Дата документу 28.12.2020 Справа № 331/4741/20
Запорізький апеляційний суд
Єдиний унікальний № 331/4741/20 Головуючий у 1-й інстанції: Світлицька В. М.
Провадження №22-ц/807/4155/20 Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого, судді-доповідача суддів: Подліянової Г.С., Гончар М.С., Маловічко С.В.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Кредитної спілки «Хортиця» на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року про передачу на розгляд за територіальною юрисдикцією (підсудністю) справи за позовом Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

В грудні 2020 року Кредитна спілка «Хортиця» звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 15 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Хортиця» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №67, відповідно до п.1.1. якого, Кредитор зобов`язується в строк до 15.04.2008 видати Позичальнику кредит в розмірі 3030,00 грн строком на 12 місяців, а Позичальник зобов`язується прийняти суму, додержуючись умов цього Договору, сплачувати проценти за користування кредитом та погасити свою заборгованість перед Кредитором у строки, передбачені цим Договором.

Кредитна спілка «Хортиця» свої зобов`язання виконала та надала ОСОБА_1 кредит у сумі 3030,00 грн, що підтверджується видатковим касовим ордером №212 від 15 квітня 2008 року.

У зв`язку з неналежним виконанням ОСОБА_1 своїх зобов`язань за кредитом, рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 02 березня 2010 року позов Кредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення суми боргу за кредитним договором задоволено та стягнуто суму боргу за кредитним договором в розмірі 22601,65 грн, в тому числі суму боргу за тілом кредиту в розмірі 3030,00 грн.

Зазначене рішення набрало законної сили 04 квітня 2010 року, примусово виконувалося впродовж тривалого часу частковими платежами та в повному обсязі виконане не було.

За таких обставин, наявні підстави для стягнення з ОСОБА_1 процентів згідно п. 2.3. Договору кредиту за період з 09.12.2017 по 09.12.2020 та інфляційних втрат.

Керуючись п. 3.2. Договору кредиту №67 від 15.04.2008, за умовами якого виконання зобов`язання має бути здійснено за місцем розміщення Кредитора, та оскільки він знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , він звернувся з даним позовом до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя в порядку ч. 8 ст. 28 ЦПК України, оскільки місце виконання договору територіально відноситься до Олександрівського району м. Запоріжжя.

Із урахуванням зазначеного, Кредитна спілка «Хортиця», просила суд:

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Хортиця» проценти згідно з п.2.3. Договору кредиту за період з 09 грудня 2017 року по 09 грудня 2020 року у розмірі 6641,76 грн, інфляційні втрати за період з грудня 2017 року по жовтень 2020 року у розмірі 563, 14 грн, а разом 7204,90 грн.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Кредитної спілки «Хортиця» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн.

УхвалоюЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року цивільну справу за позовомКредитної спілки «Хортиця» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, передано на розгляд до Розівського районного суду Запорізькій області за зареєстрованим місцем проживання відповідача.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду першої інстанції, Кредитна спілка «Хортиця» подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права,просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Апеляційна скарга мотивована тим, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції не врахував, що згідно п.3.2. Договору кредиту №67 від 15 квітня 2008 року, встановлено місце виконання обов`язку позичальником за місцем розміщення кредитора. Тобто, Кредитна спілка «Хортиця» звернулась до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя з дотриманням положень ч.8 ст. 28 ЦПК України, відповідно до якої, позови, що виникають з договорів, у яких визначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Відзиву на апеляційну скаргу в порядку ст. 360 ЦПК України до суду не надходило.

Згідно з ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Пункт 9 ст. 353 ЦПК України передбачає передачу справи на розгляд іншого суду.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи викладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 374 ЦПК Україним суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженні у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ст. 379 ЦПК України підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважає встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам в повній мірі не відповідає.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив з того, що з договору кредиту №67 від 15.04.2008 вбачається, що в ньому безпосередньо не вказано місце виконання договору, а в п. 4 Договору вказано лише місцезнаходження КС «Хортиця» на момент виконання зобов`язання, що не можна вважати визначеням місця виконання зобов`язань, узгодженого сторонами, тому положення ч.8 ст. 28 ЦПК України не можуть бути застосовані в даному випадку та справа підлягає направленню за підсудністю за місцем проживання відповідача.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується, оскільки він не відповідає вимогам закону і фактичним обставиним справи.

Судом встановлено, що 15 квітня 2008 року між Кредитною спілкою «Хортиця» та ОСОБА_1 було укладено Договір кредиту №67, відповідно до п. 1.1. якого, Кредитор зобов`язується в строк до 15.04.2008 видати Позичальнику кредит у розмірі 3030,00 грн, що становить згідно офіційного курсу Національного банку України в доларах США на 15.04.2008 - 600 доларів США строком на 12 місяців, а Позичальник зобов`язується прийняти суму, додержуючись умов цього Договору, сплачувати проценти за користування кредитом та погасити свою заборгованість перед Кредитором у строки, передбачені цим договором.

