___________________________________________________________________________________________________________________
справа № 520/1278/18
провадження № 2/947/2346/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.11.2020 року м. Одеса

Київський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Літвінової І.А.,

секретар судового засідання - Молодов В.С.

за відсутності учасників справи,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Одеса в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 520/1278/18 за позовом ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2018 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Позивач, посилаючись на те, що 15.11.2011 року ОСОБА_1 , отримавши кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зобов`язання щодо повернення коштів не виконує, просить стягнути з відповідача заборгованість, яка утворилася станом на 28.11.2017 року та загальний розмір якої становить 117000 (сто сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з яких: 10115 (десять тисяч сто п`ятнадцять) гривень 26 копійок - заборгованість за кредитом; 104289 (сто чотири тисячі двісті вісімдесят дев`ять) гривень 63 копійки - заборгованість по процентам за користування кредитом; 2595 (дві тисячі п`ятсот дев`яносто п`ять) гривень 11 копійок - заборгованість за пенею та комісією; судові витрати у розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні 00 копійок.

Заочним рішенням Київського районного суду м. Одеси від 17.04.2018 року позовні вимоги ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 були задоволені повністю.

Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 19 березня 2020 року вказане заочне рішення скасовано за заявою відповідача, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У відзиві на позов відповідач ОСОБА_1 просить відмовити ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідач вказує, що боргові зобов`язання перед банком нею були виконані у повному обсязі. Договірні правовідносини, які виникли між банком та відповідачем, як фізичною особою - споживачем банківських послуг є тотожними споживчому кредитуванню. Фактично доводи позивача ґрунтуються на заяві позичальника від 15.11.2011 року, що «позичальник надав свою згоду, що підписана нею заява від 15.11.2011 року, Умовами та Правилами надання банківських послуг, складає між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом ОСОБА_1 у вказаній заяві» та переліком пунктів умов та правил надання банківських послуг (в подальшому пункти договору). Позивач також зазначає, що підпис відповідача під заявою свідчить про те, що ОСОБА_1 мала можливість ознайомитися з «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифи банку», які викладені на банківському сайті та підтверджує своєю згодою, що відповідач була повністю проінформована про ці умови, які були надані в письмовій формі, відповідною заявою. Відповідач зазначає, що «Умови та правила надання банківських послуг розміщені на сайті ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» є багатосторінковими, мають великий обсяг інформації, що не дає можливості їх читання з персонального комп`ютера співробітника банку, який приймав та оформляв заяву ОСОБА_1 , а роздрукований текст неможливо прочитати у зв`язку з його розміром шрифту, що ускладнює його читання. Ці обставини привели до того, що відповідач не мала змоги у повному обсязі ознайомитися з умовами кредитування та зробити висновок про доцільність отримання кредитної картки та оцінити свою можливість щодо розрахунків з банком. ОСОБА_1 при оформлені заяви співробітником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не було роз`яснено ні поняття термінів, ні права та обов`язки відповідача та інші суттєві умови договору, в тому числі і порядок розрахунку з банком та начислення процентів. Неможливо вважати проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту і Умов та правил надання банківських послуг, якщо документи, які були надані відповідачу, важко читаємі. Оформлення заяви відповідача ОСОБА_1 та видача кредитної картки «Універсальної» співробітником ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» зайняло 15-20 хвилин, що явно недостатньо для роз`яснення Умов кредитування, тим паче відповідно до віку та фаху відповідача. Кредитну картку ОСОБА_1 оформлювала вперше у своєму житті, тобто вперше зіткнулася з укладенням подібного договору. Відповідач не заперечує, що дійсно користувалася кредитною карткою «Універсальна», наданою їй ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на підставі заяви від 15.11.2011 року. Згідно виписки по надходженням по картці НОМЕР_1 і додатковими картками договору за період 01.01.2012 - 31.12.2013 і за період з 01.01.2014 - 31.12.2015 кредитний ліміт: 10430 грн.. З січня 2012 року по 23.09.2014 року ОСОБА_1 виконувала свої обов`язки за кредитним договором про, що свідчать виписки по надходженням по карті НОМЕР_1 і додатковим карткам договору ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» і перерахувала 11750 грн.. В теперішній час, починаючи з листопада 2019 року по травень 2020 року на підставі виконавчого листа, Центральне об`єднане управління ПФУ у м. Одесі, з пенсії відповідача на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» відраховано кошти в сумі 4572, 61 грн.. Тобто відповідач ОСОБА_1 перерахувала на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кошти в сумі 16322,61 грн.. Відповідач звертає увагу, що їй нараховано у якості боргу не тільки тіло кредиту, а також відсотки за користування кредитом, заборгованість за пенею та комісією. Дані умови є несправедливими та порушують принцип рівності сторін договірних відносин, учасником яких є відповідач, так як відсотки за користування кредитом значно вищі ніж саме тіло кредиту. Сама позовна заява містить у собі перелік нормативних актів та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг», що позбавляє можливості перевірити правильність нарахування.

