Справа № 446/701/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
30.01.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Михайлишин О.В.
позивача: ОСОБА_1
представника позивача: ОСОБА_2
третьої особи: ОСОБА_3
представника третьої особи: Манукян М.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кам`янка-Бузька цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ОТГ, третя особа ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно, -
позивач звернувся до суду з позовом та просить постановити рішення, яким за визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 3,03 га, що розташована на території Батятицької сільської ради, Кам`янка-Бузького району, Львівської області. У підтвердження заявлених вимог покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його бабця ОСОБА_4 , яка проживала за адресою АДРЕСА_1 . Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме на земельну ділянку площею 3,03га, що розташована на території Батятицької сільської ради, Кам`янка-Бузького району, Львівської області. 09 лютого 2000року ОСОБА_4 склала заповіт, згідно якого належну їй середню земельну частку площею 3,03 га вона заповіла своєму внукові ОСОБА_1 , у зв`язку з чим позивач являється єдиним спадкоємцем ОСОБА_4 . Однак, коли позивач звернувся із заявою до нотаріуса, йому було надане роз`яснення стосовно неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу на земельну ділянку (оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай), який було втрачено). Після звернення до Кам`янка-Бузької районної державної адміністрації позивачу видано сертифікат нового зразка від 07 грудня 2017 року, серія НОМЕР_1 . Просить суд позов задовольнити.
У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали заявлений позов в підстав наведених у позові, просили позов задовольнити.
Представник відповідача Кам`янка-Бузька міська рада у поданому відзиві просила проводити розгляд справи у відсутності представника за наявними матеріалами. Зазначили, що у покійної ОСОБА_4 наявний потенційний спадкоємець ОСОБА_5 , який здійснював поховання померлої та догляд за неї, проживав з нею в одному будинку без реєстації. В останнього наявні свідоцтво про смерть та оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай).
Представник третьої особи ОСОБА_5 адвокат Манукян М.А. подала суду письмові пояснення та в судовому засіданні проти задоволення представник та третя особа проти позову заперечили з тих підстав, що ОСОБА_3 доглядав за покійною мамою ОСОБА_4 , здійснив її поховання і фактично вступив в управління спадковим майном. Натомість позивач не проживав із померлою на момент смерті. Окрім цього, 08 лютого 1994 року згідно складеної померлою ОСОБА_6 заповіту, вбачається, що в разі смерті померлої усе майно успадкує її син ОСОБА_3 . Про існування заповіту на користь позивача нічого ОСОБА_3 не було відомо, незважаючи на постійне проживання із матір`ю до моменту смерті, а тому він ставить під обгрунтований сумнів правдивість та достовірність такого заповіту. Вважають, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем після смерті ОСОБА_6 , так як прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном і спадкової справи не було відкрито жодним іншим спадкоємцем, зокрема ОСОБА_1 . Третя особа зазначив, що оригінал сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну ділянку) серія ЛВ №089393 площею 3,03 га, що розташована на території Батятицької сільської ради, Кам`янка-Бузького району, Львівської області знаходився одразу після смерті ОСОБА_6 у нього, він безпосередньо вступив в управління такою земельною ділянкою та йому не зрозуміло, з яких причин ОСОБА_7 звертався для видачі сертифікату нового зразку у зв`язку із втратою оригіналу. Позивач не вступив в управління спадщиною після смерті ОСОБА_4 та не звернувся у шестимісячний термін до нотаріуса з метою відкриття спадкової справи за померлою ОСОБА_4 та спадкування за заповітом.
Свідок ОСОБА_8 в судовому засіданні показав, що йому відомо, що ОСОБА_4 складала заповіт на позивача на земельний пай взимку 2000 року, а перед тим складала заповіт на будинок. Покійна часто приходила до позивача, вона проживала одна в кінці села, а позивач біля сільської ради. Син ОСОБА_9 приїжджав до неї лише на вихідні.
Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні показала, що вона проживає через сад з позивачем, працювала поштаркою. Вона щомісяця бачила ОСОБА_11 Меланію, та їй розповідала, що заповіла пай ОСОБА_12 , оскільки в нього проблеми з здоров`ям, виховувався без батька, а будинок ОСОБА_13 Позивач часто провідував бабцю, бо вона жила одна, а коли та вже хворіла, біля неї був син третя особа.
Свідок ОСОБА_14 в судовому засіданні показала, що ОСОБА_15 її сусід, він був зразковим сином для ОСОБА_16 . Він щовихідних приїжджав до матері, допомагав по господарству, зробив ремонт, викопав криницю. За чотири роки до смерті Меланії постійно проживав з матір`ю. Позивач приходив до бабці рідко, в основному на свята.
Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні показала, що була сусідкою померлої ОСОБА_4 ОСОБА_18 щовихідних і навіть частіше приїжджав до матері, доглядав її, вів господарство. З 2001 року ОСОБА_4 мала проблеми із здоров`ям, виходила тільки на подвір`я. Свідок повідомляла третю особу, що слід переоформити земельну ділянку (пай), однак він повідомив, що не буде цього робити і нехай кошти за користування землею йдуть на потреби села. Позивач з мамою раз в місяць приходили провідувати бабцю.
Свідок ОСОБА_19 в судовому засіданні показала, що була близькою сусідкою ОСОБА_20 Її син ОСОБА_18 дуже часто приїжджав до матері, обробляв город, допомагав по господаству. ОСОБА_15 дуже рідко приходив до бабусі, хоча проживали в одному селі. ОСОБА_18 повідомляв їй, що віддає пай на розвиток села.
Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні показала, що була сусідкою ОСОБА_4 . Її син ОСОБА_18 проживав з матір`ю, оскільки та майже нікуди не виходила по стану здоров`я, хіба до церкви. Він постійно доглядав за мамою, робив ремонти, викопав криницю. Меланія казала, що все майно заповість Мількові. Позивач приходив раз в місяць, його мама- невістка покійної була в поганих стосунках з ОСОБА_4 .
Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, показання свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.
ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_4 , що підтверджується повторним свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .
ОСОБА_4 була бабцею позивача ОСОБА_1 , що встановлено рішенням Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 16.11.2018 року (справа № 446/657/18).
Згідно сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серія ЛВ № 089393 та сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЛВ № 0129282 ОСОБА_4 належало право на земельну частку (пай) розміром 3,03 га.
Дану середню земельну ділянку, згідно заповіту від 09 лютого 2000 року посвідченого секретарем виконкомому Батятицької сільської ради, ОСОБА_4 заповіла внукові ОСОБА_12 .
Третя особа ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був сином ОСОБА_4 , що стверджується повторним свідоцтвом про народження серії НОМЕР_3 .
08 лютого 1994 року, згідно складеного померлою ОСОБА_6 заповіту, посвідченого секретарем виконкомому Батятицької сільської ради, у разі смерті померлої усе майно успадкує її син ОСОБА_13 .
Згідно довідки Батятицького старостинського округу №1 Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області від 02.11.2018 року за № 851 разом із померлою ОСОБА_4 без реєстрації проживав її син ОСОБА_13 , який доглядав, здійснив ремонт, здійснив поховання і фактично вступив в управління спадковим майном.
ОСОБА_4 померла у 2002 році, тобто до прийняття ЦК України 2004 року.
Відповідно до пункту 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом.
Згідно роз`яснень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України Про практику справах про спадкування №7 від 30.05.2008 року, відносини регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом.
Враховуючи наведене, норми ЦК застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року.
Відповідно правовідносини щодо спадкування майна після померлої ОСОБА_4 регулюються нормами ЦК УРСР.
Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом.
Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця.
Згідно статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.
Частиною 2 ст. 549 ЦК УРСР зазначено, що вищевказані дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.
Частиною 1 ст.550 ЦК УРСР 1963 року строк для прийняття спадщини, встановлений ст.549 цього кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску строку поважними.
Цей строк може бути продовжений судом за заявою заінтересованої особи при доведеності поважності причин його пропуску. Якщо в указаний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд із цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.
Позивачем не надано суду докази, що він вступив в управління та володіння спадковим майном, у судовому засіданні ОСОБА_1 повідомив, що не звертався із заявою про продовження пропущеного строку для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки є інвалідом та юридично неграмотним та вважає, що має право на земельну ділянку, оскільки таке належить йому згідно заповіту.
Статтею 12 ЦПК України встановлено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
В силу ст. 13 ч. ч. 1, 2 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставні, не доведені та не підлягають задоволенню в повному обсязі.
Відмовляючи у задоволенні позову, суд не стягує із позивача судового збору, оскільки він звільнений від сплати такого на підставі ст. 5 ч. 1 п. 9 Закону України Про судовий збір як інвалід першої групи.
На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 12, 13, 77, 81, 90, 259-265, 268 ЦПК України, суд, -
У задоволенні позову позовом ОСОБА_1 до Кам`янка-Бузької міської ОТГ, третя особа ОСОБА_13 про визнання права власності на спадкове майно - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до підпункту 15.5 пункту 15 частини 1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, в редакції від 3 жовтня 2017 року, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області).

Повний текст рішення виготовлено 14.02.2020 року.

Суддя: І.А.Бакай

Оригінал рішення.