Відповідно до п. 3.2. Договору, при поверненні та сплаті грошових коштів, Позичальник зобов`язується виконати свої зобов`язання по місцю розміщення кредитора, в робочий час Кредитора: із дев`ятої години до сімнадцятої години, щоденно, крім суботи та неділі.

Відповідно до п.3.4. Договору, сторони зобов`язуються повідомити одна одну у разі зміни свого місцезнаходження (адреси) у триденний строк письмово.

В частині 4 Договору зазначені реквізити Кредитора: АДРЕСА_2 .

Договір позики - це один з видів зобов`язань, спрямованих на передачу майна.

Враховуючи, що договір - це взаємна угода сторін, тому в ньому містяться окремі положення, умови, визначаються права та обов`язки сторін. Сукупність вищезгаданих, погоджених сторонами умов і становить зміст договору.

Законодавче визначення договору позики є: "За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості" ч. 1 ст.1046 ЦК України.

В договорі позики можуть передбачатися місце і час повернення позики, особа, якій необхідно повернути позику. На договір позики розповсюджуються положення ЦК України про місце виконання грошового зобов`язання, передбачені ст. 532 ЦК України, згідно з якою, якщо місце виконання грошового зобов`язання не встановлене в договорі, виконання проводиться за місцем проживання кредитора (позикодавця), а якщо позикодавцем виступає юридична особа, - то за її місцезнаходженням на момент виникнення зобов`язання. Якщо кредитор (позикодавець) на момент виконання зобов`язання змінив місце проживання (місцезнаходження) і сповістив про це боржника (позичальника), зобов`язання виконується за новим місцем проживання (місцезнаходженням) кредитора (позикодавця) з віднесенням на кредитора всіх витрат, пов`язаних із зміною місця виконання.

Відповідно до Змін до Статуту Кредитної спілки «Хортиця», зареєстрованого виконавчим комітетом Запорізької міської ради 23.09.2004, затверджені рішенням Загальних зборів КС «Хортиця» протоколом №7 від 19.05.2007, юридична адреса кредитної спілки: АДРЕСА_2 . (а.с. 23-24) , що знаходиться в межах Олександрівського району міста Запоріжжя, а тому висновок суду першої інстанції про те, що сторони безпосередньо не визначили місце виконання договору не відповідає нормам цивільного права та умовам договору позики, на які посилався позивач при зверненні до суду з позовом.

При зверненні до суду КС «Хортиця» в заяві обґрунтовував своє звернення саме до Жовтневого районного суду м. Запоріжжя альтернативною підсудністю, передбаченою ч. 8 ст. 28 ЦПК України.

Положення про підсудність справ врегульовано у главі 2 розділу I ЦПК України.

Згідно з нормами процесуального закону завданням інституту підсудності є розподіл цивільних справ між судами загальної юрисдикції для більш швидкого і правильного розгляду і вирішення справи, найбільш ефективного захисту прав, свобод та інтересів суб`єктів права.

Дотримання судами процесуальних норм інституту підсудності є вимогою ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яке гарантує, що кожен при вирішенні спору щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з ч.1 ст. 27 ЦПК України позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Позови до юридичних осіб пред`являються в суд за їхнім місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

У ст. 28 ЦПК України визначені правила альтернативної підсудності за вибором позивача. За правилами частини 8 цієї статті позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред`являтися також за місцем виконання цих договорів.

Суд першої інстанції передаючи справу до іншого суду не звернув уваги на те, що спірні правовідносини виникли з договору позики, в якому зазначено місце виконання цього договору, а тому відповідно до ч. 8 ст. 28 ЦПК України позовна заява за вибором позивача може бути також подана до суду за місцем виконання цього договору: АДРЕСА_1 , що за територіальною підсудністю відноситься до юрисдикції Жовтневого районного суду м. Запоріжжя.

За таких обставин висновки суду першої інстанції про передачу позовної заяви до іншого суду у зв`язку з належністю справи до територіальної юрисдикції іншого суду є помилковими.

З огляду на вищезазначене, висновки суду першої інстанції, що позовна заява підлягає передачі за підсудністю до Розівського районного суду Запорізької області є помилковими.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України однією із підстав для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм процесуального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

Отже, ухвала Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для подальшого розгляду.

Питання щодо розподілу судових витрат, пов`язаних з подачею апеляційної скарги підлягає вирішенню при розгляді справи по суті.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Хортиця» задовольнити.

УхвалуЖовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11 грудня 2020 року у цій справі скасувати, направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повна постанова складена 28 грудня 2020 року.

Головуючий, суддяСуддяСуддя
Подліянова Г.С.Гончар М.С.Маловічко С.В.