КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 лютого 2020 року м. Київ

Унікальний номер справи № 362/4701/19

Апеляційне провадження № 22-ц/824/3829/2020

Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: головуючого - Левенця Б.Б.,

суддів - Ратнікової В.М., Борисової О.В.,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у ній матеріалами (у письмовому провадженні) апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року, ухвалене під головуванням суді Ковбеля М.М., по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, -

в с т а н о в и в :

У серпні 2019 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги у розмірі 1/4 частки всіх видів його доходів (заробітку), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що вона є матір`ю ОСОБА_3 , є пенсіонеркою та знаходиться на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, де отримує пенсію в розмірі 2 627,90 грн. Вказувала, що розмір пенсії є недостатнім для забезпечення проживання, оскільки за станом здоров`я значну частину коштів витрачає на лікування. Розмір пенсії чоловіка ОСОБА_4 , який проживає разом з позивачкою і є батьком відповідача, є незначним і після складної операції останній потребує постійного лікування, тому, має витрачати кошти на власне лікування. Оскільки їхній син офіційно працевлаштований, має стабільний заробіток та враховуючи складні життєві обставини, просила стягнути аліменти (а.с. 1-3).

Представник відповідача - адвокат Клок В.В. подав письмову заяву в якій зазначив про визнання відповідачем заявленого позову із проханням розглянути справу за відсутності відповідача (а.с. 38).

Третя особа ОСОБА_1 подала до суду письмові пояснення, де зазначила, що є колишньою дружиною відповідача ОСОБА_3 , від шлюбу з яким мають спілку дитину - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказувала, що наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року з ОСОБА_3 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 1/4 частки від усіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідно віку, щомісячно, починаючи з 04 липня 2019 року до досягнення повноліття. Вважає, що стягнення аліментів з відповідача на користь його матері та батька, який також подав позов про стягнення з сина аліментів, може вплинути на розмір аліментів, що стягуються на утримання дитини відповідача (а.с. 29).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, тобто з 12 серпня 2019 року, довічно, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір по справі у розмірі 768,40 грн. (а.с. 44-46).

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року виправлено описки в рішенні Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року в цивільній справі №362/4701/19 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа: ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, а саме: абзац 5 мотивувальної частини рішення - виключено; абзац 4 мотивувальної частини рішення додано словами «Разом з заявою надав копію Довідки про доходи ОСОБА_3 в ТОВ «БЛГ ВіДі Логістік» від 10 грудня 2019 року №БЛЗ00000029»; в абзаці 6 мотивувальної частини рішення слова «Та відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами» виключено, як зайво зазначені; додано до мотивувальної частини рішення абзац 5 у наступній редакції: «Третя особа в судове засідання з`явилася, проти задоволення позову заперечувала» (а.с. 56-57).

Не погодившись з рішенням районного суду, 14 січня 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду з апеляційною скаргою, в якій просила оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову (а.с. 61-71).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що судом ухвалено оскаржуване рішення з порушенням норм процесуального права та неповним з`ясуванням обставин справи, що призвело до ухвалення незаконного та необґрунтованого рішення. Вказувала, що копія довідки про доходи відповідача не могла бути прийнята судом, оскільки на її адресу такий доказ не направлявся. Суд в порушення законодавства не залучив до участі у справі батька відповідача ОСОБА_4 , який також подав до суду позов про стягнення з відповідача аліментів на утримання непрацездатного батька. Крім того, судом не враховано, що у позивача є також, окрім сина, донька ОСОБА_6 , до якої позивач позов про стягнення аліментів не пред`явила, а суд не залучив до участі у даній справі. Вважає, що визначений розмір аліментів здійснено судом з порушенням вимог ст. 205 СК України, ст. 53, 54 ЦПК України. Позивач не довела суду належними та допустимими доказами необхідності отримання щомісячної матеріальної допомоги (аліментів) від відповідача. Також зазначала, що суд першої інстанції не надав правової оцінки впливу рішення у даній справі на права та інтереси чоловіка позивача ОСОБА_4 , який звернувся до суду з аналогічним позовом до відповідача. Таким чином, вважає, що задоволення позовних вимог може істотно вплинути на зменшення щомісячного розміру аліментів у грошовому еквіваленті, що сплачує відповідач на користь третьої особи для утримання спільної дитини.

Відповідно до ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах, що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя.

Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Враховуючи вказане, розгляд справи здійснюється без виклику сторін у порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали позовної заяви, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарг, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого виконкомом Козинської сільської ради Миронівського району Київської області, позивач ОСОБА_2 є матір`ю, а ОСОБА_4 є батьком ОСОБА_3 (а.с. 8).

Відповідно до довідки Миронівського відділу Головного управління ПФУ у Київській області від 05 серпня 2019 року, ОСОБА_2 знаходиться на обліку в Головному управлінні ПФУ у Київській області та отримує пенсію за віком, яка з лютого 2019 року по липень 2019 року складає 15 384,15 грн. (а.с. 9).

Згідно зі свідоцтвом про народження серії НОМЕР_2 , виданого виконкомом Данилівської сільської ради Васильківського району Київської області 23 вересня 2005 року, відповідач ОСОБА_3 та третя особа ОСОБА_7 є батьками ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 30).

