Провадження № 2/234/3665/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року м. Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області у складі головуючого судді Заборського В.О., за участю секретаря судового засідання Антонюка Д.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позовні вимоги мотивує тим, що вона з 01.01.2003 р. по 19.05.2017 р. працювала оператором при черговому по станції виробничого підрозділу «Станція Іловайськ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом від 16.05.2017 р. її було звільнено за згодою сторін з 19.05.2017 р., але з березня 2017 р. відповідач припинив виплачувати їй заробітну плату, хоча і продовжував її нараховувати. Станом на 19.05.2017 р. розмір нарахованої, але не виплаченої їй заробітної плати за період з 01.03.2017 р. по 19.05.2017 р. становить 11338,71 грн. Просила стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з 01.03.2017 р. по 19.05.2017 р. у сумі 11338,71 грн. з утримання з цієї суми передбачених законом податків та зборів, та компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв`язку із порушенням термінів її виплати у сумі 2855,63 грн. без утримання із цієї суми передбачених законом податків та зборів.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 в судове засідання не з`явились, надіслали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив справу розглядати у його відсутність, у відзиві на позовну заяву зазначив, що позивач працював у виробничому підрозділі «Станція Іловайськ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця». Територіально зазначений підрозділ знаходиться на непідконтрольній українській владі території у м. Іловайськ. З 16.03.2017 р. у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» та виробничих підрозділів підпорядкованої дирекції, викликаних припиненням переміщення вантажу через лінію зіткнення у межах Донецької та Луганської областей шляхами залізничного та автомобільного сполучень, відповідно до рішення РНБО від 15.03.2017 р. «Про невідкладні додаткові заходи із протидії гібридним загрозам національній безпеці України, нарахування заробітної плати було припинено. Наслідком вказаного рішення є відсутність зв`язку із виробничими підрозділами структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Укрзалізниця», а також передачі з непідконтрольної території первинних документів. За першу половину березня 2017 р. позивачу був нарахований аванс в сумі 2081,92 грн., який вона отримав в касі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» Інша заборгованість перед позивачем із заробітної плати відсутня. Форма довідки, яка надана позивачем, не містить необхідних реквізитів, а тому не може бути належним доказом. Крім того, 17.03.2017 р. адміністративна будівля Донецької дирекції залізничних перевезень була захоплена невідомими особами, внаслідок цього відповідач втратив контроль над структурним підрозділом і його діяльністю. У Науково- правовому висновку Торгово промислової палати України від 16.01.2018 р. встановлено, що порушення норм трудового законодавства стосовно працівників структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця» виникли через форс мажорні обставини, а тому відповідач звільнений від відповідальності за невиконання обов`язків, передбачених законодавством про працю. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі.

Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що з 01.01.2003 р. позивач працювала оператором при черговому по станції виробничого підрозділу «Станція Іловайськ» структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця». Наказом від 16.05.2017 р. її було звільнено за згодою сторін з 19.05.2017 р, що підтверджується копією трудової книжки ОСОБА_1 . Запис про звільнення в трудовій книжці зроблений на підставі наказу від 16.05.2017 р. № 347/ДН-ос, засвідчений підписом начальника відділу кадрів Малої Н.О. та печаткою відділу кадрів Донецької структурного підрозділу дирекції залізничних перевезень ПАТ «Укрзалізниця».

Позивач звернулась з позовною заявою до АТ «Українська залізниця» (юридична адреса: 03680, м. Київ, вул. Тверська, буд. 5, ).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 31.10.2018 року № 938, змінено тип публічного акціонерного товариства «Українська залізниця» з публічного на приватне та перейменованого його в акціонерне товариство «Українська залізниця», .

Факт перебування у трудових відносинах позивача з відповідачем та факт звільнення позивача за п.1 ст.40 КЗпП України відповідач не оспорює.

Позивачем, на підтвердження не виплаченої заробітної плати, надані суду розрахункові листи (табуляграми) за період з березня по травень 2017 року, видані ВП ДС Іловайськ СП «ДДЗП» філії Донецька залізниця ПАТ «Українська залізниця» (), в яких зазначені суми нарахованої позивачу заробітної плати до виплати.

Так, згідно розрахунків заробітної плати за березень 2017 року позивачу нараховано 4430,93 грн., сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкового внеску та іншого 3523,39 грн.; за квітень 2017 року 1350,78 грн., сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкового внеску та іншого 1074,12 грн.; за травень 2017 року 5557 грн., сума до виплати після утримання податку з доходів, профспілкового внеску та іншого 4418,84 грн.

Ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» встановлено, що працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, тобто при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Положеннями ст.ст. 115, 116 КЗпП України встановлено, що відсутність заборгованості перед позивачем має довести саме роботодавець.