Сторона позивача у відповіді на відзив ОСОБА_1 з позицією відповідача не погодилася, зазначивши, що ОСОБА_1 звернувся до ПАТ КБ "Приватбанк" з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву б/н від 15.11.2011 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до Анкети-заяви про надання банківських послуг між АТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_1 було укладено Договір про надання банківських послуг. Підписавши зазначену анкету, відповідач фактично приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг та підтвердила своє ознайомлення з цими умовами та правилами. Відповідач певний час належним чином виконувала свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знала про умови кредитування та визнала свої зобов`язання за договором. На даний час відповідач належним чином свої зобов`язання за кредитним договором не виконує.

17 серпня 2020 року від позивача надійшла заява про збільшення позовних вимог, відповідно до якої ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором б/н від 15.11.2011 року у розмірі 791231 сімсот дев`яносто одна тисяча двісті тридцять одна) гривні 00 копійок та судові витрати.

Разом з заявою про збільшення позовних вимог, від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. На позовних вимогах, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, наполягає.

Пізніше від позивача надійшли пояснення, відповідно до яких ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить задовольнити позовні вимоги Банку в повному обсязі.

Відповідач у заяві від 09.10.2020 року повторно заявила про невизнання позову. Розгляд справи просила проводити за її відсутності.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, оскільки сторони своє ставлення до позову виклали в заявах по суті справи, а матеріали справи є повними та достатніми для її розгляду по суті.

В ході розгляду справи судом встановлено, що 15.11.2011 між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» (на теперішній час -Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк»), та ОСОБА_1 укладено договір б/н у вигляді анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, згідно з умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок.

Підписавши анкету - заяву відповідач надав свою згоду, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також те, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді.

Позивач додав до позовної заяви витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна CONTRACT», «Універсальна GOLD», якими передбачено нарахування відсотків, пені і штрафів, та витяг з Умов та правил надання банківських послуг в Приват Банку, ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті www.privatbank.ua.

Відповідно до доданого до уточненої позовної заяви розрахунку заборгованості, через неналежне виконання відповідачем грошових зобов`язань за кредитним договором, станом на 03.08.2020 утворилася заборгованість в сумі 791 231,72 грн., з яких: 101 115,26 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 777 192,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 923,58 грн. - заборгованість за пенею.

Факт руху грошових коштів по картковому рахунку відповідача позивач підтвердив випискою за період з 15.11.2013 до 03.08.2020.

За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Статтею 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 63 8ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі № 342/180/17 викладено правову позицію про те, що Умови та Правила надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк», з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана позичальником. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він безпосередньо ознайомлений. Роздруківка із сайту позивача не може виступати належним доказом, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони, яка може вносити відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування.

Як вбачається із підписаної сторонами анкети-заяви вона не містить умов про нарахування процентів та встановлення відповідальності у виді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у виді грошової суми та її визначеного розміру.

Матеріали справи не містять підтверджень і того, що відповідач розумів Умови та Правила надання банківських послуг, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови щодо нарахування і сплати процентів за користування кредитними коштами, неустойки (пені, штрафів) тощо.

Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що буде відповідати встановленому ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 принципу справедливості розгляду справи судом.

Наданий позивачем розрахунок кредитної заборгованості не є безспірним доказом існування між сторонами договірних відносин та розміру заборгованості, оскільки банком не доведено укладання кредитного договору з дотриманням передбаченої законом форми.

Таким чином, суд дійшов висновку про те, що вимоги позивача про стягнення пені і штрафів є безпідставними.

З довідки позивача вбачається, що відповідачу встановлювався кредитний ліміт не більше 11000 грн. За таких обставин, позивачем не обґрунтовано нарахування заборгованості за тілом кредиту в сумі 101 115,26 грн. Якщо банком було здійснено договірне списання процентів, то суд не має можливості перевірити законність їх нарахування та правильність розрахунку, оскільки позивач не надав помісячний розрахунок цієї суми.

З виписки по рахунку вбачається, що з листопада 2013 року відповідач внесла 18 991,74 грн., що перевищує встановлений кредитний ліміт.

Відповідно до протоколу введення виконавчого листа про існуючі відрахування, з 01.11.2019 по 31.05.2020 Київським ВДВС з ОСОБА_1 на користь ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» було стягнуто 4 572,62 грн..

Верховний Суд у постанові від 21.10.2020 року (справа № 190/1419/19-ц, провадження № 61-10096св20) підтвердив право ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» у подібних правовідносинах на стягнення виключно суми непогашеного кредитного ліміту.

Відповідач ОСОБА_1 підтвердила виплату ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» суми, що перевищує кредитний ліміт у розмірі 11000 (одинадцять тисяч) гривень.

Вимоги Банку стягнути з відповідача суму у розмірі 791231 (сімсот дев`яносто одна тисяча двісті тридцять одна) гривні 00 копійок, з яких: 101 115,26 грн. - заборгованість за кредитом (тілом кредиту); 777 192,88 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 923,58 грн. - заборгованість за пенею, є безпідставними, несправедливими та такими, що задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 141, 258, 263-265, 268, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ПУБЛІЧНОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (; адреса для листування: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, буд. 50) до ОСОБА_1 (паспорт: НОМЕР_2 , виданий Київським РВ УМВС України в Одеській обл. від 23.06.1997 року; адреса: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а у разі оголошення лише вступної та резолютивної частини рішення або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи - з моменту складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 02.11.2020.

Суддя

Літвінова І. А.