ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/6579/20
Провадження № 2/210/2440/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"29" грудня 2020 р.

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі головуючого судді Хлистуненко О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я,-

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що станом на 19.03.1997 року позивач перебував в трудових відносинах з Криворізьким державним гірничо-металургійним комбінатом «Криворіжсталь», правонаступником якого на даний час являється Публічне акціонерне товариство «АрселорМіттал Кривий Ріг». Того ж дня позивач перебував на робочому місці, під час виконання покладених на нього трудових обов`язків та близько 07 год. 20 хв. внаслідок нещасного випадку, отримав травми у виді: «компресійний перелом тіл Тh8- Тh9 хребців».Вказаний нещасний випадок стався під час виконання позивачем робіт по очистці жолоба ДСП-6Н2 від скрапу та набивної суміші, за допомогою совкової лопати, внаслідок раптової втрати свідомості, підручний сталевар ОСОБА_1 , впав через бар`єр у приямок печі отримавши при цьому вищезазначені тілесні ушкодження.

За результатами проведеного компетентною комісією розслідування нещасного випадку, що стався 19 березня 1997 року близько 07 години 20 хвилин на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», прийнято рішення визнати даний нещасний випадок таким, що пов`язаний з виробництвом.

25.11.1997 року позивач вперше пройшов огляд лікарсько-трудовою експертною комісією за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності - 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено третю групу інвалідності. Кожні два роки позивач проходив повторний огляд та 27.11.2018 року йому було визначено ступінь втрати професійної працездатності - 20 % внаслідок трудового каліцтва з 01 грудня 2018 року безстроково та встановлена необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення.

У зв`язку з вказаним трудовим каліцтвом позивач відчув сильний фізичний біль, тривалий час був обмежений в можливості пересуватись в просторі, неодноразово проходив курси стаціонарного лікуванні з приводу отриманої травми, що призвело до втрати життєвого часу та енергії, які позивач міг витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку.Втрата професійної працездатності в молодому, працездатному віці, призвела до обмеження можливості реалізовувати позивачем свої наміри в професійній сфері, повноцінно працювати, травми стали причиною істотного зниження життєвої активності, призвели до зміни звичного способу життя. Позивач до теперішнього часу постійно відчуває біль в травмованій області хребта, функції його організму суттєво порушені. Позивач обмежений у можливості реалізовувати свої звички та бажання, пересування в просторі та перебування тіла у вимушених положеннях спричиняє позивачу біль, що в свою чергу, призводить до зниження якості життя та зменшення благ, які він мав до моменту травмування та втрати професійної працездатності. Вказані вимушені зміни в житті позивача мають місце тривалий час та являються безстроковими, а стан здоров`я невідновним

Враховуючи характер та тривалість вимушених змін в житті позивача, істотність недоотриманих благ, внаслідок втрати професійної працездатності отриманої каліцтвом, керуючись принципом розумності, виваженості та справедливості, представник позивача, просить суд, стягнути з відповідача на користь позивача 188 920.00 гривень врахунок відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом, без нарахування та утримання податку з доходів фізичних осіб та інших зборів та платежів.

Ухвалою від 01.12.2020 року суд вирішив питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Згідно з ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Представник відповідача ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» О.В. Яводчак подав до суду відзив, згідно якого просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. У відзиві зазначила, що позивач у пред`явленому позові посилається на те, що внаслідок трудового каліцтва від нещасного випадку на виробництві відчув сильний фізичний біль, тривалий час був обмежений в можливості пересуватись в просторі, неодноразово проходив курси стаціонарного лікуванні з приводу отриманої травми, що призвело до втрати життєвого часу та енергії, які Позивач міг витратити на спілкування зі своїми близькими людьми, сім`єю, приділити своєму духовному та інтелектуальному розвитку. Однак на підтвердження зазначеного, позивач не надає суду будь-яких належних та допустимих доказів, що вказували б на те, що він дійсно зазнає моральних страждань, оскільки позивачем не доведено вину відповідача щодо завдання шкоди в наслідок якої у нього виникло б право на відшкодування моральної шкоди, а відтак у позивача апріорі не може виникнути моральних страждань без існування завданої йому шкоди. Позивач при пред`явленні вимог про стягнення моральної школи має довести в чому полягає завдана шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю відповідача її заподіяно, з яких міркувань виходив позивач визначаючи розмір шкоди, та якими доказами він це підтверджує.Проте, твердження позивача, які складають зміст позовної заяви щодо вимог про стягнення моральної школи, є не що інше, як припущення можливого розміру заподіяної шкоди, оскільки вони не підтверджується жодним належним та допустимим доказом, навіть словесно в своєму змісті позовної заяви позивач не вказав, у чому саме проявляються душевні страждання їх глибина та тривалість, як це відобразилось у його повсякденному житті.

З огляду на вище викладене, зважуючи на те, що позивачем не надано суду жодних допустимих і належних доказів, які б підтверджували факт спричинення шкоди саме відповідачем, доказів що підтверджують протиправність дій відповідача і його вину, відсутність причинного зв`язку між протиправною дією та негативними наслідками з приводу завдання шкоди його здоров`ю, зважаючи, що понесені позивачем витрати на правову допомогу є не підтвердженими - позовні вимоги є необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Суд, дослідивши письмові докази цивільної справи, відзив представника відповідача, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно трудової книжки ОСОБА_1 тривалий час працював на Криворізькому державному гірничо-металургійному комбінаті «Криворіжсталь», правонаступником якого став ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг»(а.с. 42-44).

