 року про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Кривого Рогу Дніпропетровської області, безвісно відсутнім в справі №2-254-2003 за заявою ОСОБА_3 про визнання особи безвісно відсутньою.

Отже, факт проживання заявника ОСОБА_1 на території України станом на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) підтверджується вищенаведеними доказами, які в своїй сукупності є достатніми.

Факт постійного проживання ОСОБА_1 на території України на момент проголошення незалежності України - 24 серпня 1991 року, за встановленням якого звернувся заявник, має юридичне значення, необхідний для вирішення питання належності до громадянства України та отримання паспорту, даний факт інакше як у судовому порядку не може бути встановлено, а тому суд дійшов висновку, про наявність підстав для задоволення вимог заявника.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 89, 259, 263, 264, 265, 268, 315 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа - Апостолівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про встановлення факту постійного проживання на території України - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , постійно проживав на території України станом на 24 серпня 1991 року.

На рішення може бути подана апеляція до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Апостолівський районний суд Дніпропетровської області. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 30 днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлено 06.11.2020 року.

СуддяЛ. І. Кодрян