Провадження №22-ц/812/1849/20
У Х В А Л А

Іменем України

03 листопада 2020 року м. Миколаїв

колегія суддів судової палати в цивільних справах Миколаївського апеляційного суду у складі:

головуючого: Базовкіної Т.М.,

суддів: Царюк Л.М. та Яворської Ж.М.,

із секретарем судового засідання: Біляєвою В.М.

за участі представника позивачки - адвоката Бєліка С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні цивільну справу №487/2097/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу, яку постановив Заводський районний суд м. Миколаєва під головуванням судді Карташевої Тетяни Анатоліївни у приміщенні цього суду 01 жовтня 2020 року, повний текст якої складений того ж дня, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Миколаївської міської ради, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Денисова Ольга Олександрівна, про визнання заповіту недійсним,

в с т а н о в и л а :

В березні 2019 р. ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє ОСОБА_1 як законний представник неповнолітньої доньки, про визнання заповіту недійсним.

Позов мотивовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4 . Після його смерті стало відомо, що 04 липня 2017 р. ОСОБА_4 склав заповіт, відповідно до якого належну йому кімнату в гуртожитку АДРЕСА_1 заповів неповнолітній ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в інтересах якої мати останньої ОСОБА_1 звернулась із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Позивачка вважає, що зазначений заповіт підписано не ОСОБА_4 , а іншою особою, що вбачається із явних ознак підпису на заповіті, зробленого від імені ОСОБА_4 . Останній не мав хвороб, чи інших вад, які б перешкоджали йому самостійно писати, він пересувався без сторонньої допомоги, обслуговував себе. Крім того, позивачка вказувала, що наявні дані щодо незадовільного психічного стану ОСОБА_4 до, після і на час складання оспорюваного заповіту, що підтверджується його медичною документацією, перебуванням на обліку у лікаря.

Посилаючись на вказане ОСОБА_3 просила визнати недійсним заповіт, складений від імені ОСОБА_4 , посвідчений 04 липня 2018 р. приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Денисовою О.О., зареєстрований в реєстрі за № 4207.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 12 березня 2020 р. задоволено клопотання представника позивача, призначено по справі судову почеркознавчу експертизу для вирішення питання, чи належить підпис на оспорюваному заповіті ОСОБА_4 чи іншій особі.

На вказану ухвалу ОСОБА_1 було подано апеляційну скаргу, яка постановою Миколаївського апеляційного суду від 29 квітня 2020 р. залишена без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишена без змін.

У липні 2020 р. представником ОСОБА_3 - Бєліком С.В. подано клопотання про витребування доказів, а саме:

1. Витребувати від Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради наступні документи:

- протокол №2 загальних зборів учасників ТОВ «АВТОХАУЗ» від 27 червня 2018 р. та відповідному статуті;

- протокол №3 загальних зборів учасників ТОВ «АКВА МАРИН» від 27 червня 2018 р. та відповідному статуті;

- протокол №11 загальних зборів учасників ТОВ «СЕРВІС ЦЕНТР» від 12 квітня 2017 р. та відповідному статуті;

- акт приймання-передачі та оцінки майна від 27 серпня 2003 р.;

- протокол загальних зборів №1 від 27серпня 2003 р.;

- статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 27 серпня 2003 р., зареєстрований 01 вересня 2003 р. №17043;

- протокол загальних зборів №2 від 09 жовтня 2003 р.;

- протокол загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р.;

- статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р., зареєстрований 16 листопада 2006 р. №1004150.

2. Витребувати від ТОВ «АВТОХАУЗ» оригінали наступних документів:

- протокол №2 загальних зборів учасників ТОВ «АВТОХАУЗ» від 27 червня 2018 р. та відповідний статут (зміни до статуту);

- акт приймання-передачі та оцінки майна від 27 серпня 2003 р.;

- статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 27 серпня 2003 р., зареєстрований 01 вересня 2003 р. №17043;

- протокол загальних зборів №2 від 09 жовтня 2003 р.;

- протокол загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р.;

- статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р., зареєстрований 16листопада 2006 р. №1004150.

3. Витребувати від ТОВ «АКВА МАРИН» оригінал протоколу №3 загальних зборів учасників ТОВ «АКВА МАРИН» від 27 червня 2018 р. та відповідний статут (зміни до статуту).

Представник відповідача адвокат Сидоренко Т.В. в судовому засіданні проти задоволення клопотання Бєліка С.В. про витребування доказів заперечувала, посилаючись на те, що воно подане з порушенням вимог ч.5 ст. 49 ЦПК України, а саме - відсутні докази направлення відповідачу копії вказаного клопотання. Крім того зазначала, що документи, які просить витребувати представник позивача, стосуються іншого періоду часу ніж той, про який зазначає експерт в своєму клопотанні.

Треті особи до судового засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись вчасно належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Ухвалою Заводського районного суду м. Миколаєва від 01 жовтня 2020 р. клопотання

Бєліка С.В. задоволено в повному обсязі.

Витребувано від Центру надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради наступні документи: протокол №2 загальних зборів учасників ТОВ «АВТОХАУЗ» від 27 червня 2018 р. та відповідний статут; протокол №3 загальних зборів учасників ТОВ «АКВА МАРИН» від 27 червня 2018 р. та відповідний статут; протокол №11 загальних зборів учасників ТОВ «СЕРВІС ЦЕНТР» від 12 квітня 2017 р. та відповідний статут; акт приймання-передачі та оцінки майна від 27 серпня 2003 р.; протокол загальних зборів №1 від 27 серпня 2003 р.; статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 27 серпня 2003 р., зареєстрований 01 вересня 2003 р. №17043; протокол загальних зборів №2 від 09 жовтня 2003 р.; протокол загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р.; статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р., зареєстрований 16 листопада 2006 р. №1004150.