Як видно з довідки про доходи від 03.12.2020 р., наданої в.о. начальника структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», позивачу була нарахована заробітна плата за першу половину березня 2017 р. у сумі 2081,92 грн., яку вона отримала 18.07.2017 р. в касі структурного підрозділу «Донецька дирекція залізничних перевезень» регіональної філії «Донецька залізниця» АТ «Українська залізниця», що підтверджується його підписом у відомості на виплату грошей № 27 за березень 2017 р., а за період з квітня по травень 2017 р. заробітна плата не нараховувалась через відсутність первинних документів, а тому заборгованість по заробітній платі позивача ОСОБА_1 за період березень - травень 2017 р. відсутня.

Проте, з доводами відповідача щодо неможливості з`ясувати наявність або відсутність заборгованості перед позивачем через відсутність первинних документів, суд не погоджується виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 94 КЗпП України, ст. 1 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці", заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку за трудовим договором роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства.

Частиною 2 ст. 30 Закону України від 24 березня 1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці"встановлений обов`язок роботодавця забезпечити достовірний облік виконуваної працівником роботи і бухгалтерський облік витрат на оплату праці у встановленому порядку.

Згідно із ст. 8 Закону України від 16 липня 1999 року № 996-XIV "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", питання організації бухгалтерського обліку на підприємстві належать до компетенції його власника (власників) або уповноваженого органу (посадової особи) відповідно до законодавства та установчих документів. Відповідальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе власник (власники) або уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством відповідно до законодавства та установчих документів.

Отже, враховуючи, що трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства або уповноваженим ним органом, за якою власник підприємства або уповноважений ним орган зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату (частина перша статті 21 КЗпП України), що обов`язок організувати бухгалтерський облік на підприємстві покладено на власника або уповноважений ним орган, саме відповідач має довести, що він виплатив позивачу заробітну плату.

Також суд звертає увагу на те, що у відповідності із правовим висновком Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, який викладений у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 243/5469/17, відомості щодо виплати заробітної плати не обмежуються лише первинною документацією працедавця. Таким чином, відсутність у відповідача первинної документації не є підставою для не нарахування та не виплати позивачу заробітної плати.

Крім того, з науково - правового висновку Торгово промислової палати України щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс - мажорних обставин (обставин непереборної сили) від 16.01.2018 року № 126/2/21-10.2, який складений на замовлення ПАТ "Укрзалізниця", встановлено, що:

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 688-Н від 13.05.2017 року "Про формування робочої комісії з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку працівників структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" створена робоча комісія з працівників регіональної філії "Донецька залізниця" до моменту закінчення скорочення штату працівників Донецької дирекції залізничних перевезень з метою опрацювання документів вказаної дирекції, повноти утримань та перерахування податків і зборів, формування документів обліку та розрахунку заробітної плати, відображення господарських операцій в фінансовій звітності та з інших питань фінансової діяльності;

- наказом регіональної філії "Донецька залізниця" № 899-Н від 26.06.2017 року "Про введення в дію Порядку остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганської дирекції залізничних перевезень" уведено в дію Порядок остаточного розрахунку працівників структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень", яким враховується нестандартна ситуація та особливості роботи регіональної філії "Донецька залізниця", оскільки частина структурних підрозділів та працівників знаходяться на тимчасово неконтрольованій Україною території, а виплата здійснюється на контрольованій території України регіональною філією "Донецька залізниця" через каси структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень" за місцем їх знаходження (м. Лиман) та регламентується здійснення проведення остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів відповідної дирекції робочими комісіями з опрацювання первинних документів щодо остаточного розрахунку з працівниками структурних підрозділів "Донецька дирекція залізничних перевезень" та "Луганська дирекція залізничних перевезень". (а.с. 32-36)

Проте, станом на час розгляду справи відповідач не надав доказів, які б спростовували відомості щодо нарахованої позивачу заробітної плати за період з березня 2017 року по липень 2017 року, зазначені в розрахунках заробітної плати, які позивачем надані до суду. Крім того, відомості, зазначені у розрахунках заробітної плати за березень - липень 2017 року узгоджуються з іншими доказами по справі.

Так, наказом начальника структурного підрозділу "Донецька дирекція залізничних перевезень" регіональної філії "Донецька залізниця" ПАТ "Укрзалізниця" від 17.03.2017 року №236/ДНД, який надано суду відповідачем, підтверджується, що у зв`язку із відсутністю організаційних та технічних умов для здійснення господарської діяльності, викликаних перекриттям усіх залізничних колій, що ведуть до лінії розмежування з непідконтрольною українській владі територією, встановлено початок простою з 20 березня 2017 року для всіх працівників виробничих підрозділів дирекції; на час простою встановлено щоденний режим роботи згідно діючих Правил внутрішнього трудового розпорядку та зобов`язано всіх працівників, які знаходяться на простої, з`являтися на свої робочі місця, актові зали, кабінети технічного навчання; зобов`язано працівників, які знаходяться на простої, розписуватися на початку та наприкінці робочого дня в "Журналі обліку приходу-уходу працівників, які знаходяться на простої"; на весь період простою працівникам в табелі обліку використання робочого часу проставляти літерний код "П"; оплату за час простою не з вини працівників провести з розрахунку 2/3 тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу) за весь час простою згідно графіку роботи.

