ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/710/20
Провадження №2/477/459/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 грудня 2020 року м. Миколаїв

Жовтневий районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Козаченка Р.В.,

із секретарем судового засідання Бітюковою С.В.,

розглянувши позов акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У квітні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення з неї боргу спадкодавця. В обґрунтування позову зазначало, що ОСОБА_2 звернувся до ПАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АК КБ «Приватбанк», далі Банк) з метою отримання банківських послуг у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10 травня 2006 року, згідно якої отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

ОСОБА_2 підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши йому можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 вересня 2016 року.

Вказав, що спадкоємицею після його смерті є ОСОБА_1 , яка постійно проживала з померлим і таким чином прийняла спадщину, і заяв про відмову від неї не подавала.

26 січня 2019 року Банком було направлено претензію кредитора до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області, але відповідно до відповіді з нотаріальної контори 13 лютого 2019 року спадкоємці із заявами про прийняття спадщини чи про відмову від прийняття спадщини не зверталися.

Вказуючи, що відповідачка ОСОБА_1 є спадкоємицею, яка прийняла спадщину, не відмовилася від неї, тому, виходячи з положень ст.ст. 1281, 1282 ЦК України зобов`язана повернути Банку борг, який мав на час своєї смерті спадкодавець ОСОБА_2 . Оскільки вона добровільно цього не вчинила, тому вимушений був звернутися до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідачки борг в сумі 8893 грн. 06 коп. та судові витрати.

В судове засідання сторони не з`явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, відповідно до позовної заяви та доданої до неї окремої заяви представник позивача просив розглянути справу без його участі, а позов задовольнити.

Відповідачка до судового не з`явилася, про його час та місце була повідомлена належним чином, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі та відмовити в задоволенні позову.

Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову виходячи з наступних підстав.

10 травня 2006 року між позивачем та ОСОБА_2 був укладений договір за яким на підставі його анкети-заяви від тієї ж дати про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач надав останньому кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, який останній мав погашати разом з процентами.

Позивач свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, надавши

ОСОБА_2 можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором, з кредитним лімітом 15000 грн.

ІНФОРМАЦІЯ_1 позичальник ОСОБА_2 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть від 20 вересня 2016 року виданого Вітовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №24 (а.с.70).

Відповідно до позовних вимог - позичальник ОСОБА_2 зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на дату смерті його заборгованість перед позивачем за кредитним договором становить 8893 грн. 06 коп.

Відповідно до відповіді Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 16 червня 2020 року, вчиненого на запит суду, спадкова справа після смерті ОСОБА_2 не заводилася.

Проте, згідно відповіді Мішково-Погорілівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області від 02 липня 2020 року, також наданого на запит суду, на час смерті ОСОБА_2 з ним постійно проживала та була зареєстрована дружина ОСОБА_1 (відповідачка) з онуком ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статтях 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

За змістом ст. 1218, ч. 3 ст. 1231 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця.

Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», зокрема зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідно до статей 1268, 1269 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор вправі заявити вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Так, в ч. 2 ст. 1282 ЦК України записано, що кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги.

Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3 ст. 1281 ЦК України).

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності.

Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6-33цс15 від 8 квітня 2015 року.

При цьому обов`язковою умовою пред`явлення позову до спадкоємця є письмова вимога кредитора до спадкоємця про виконання обов`язку спадкодавця і лише в разі відмови, банк має право на задоволення вимог про стягнення заборгованості.

Оскільки ОСОБА_2 помер, то відповідати перед ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ст.ст. 1281, 1282 ЦК України за його борги має спадкоємець у межах вартості майна одержаного у спадщину.

28 грудня 2018 року Банк звернувся до Вітовської державної нотаріальної контори Миколаївської області з претензією про включення вимог кредитора в спадкову масу та повідомлення спадкоємців померлого про наявність заборгованості (а.с.39).

Тобто на час подання цієї претензії Банку було достовірно відомо про смерть боржника, хоча з якого часу дізнався про це суду не повідомив.

Однак листом нотаріальної контори від 30 січня 2019 року Банку було повідомлено про те, що надати інформацію про заведення спадкової справи можливо за умови сплати за користування спадковим реєстром в сумі 51 грн.

Даних про повторне звернення Банку до нотаріальної контори суду не надано.

При цьому, 12 вересня 2019 року, тобто за спливом більш як шести місяців від часу коли Банк дізнався про відкриття спадщини, він надіслав відповідачці лист-претензію про необхідність повернення боргу, який утворився на час смерті ОСОБА_2 .

З цим позовом Банк звернувся до спадкоємиці аж 27 квітня 2020 року.

З урахуванням зазначеного суд приходить до висновку, що кредитор не пред`явив вимоги до спадкоємиці, що прийняла спадщину у строки, встановлені ст. 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємиці.

Також позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що відповідачка, яка прийняла після смерті ОСОБА_2 спадщину, успадкувала конкретне рухоме чи нерухоме майно, та доказів його вартості. Відсутність вартості майна, отриманого у спадщину, визначення його ринкової вартості на час відкриття спадщини позбавляє можливості вирішити позовні вимоги Банку, на підставі ст. ст. 1281, 1282 ЦК України.

Той факт, що відповідачка прийняла спадщину після смерті позичальника не є підставою для безумовного та автоматичного її обов`язку погасити матеріальні зобов`язання спадкодавця, оскільки відповідно до положень ст.ст. 1281, 1282 ЦК України цей обов`язок має обмеження як у строках пред`явлення вимог кредиторів, так і наявністю спадкового майна достатньої вартості для виконання фінансових зобов`язань спадкодавця.

Оскільки ні першого, ні другого Банк не виконав, то і підстав для задоволення його позовних вимог немає.

За викладеного, керуючись ст.ст. 258-260 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні позову акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк до ОСОБА_1 про стягнення кредитної заборгованості в сумі

8893 грн. 06 коп., за кредитним договором від 10 травня 2006 року, яка утворилася на 11 листопада 2019 року відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Миколаївського апеляційного суду області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів після складання його повного тексту.

В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст, з врахуванням зайнятості головуючого в інших судових справах, було складено на 28 грудня 2020 року.

Суддя Р.В. Козаченко