Витребувано від ТОВ «АВТОХАУЗ» оригінали наступних документів: протокол №2 загальних зборів учасників ТОВ «АВТОХАУЗ» від 27 червня 2018 р. та відповідний статут (зміни до статуту); акт приймання-передачі та оцінки майна від 27 серпня 2003 р.; статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 27 серпня 2003 р., зареєстрований 01 вересня 2003 р. №17043; протокол загальних зборів №2 від 09 жовтня 2003 р.; протокол загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р.; статут ТОВ «АВТОХАУЗ», затверджений протоколом загальних зборів №1 від 14 листопада 2006 р., зареєстрований 16 листопада 2006 р. №1004150.

Витребувано від ТОВ «АКВА МАРИН» оригінал протоколу №3 загальних зборів учасників ТОВ «АКВА МАРИН» від 27 червня 2018 р. та відповідний статут (зміни до статуту).

Ухвала суду мотивована тим, що клопотання представника позивача Бєліка С.В. необхідно задовольнити, оскільки документи, які він просить витребувати, необхідні експерту для надання висновку за результатами проведення судової почеркознавчої (посмертної) експертизи, а іншим шляхом вказані документи надати позивач не має можливості.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 вказує, що ухвала суду є незаконною та необґрунтованою, постановленою з порушенням норм процесуального та матеріального права, оскільки судом належним чином не обґрунтовані підстави для забезпечення доказів, одним із способів чого є витребування доказів, задоволене судом клопотання не відповідає вимогам статті 84 ЦПК України, воно не направлялось учасникам справи, витребувані судом докази не можуть вважатися належними для проведення посмертної почеркознавчої експертизи підпису та почерку ОСОБА_4 на заповіті, посвідченому 04 липня 2017 року, а тому просить ухвалу суду скасувати та ухвалити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання про витребування доказів.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційне провадження підлягає закриттю із таких підстав.

За змістом статті 129 Конституції України основною із засад судочинства є, в тому числі й забезпечення права на апеляційний перегляд справи.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 11 грудня 2007 року № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини й громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, якими врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до частини 2 статті 352 ЦПК України ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 цього Кодексу.

У частині 1 статті 353 ЦПК України передбачено перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку окремо від рішення суду. У цьому переліку відсутня така ухвала як ухвала про витребування доказів.

Отже, ухвала суду першої інстанції про витребування доказів не може бути оскаржена в апеляційному порядку до ухвалення рішення суду по суті спору й окремо від цього рішення.

Заперечення на ухвали, що не підлягають оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду (частина 2 статті 353 ЦПК України).

Цей припис згідно з позицією Конституційного Суду України слід розуміти так, що будь-яка ухвала суду підлягає перегляду в апеляційному порядку самостійно або разом з рішенням суду (абзац п`ятий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2010 року № 3-рп/2010).

Ухвала про витребування доказів постановлена до ухвалення рішення суду по суті спору, а тому заперечення на цю ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, можливо включити до апеляційної скарги на рішення суду, ухвалене у цій справі.

Аналогічні правові висновки щодо порядку оскарження окремо від рішення суду по суті спору ухвал суду першої інстанції висловлено Великою Палатою Верховного Суду в ухвалах від 13 червня 2018 року у справі № 522/14750/16-ц (провадження № 14-205цс18), від 13 червня 2018 року у справі № 761/6099/15-ц (провадження № 14-184цс18), від 04 липня 2018 року у справі № 623/3792/15-ц (провадження № 14-259цс18).

Також подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у справі № 761/29385/17 (провадження № 61-48680св18).

Відповідно до пункту 4 частини 5 статті 357 ЦПК України апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції, якщо скаргу подано на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення.

За результатами системного аналізу статей 255, 362, 374 ЦПК України встановлено, що у випадку прийняття до розгляду апеляційної скарги на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, апеляційний суд має постановити ухвалу про закриття апеляційного провадження у справі за такою скаргою.

Оскільки при вирішенні питання про відкриття апеляційного провадження не було враховано, що ухвала суду першої інстанції від 01 жовтня 2020 року про витребування доказів відповідно до статті 353 ЦПК України не може бути оскаржена окремо від рішення суду, тоді як рішення по справі судом не прийнято, апеляційне провадження необхідне закрити.

При цьому, крім іншого, апеляційний суд враховує, що ухвала про витребування доказів не перешкоджає подальшому провадженню у справі (не є остаточним рішенням), а тому особа має право включити до апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції заперечення на вказану ухвалу.

Керуючись статтями 255, 362, 367, 368, 374, 381, 382 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Закрити апеляційне провадження, відкрите за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , яка діє в інтересах неповнолітньої ОСОБА_2 , на ухвалу Заводського районного суду міста Миколаєва від 01 жовтня 2020 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 , в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: служба у справах дітей Миколаївської міської ради, приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу Денисова Ольга Олександрівна, про визнання заповіту недійсним.

Ухвала набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Т.М. Базовкіна

Судді: Л.М. Царюк

Ж.М. Яворська

_____________________________________________

Повний текст ухвали складений 03 листопада 2020 року