Зазначений наказ про встановлення простою відповідає вимогам ст. 113 КЗпП України, згідно якої час простою не з вини працівника оплачується з розрахунку не нижче від двох третин тарифної ставки встановленого працівникові розряду (окладу).

Відповідно до наданих позивачем розрахунків заробітної плати в період з березня 2017 року по липень 2017 року йому здійснювалося нарахування саме за простой.

Частиною четвертої статті 97 КЗпП України, ст. 22 Закону України від 24.03.1995 року № 108/95-ВР "Про оплату праці" встановлено, що власник або уповноважений ним орган чи фізична особа не має права в односторонньому порядку приймати рішення з питань оплати праці, що погіршують умови, встановлені законодавством, угодами, колективними договорами.

Враховуючи, що в період встановленого регіональною філією "Донецька залізниця" простою позивач на виконання наказу виходив на своє робоче місце до дня звільнення (вказані обставини відповідачем спростовані не були), на день його звільнення наказ про встановлення простою скасовано не було, у відповідача відсутні були підстави не здійснювати позивачу оплату за час простою.

Крім того, відповідно до індивідуальних відомостей про застраховану особу ОСОБА_1 за формою ОК-5, яка була витребувана ухвалою суду від 25.09.2020 р. із Управління Пенсійного фонду України в м. Краматорську Донецької області, позивачу ОСОБА_1 за березень 2017 р. була нарахована сума заробітку для нарахування пенсії, у сумі 4430,93 грн., що відповідає розміру нарахованої заробітної плати за цей місяць, зазначеному в табуляграмі за березень 2017 року, які подані позивачем на підтвердження заявлених позовних вимог, з квітня по травень 2017 року нарахування відсутні.

Таким чином, сума заборгованості по заробітній платі позивача ОСОБА_1 за період з ІІ половини березня 2017 року по 19.05.2017 року становить 9256,79 грн. (нарахована сума), яка складається з таких сум:

-оскільки всього за березень 2017 р. була нарахована заробітна плата у сумі 4430,93 грн., а за І половину березня 2017 р. була нарахована заробітна плата у сумі 2081,92 грн., нарахований залишок за ІІ половину березня 2017 р. становить 4430,93 грн. 2081,92 грн.=2349,01 грн., сума до виплати (3523,39 грн. 1655,50 грн. (отримана позивачем) = 1867,89 грн.;

-за квітень 2017 року - нараховано 1350,78 грн., сума до виплати 1074,12 грн.;

-за травень 2017 року - нараховано 5557 грн., сума до виплати 4418,84 грн.

Доводи відповідача про те, що науково-правовий висновок Торгово-промислової палати України №126/2/21-10.2 від 16.01.2018 року є підставою для звільнення від виплати заборгованості по заробітній платі, не ґрунтуються на законі.

Дійсно, 16 січня 2018 року ПАТ "Укрзалізниця"надано Науково-правовий висновок №126/2/21-10.2 щодо унеможливлення виконання обов`язків, передбачених законодавством України про працю при вивільненні працівників, спричиненого впливом дії форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили), згідно якого вина ПАТ "Укрзалізниця" в невиплаті належних працівникові сум при звільненні відсутня.

В той же час форс-мажорні обставини, про існування яких йдеться у висновку, свідчать про відсутність вини підприємства в затримці виплати належних сум у строки, визначені статтею 116 КЗпП України, як підстави для звільнення підприємства від відповідальності, передбаченої ст.117 КЗпП України. Проте жодним нормативним актом про працю не передбачено звільнення роботодавця від виплати заборгованості по заробітній платі.

Закон України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" не скасовує обов`язків роботодавця, визначених ст. 47, ст. 116 КЗпП України, та не передбачає особливостей щодо строків розрахунку при звільненні, встановлених ст. 116 КЗпП України.

Законом України від 02.09.2014 року № 1669-VII "Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції" встановлено, що єдиним належним та достатнім документом, що підтверджує настання обставин непереборної сили (форс-мажору), що мали місце на території проведення антитерористичної операції, як підстави для звільнення від відповідальності за невиконання (неналежного виконання) зобов`язань, є сертифікат Торгово-промислової палати України.

