Справа №716/2271/20
Ухвала

Іменем України

29.12.2020 м.Заставна

Суддя Заставнівського районного суду Чернівецької області Пухарєва О.В., розглянувши заяву представника позивача-адвоката Тарновецького В.І. про забезпечення позову по цивільній справі за позово ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів на утримання дітей, -

ВСТАНОВИЛА:

Позивач ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням суду та стягнення додаткових витрат на утримання дитини.

Разом із позовною заявою до суду надійшла заява від представника позивача-адвоката Тарновецького В.І. про забезпечення позову, в якій він просить суд вжити заходи забезпечення позову шляхом накладання арешту на житловий будинок, загальною площею 43,9 кв.м., який знаходиться по АДРЕСА_1 , належний на праві власності відповідачу ОСОБА_2 .

Ознайомившись із зазначеною заявою та матеріалами позовної заяви прихожу до наступного висновку.

Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є зміна способу стягнення аліментів, які згідно судового наказу стягуються з відповідача ОСОБА_2 та стягнення з останнього додаткових витрат на утримання дитини.

Представник позивача вважає, що оскільки відповідач переїхав на проживання за кордон, у зв`язку з чим втрачений його зв`язок з Україною, то існують ризики того, що останній може реалізувати належний йому будинок, що унеможливить у майбутньому виконання рішення суду.

Забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення. Значення цього інституту полягає в тому, що ним захищаються права позивача у разі несумлінних дій відповідача, який може приховати майно, продати чи знищити його та з метою попередження інших потенційних труднощів, що виникають під час реалізації рішення суду у конкретній справі.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до ст. ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Заява про забезпечення позову підлягає розгляду за правилами, встановленими частиною 1 статті 153 ЦПК України, та розглядається судом без повідомлення учасників справи.

Заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна відповідати ст. 151 ЦПК України.

У заяві про забезпечення позову, зокрема, повинно бути зазначено: предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У преамбулі Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У пункті 4 зазначеної Постанови ПВСУ роз`яснено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має врахувати наскільки конкретний захід, який пропонується вжити, пов`язаний з предметом позову, наскільки він співрозмірний позовній вимозі, і яким чином цей захід фактично реалізує мету його вжиття.

У відповідності до ст. 150 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Із аналізу зазначених процесуальних норм права вбачається, що заявник звертаючись з заявою про забезпечення позову, зобов`язаний довести наявність підстав для забезпечення позову, аргументувати причини, у зв`язку з якими його потрібно забезпечувати, його співмірність із позовними вимогами, надавши при цьому відповідні докази. Отже, достатньо обґрунтованою для забезпечення позову є підтвердження доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову.

Разом з тим, звертаючись в суд із заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача ОСОБА_2 , представник позивача-адвокат Тарновецький В.І., посилаючись на виїзд відповідача за кордон, не вказав обґрунтовані доводи, які б дали суду підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Саме лише посилання в клопотанні про забезпечення позову на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без підтвердження їх доказами фактичних обставин ( виїзд за кордон, не виконання судового наказу) та наявності наміру відповідача відчужити належне йому майно свідчить про недостатність відомостей, потрібних для забезпечення позову.

Крім того, всупереч до п.5 ч.1 ст.151 ЦПК України в заяві про забезпечення позову не вказано ціну позову, що унеможливлює визначення судом співмірності ціни позову з вартістю майна, на яке просить накласти арешт в забезпечення позову.

Відповідно ч. 10 ст. 153 ЦПК України, суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог ст. 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Викладене вище дає підстави для висновку, що заява не відповідає вимогам ст.151 ЦПК України, а тому підлягає поверненню заявнику.

Керуючись ст. ст. 149, 150, ч.10 ст.153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИЛА:

Заяву представника позивача-адвоката Тарновецького В.І. про вжиття заходів забезпечення позову - повернути заявнику.

Роз`яснити заявнику, що повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Ухвала суду першої інстанції оскаржується в апеляційному порядку окремо від рішення суду у випадках, передбачених статтею 353 ЦПК України.

Суддя О.Пухарєва