Судовим наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуто аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частки всіх видів його доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 04 липня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 31).

У відповідності до довідки №БЛ300000029 від 10 грудня 2019 року, ОСОБА_3 працює в ТОВ «БЛГ ВіДі Логістікс» з 07 жовтня 2009 року. Сукупний дохід за період з травня 2019 року по листопад 2019 року склав 235 025,52 грн., а сума до виплати склала 156 239,49 грн. (а.с. 39).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба у матеріальній допомозі.

Положеннями ст. 205 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

При цьому, згідно з ч. 2 ст. 205 СК України при визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

У ч. 1 ст. 204 СК України зазначено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків.

При апеляційному перегляді вказані обставини щодо ухилення позивача від виконання своїх батьківських обов`язків не знайшли свого підтвердження.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилалася на те, що вона є непрацездатною, отримує пенсію в недостатньому розмірі для забезпечення проживання, усі кошти витрачає на лікування, пенсія чоловіка, який переніс складну хірургічну операцію, витрачається на лікування останнього, коштів не вистачає, тому вона потребує матеріальної допомоги, яку відповідач має можливість надавати.

Тлумачення ст. 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Вказана правова позиція щодо застосування норми права викладена в постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц (провадження №61-2386сво19).

Таким чином, у справі, що переглядається, суд першої інстанції, правильно встановивши обставини справи й застосувавши норми матеріального права, дійшов обґрунтованого висновку про те, що позивач є пенсіонеркою, непрацездатною, а тому має необхідність у матеріальній допомозі, яку відповідач, який є її сином і є працездатним, офіційно працевлаштований і має можливість сплачувати аліменти на утримання матері.

При цьому, судом враховано, що розмір пенсії позивача перевищує прожитковий мінімум, наявність у власності чоловіка позивача земельної ділянки, яка перебуває в оренді, стягнення з відповідача аліментів на дитину за судовим наказом, а також можливість відповідача сплачувати аліменти по утриманню матері.

Доводи апеляційної скарги, що стягнення аліментів з відповідача на користь позивача у даній справі може вплинути на зменшення розміру аліментів, що стягуються на утримання дитини відповідача ОСОБА_5 - є неспроможними. Стягнення аліментів на утримання матері у даній справі не впливає на розмір аліментів, визначений судовим наказом Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 липня 2019 року, який є обов`язковим для виконання.

Посилання апелянта на те, що до розгляду у даній справі необхідно залучити у якості третьої особи батька відповідача та чоловіка позивача - ОСОБА_4 є безпідставними, оскільки предметом спору є стягнення аліментів на утримання ОСОБА_2 , а рішення у даній справі не впливає на права та інтереси ОСОБА_4 . Також безпідставними є доводи щодо подання аналогічного позову ОСОБА_4 до відповідача про стягнення аліментів на його утримання, оскільки остаточного рішення по даній справі судом не ухвалено.

Посилання апелянта на порушення судом норм процесуального права колегія суддів відхилила, оскільки ухвалами Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27 грудня 2019 року було посвідчено правильність зауважень на протоколи судових засідань та виправлено описки в оскаржуваному рішенні (а.с. 53-54, 56-57).

Доводи апелянта про ухвалення районним судом оскаржуваного рішення без виходу до нарадчої кімнати колегія суддів визнала неспроможними, оскільки за протоколом судового засідання суд видалявся до нарадчої кімнати, після виходу з якої оголосив рішення, строк і порядок його оскарження, а відповідних зауважень з приводу невідповідності дій суду змісту протоколу судового засідання, подана заява із зауваженнями на протокол судового засідання - не містить (а.с. 43, 52).

При цьому, районним судом посвідчено правильність інших зауважень ОСОБА_1 , зокрема: про присутність ОСОБА_1 в судовому засіданні, надання відповідачем разом із заявою про слухання справи без його участі, копії довідки про доходи відповідача в ТОВ «БЛГ ВіДі Логістік» (а.с. 53-54).

Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Відповідач ОСОБА_3 не заперечував проти заявлених позовних вимог і рішення районного суду не оскаржував.

Враховуючи положення вищевказаної статті та те, що відповідач сплачує аліменти на утримання доньки ОСОБА_5 в розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), колегія суддів погодилась з висновком суду про можливість стягнення з відповідача ј частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання матері ОСОБА_2 .

Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, а оскаржуваного рішення без змін.

Інші доводи скарги цих висновків не спростовують, тому колегія суддів їх відхилила.

З огляду на положення п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах та у справах з ціною позову, що не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб касаційному оскарженню не підлягають, крім випадків, передбачених підпунктами «а»-«г» п. 2 ч. 3 цієї статті.

Керуючись ст. 367, п. 1 ч. 1 ст. 374, ст. 375, ст.ст. 381-384 ЦПК України, судова колегія, -

п о с т а н о в и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 11 грудня 2019 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили негайно з моменту прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Судді Київського апеляційного суду: Б.Б. Левенець

В.М. Ратнікова

О.В. Борисова