Проте, заробітна плата, в тому числі оплата за час простою (ст. 113 КЗпП), компенсація за невикористану відпустку (ст. 83 КЗпП), вихідна допомога при звільненні (статті 44 КЗпП України) не є відповідальністю за порушення строків виплати заробітної плати.

Таким чином, позивачем доведена сума заборгованості заробітної плати за період з 16.03.2017 року по 19.05.2017 року в розмірі 9256,79 грн., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Як зазначено в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення.

Тобто, при виплаті позивачу заборгованості по заробітній платі в розмірі 9256,79 грн., відповідач зобов`язаний утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Що стосується позовної вимоги про стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати, то з цього приводу суд зазначає наступне.

Відповідно до Закону України "Про оплату праці", компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством.

Статтею 1 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" встановлено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

На підставі ст. ст. 1,2,3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, в тому числі заробітна плата. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Позивач просить стягнути компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати з березня по липень 2017 року станом на липень 2020 року (розрахунок приведений в позовній заяві).

Вимога позивача про стягнення компенсації втрати частини доходу у зв`язку із порушенням строків їх виплати є обґрунтованими, але, перевіривши розрахунок, з урахуванням сум заробітної плати, які підлягають стягненню з відповідача, суд не може погодитись з розрахунком компенсації, зробленим позивачем, оскільки за березень 2017 р. потрібно вираховувати компенсацію з суми, яка була виплачена з порушенням строків, а саме із суми 1867, 89 грн.

З наданих позивачем розрахунків заробітної плати вбачається, що заробітна плата до виплати (після утримання податків і обов`язкових платежів) становить: за березень 2017 року 3523,39 грн. з них (1867,89 грн. не виплачено, 1655,5 грн. виплачено 18.07.2017 р.), за квітень 2017 року 1074,12 грн., за травень 2017 року 4418,84 грн.

Таким чином, компенсація втрати частини доходу складає:

1)за березень 2017 року = 1867,89 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за березень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів, з врахуванням вже виплаченої суми заборгованості) * індекс інфляції за період квітень 2017 року-серпень 2020 року = 455,73 грн.;

2) за квітень 2017 року = 1074,12 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за квітень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів) * індекс інфляції за період травень 2017 року- серпень 2020 року = 250,24 грн.;

3) за травень 2017 року = 4418,84 грн. (сума нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за травень 2017 року (після утримання податків і обов`язкових платежів)*індекс інфляції за період червень 2017 року- серпень 2020 року = 959,59 грн.

Загальна сума компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків їх виплати з березня по травень 2017 року становить 1665,56 грн., і саме ця сума підлягає стягненню з відповідача.

Зазначена сума підлягає виплаті позивачу за вирахуванням з цієї суми податку з доходів фізичних осіб та інших обов`язкових платежів, що відповідно до статей 14.1.180, 18, 162.1.3, 168 Податкового кодексу України є обов`язком податкового агента, яким є відповідач.

Відповідно до п. 2 частини 1 ст. 430 ЦПК України, у справах про присудження працівникові виплати заробітної плати суд допускає негайне виконання рішень, але не більше ніж за один місяць, у зв`язку з чим, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі за один місяць, а саме за березень 2017 року у сумі 1867,89 грн. без утримання відповідних податків та зборів.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною 6 цієї статті передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються всі судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви майнового характеру фізичною особою справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Законом України «Про Державнийбюджет на 2020 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 2102 грн.

Таким чином, при зверненні до суду позивач повинна була сплатити судовий збір в розмір 840,8 грн.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог у сумі 647,4 грн.

Керуючись ст. ст. 12-13, 76 -79, 81, 141, 259, 263-265, 273, 430 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Акціонерного товариства «Українська залізниця» про стягнення заборгованості по заробітній платі та компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків їх виплати - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованість по заробітній платі з березня по травень 2017 р. у сумі 9256,79 грн. (дев`ять тисяч двісті п`ятдесят шість гривень 79 коп.)

Зобов`язати Акціонерне товариство «Українська залізниця» при виплаті ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, утримати з цієї суми податки та інші обов`язкові платежі.

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , суму компенсації за втрату частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати у сумі 1665,56 грн. (одна тисяча шістсот шістдесят п`ять гривень 56 коп.)

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , заборгованості по заробітній платі за один місяць - березень 2017 року у розмірі 1867,89 грн. (одна тисяча вісімсот шістдесят сім гривень гривень 89 коп.)

Стягнути з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь держави судовий збір у розмірі 647,4 грн. (шістсот сорок сім гривень 40 копійок).

У задоволенні іншої частини вимог - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Донецького апеляційного суду через Краматорський міський суд Донецької області (Перехідні положення п.п. 15.5, 15), протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Краматорського міського суду В. О. Заборський