Відповідно до Акту про розслідування нещасного випадку №18/1 від 21.03.1997 року з ОСОБА_1 19.03.1997 року стався нещасний випадок, який визнано таким, що пов`язаний з виробництвом (а.с. 21-24).

ОСОБА_1 25.11.1997 року первинно оглядом ЛТЕК, було визначено ступінь втрати професійної працездатності 40% внаслідок трудового каліцтва та встановлено 3 групу інвалідності; 30.11.1998 року при повторному огляді ЛТЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% внаслідок трудового каліцтва; 07.12.2000 року при повторному огляді ЛТЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 25% внаслідок трудового каліцтва; 05.12.2002 року при повторному огляді ЛТЕК, було визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва; 02.12.2004 року при повторному огляді ЛТЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва (а.с. 9,-1011-12).

28.11.2006 року ОСОБА_1 пройшов огляд МСЕК, за результатами якого йому визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва; 02.12.2008 року при повторному огляді МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва; 07.12.2010 року при повторному огляді МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва; 27.12.2012 року при повторному огляді МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва; 25.11.2014 року при повторному огляді МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва; 25.10.2016 року при повторному огляді МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 15% внаслідок трудового каліцтва; 27.11.2018 року при повторному огляді МСЕК, визначено ступінь втрати професійної працездатності 20% внаслідок трудового каліцтва з 01.12.2018 року безстроково, визначено необхідність в медикаментозному лікуванні та виробах медичного призначення (а.с. 13-14, 15-16, 17-18, 19-20).

Згідно з ч. 4 ст. 43 Конституції України, кожен має право на належні, безпечні та здорові умови праці.

За загальним правилом про дію нормативно-правового акту в часі до кожної події, факту чи відносин застосовується той нормативно-правовий акт, який був чинним на момент, коли вказана подія, факт чи відносини мали місце.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України, відповідно в п. 5 Постанови «Про судову практику в правах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року, оскільки питання про відшкодування моральної шкоди регулюються законодавчими актами, введеними у дію в різні строки, суду необхідно в кожній справі з`ясовувати характер правовідносин сторін і встановлювати, якими правовими нормами вони регулюються, чи допускає відповідне законодавство відшкодування моральної шкоди при даному виді правовідносин, коли набрав чинності законодавчий акт, що визначає умови і порядок відшкодуванню моральної шкоди у цих випадках, та коли були вчинені дії, якими заподіяно цю шкоду.

Згідно зі ст.ст. 440, 440-1 ЦК УРСР (в редакції 1963 року, що діяв на час виникнення спірних правовідносин), шкода, спричинена особі чи майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному об`ємі особою, яка завдала шкоди. Моральна шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини.

При цьому, відповідно до ст. 441 ЦК УРСР, організація повинна відшкодувати шкоду, заподіяну з вини її працівників під час виконання ними своїх трудових (службових) обов`язків.

Згідно зі ст. 450 ЦК УРСР, організації, діяльність яких пов`язана з підвищеною небезпекою для оточуючих, зобов`язані відшкодувати шкоду, спричинену джерелом підвищеної небезпеки.

Крім того, згідно з п. 1 «Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків» (які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин), власник підприємства, установи і організації або уповноважений ним орган несе матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, а також за моральну шкоду, заподіяну потерпілому власником фізичного чи психічного впливу небезпечних або шкідливих умов праці.

Таким чином, ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг» є належним відповідачем по справі.

Крім того, зазначені обставини наступили у ОСОБА_1 у зв`язку із нещасним випадком на виробництві під час виконання ним трудових обов`язків, яке призвело до встановлення стійкої втрати професійної працездатності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода.

Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, їх інтенсивність та довготривалість, стан здоров`я, ступінь професійної працездатності, настання у зв`язку з цим негативних змін у житті, необхідність лікування, втрату у зв`язку з цим життєвих зв`язків, істотність вимушених змін у життєвих стосунках, що вимагає додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювання. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди».

Тому, суд вважає, що сума компенсації від відповідача спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 65000,00 гривень.

Щодо вимоги про стягнення 188920,00 грн., то суд приходить висновку, що така сума належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, суд, стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 гривень.

На підставі викладеного, та керуючись ст. 440-1, 441, 456 ЦК УРСР, ст.ст. 4, 12, 13, 76-83, 141, 259, 263, 264, 265, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» про відшкодування моральної шкоди, завданої працівнику внаслідок ушкодження його здоров`я задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , в рамках відшкодування моральної шкоди, завданої каліцтвом у розмірі 65000,00 (шістдесят п`ять тисяч) гривень без урахування податків, зборів та інших платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «АрселорМіттал Кривий Ріг» юридична адреса: м. Кривий Ріг, вул. Криворіжсталі, 1, , на користь держави судовий збір в розмірі 840 /вісімсот сорок/ гривень 80 /вісімдесят/ копійокВ задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення складено 29 грудня 2020 року.

Суддя: О. В. Хлистуненко