Справа № 487/4920/19
Провадження № 2/487/318/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2020 року м. Миколаїв

Cуддя Заводського районного суду м. Миколаєва Карташева Т.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 , в якому просила визнати за нею право власності на Ѕ частину житлового будинку АДРЕСА_1 , визнати за нею право власності на Ѕ частину земельної ділянки, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 14.08.2019 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

Після відкриття провадження у справі позивач ОСОБА_1 подала до суду заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Подана заява обґрунтована тим що, ОСОБА_2 отримав у спадщину 1/5 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, майно, яке було успадковано, було не придатне для проживання сім`ї, у зв`язку з чим вона з відповідачем побудували новий двоповерховий житловий будинок. Право власності на збудований будинок було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу згоди щодо поділу спільного майна сторони не дійшли. Окрім цього, позивач вказала, що відповідач останнім часовим виказує бажання продати спірний будинок, у зв`язку з чим вважає, що відчуження майна унеможливить виконання рішення суду та порушить її права, оскільки має намір продовжити проживати у спірному будинку.

Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що заява про забезпечення позову підлягає задоволенню з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (ч. 1 ст. 153 ЦПК України).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно з роз`ясненнями п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача (який може сховати майно, продати знищити або знецінити його), що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який за час розгляду справи може приховати майно, продати, знищити чи знецінити його тощо.

Підставою забезпечення позову є обґрунтоване припущення заявника, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Тобто, забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних з ним інших осіб з метою забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника). Зазначені обмеження встановлюються ухвалою суду, вони діють до заміни судом виду забезпечення позову або скасування заходів забезпечення позову.

Отже, вжиття заходів забезпечення позову має бути співмірними з заявленими позовними вимогами.

Судом встановлено, що між сторонами існує спір щодо визнання спірного житлового будинку об`єктом спільної сумісної власності подружжя.

Звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, позивач вказала, що ОСОБА_2 отримав у спадщину 1/5 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . Проте, майно, яке відповідач отримав у спадщину, було непридатне для проживання сім`ї, і тому вони з відповідачем побудували новий двоповерховий житловий будинок. Право власності на збудований будинок було зареєстровано за відповідачем ОСОБА_2 . Після розірвання шлюбу згоди щодо поділу спільного майна сторони не дійшли. Окрім цього, позивач зазначила, що відповідач має намір відчужити спірний будинок, у зв`язку з чим вважає, що продаж будинку унеможливить виконання рішення суду щодо поділу майна та порушити її права, оскільки має намір продовжити проживати у спірному будинку.

Викладені обставини, враховуючи положення ст.151 ЦПК України, є достатніми для обґрунтованого припущення позивача, що невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі його задоволення.

При цьому варто врахувати, що підтвердити за допомогою реально існуючих доказів подію, яка ймовірно настане або може настати в майбутньому, фактично неможливо, а тому наявність чи відсутність підстав для забезпечення позову оцінюються судом в залежності від кожного конкретного випадку, з урахуванням фактичних обставин справи і змісту позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 150 ЦПК України, позов забезпечується шляхом накладення арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Суд приходить до висновку про необхідність забезпечення позову ОСОБА_1 шляхом накладення арешту на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Даний спосіб забезпечення позову відповідає заявленим вимогам, є необхідним і достатнім для забезпечення виконання можливого судового рішення.

Керуючись ст.149-153, 157, 353-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Накласти арешт на житловий будинок АДРЕСА_1 .

Копію ухвали для негайного виконання направити до Департаменту надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, а сторонам - до відома.

Ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її скарження.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її отримання.

Суддя Т.А.Карташева