РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/1022/20

провадження у справі № 2/0285/530/20

26 жовтня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Коцюби О.М.,

за участю секретаря Янкової Л.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням, -

встановив:

16.03.2020 року до суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням. Свій позов обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить квартира № НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Як співвласниця та мешканка з 1983 року вищевказаної квартири фактично користувалася підвальним приміщенням НОМЕР_2 , облаштувала там полиці для консервації, встановила двері та замок, так як там зберігала цінні речі. 26.10.2018 року вона виявила, що замок зрізаний, як з`ясувалося пізніше, ОСОБА_3 , котрий являється сином відповідачки, яка, у свою чергу, є власником квартири № НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . Численні звернення до поліції та ОСББ результату не дали. Тому вона була змушена звернутися до суду для захисту своїх прав.

Позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_4 у судовому засідання позов підтримали, просили задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог. Зокрема, у відзиві посилається на те, що вона з 13.06.2018 року є власником квартири № НОМЕР_2, що по АДРЕСА_1 . При придбанні даної квартири попередній власник разом із ключами від квартири передав і ключі від спірного підвального приміщення, номер на якому відповідає і номеру її квартири - НОМЕР_2 . Фактично з жовтня 2018 року вона користується даним приміщенням. І оскільки, підвальне приміщення не є власністю ОСОБА_1 , то просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, дослідивши матеріали справи та давши їм належну оцінку, дійшов наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1 є співвласником квартира № НОМЕР_3, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копією Свідоцтва про право власності на житло (а.с. 3).

ОСОБА_2 на праві власності належить квартира № НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується копію Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 35).

Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-якої угоди відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту передбачені нормами ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Відповідно до листа ОСББ «Перспектива» № 7 від 26.11.2018 року у них немає будь-яких документів, які б регламентували реєстрацію підвальних приміщень (а.с. 7).

Відповідно до протоколу зборів співвласників ОСББ «Перспектива» від 04.08.2019 року було прийнято рішення, що право користування підвальним приміщенням зберігається за фактичним користування, без відповідності до плану (а.с. 11-12).

Допитана у судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_5 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_2 . Вона користується підвальним приміщенням № НОМЕР_1 з 1983 року. Спірне підвальне приміщення № НОМЕР_2 знаходиться поряд з її. Попередні власники завжди ним користувались, а після їх смерті квартира дісталася їхньому сину, що і продав її ОСОБА_2 ОСОБА_1 , у свою чергу, вона там ніколи не бачила.

Допитані у судовому засіданні ОСОБА_6 , що є керуючим ОСББ «Перспектива», та ОСОБА_7 , що є Головою правління, підтвердили, що підвальні приміщення офіційно ні за ким не закріплені. Спорів між власниками квартир ніколи не виникало. Пропонували ОСОБА_1 інше приміщення, однак остання відмовилась.

У свою чергу, допитаний у якості свідка ОСОБА_8 , зауважив, що спірним підвальним приміщенням вони із дружиною користуються з 1983 року.

Окрім цього, ОСОБА_9 як свідок у судовому засіданні пояснив, що у 2015 році він допомагав ОСОБА_8 перенести ліжко у підвальне приміщення, однак нумерацію, яка була на ньому зазначена точно вказати не може.

За ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Позивач у поданому позові стверджує, що підставою для звернення до суду з відповідним позовом є порушення її права користування підвальним приміщенням, яке рахується за її квартирою, що на даний час перебуває у користуванні відповідача.

Відповідно до ч.2 ст. 382 ЦК України власникам квартир у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне і інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку.

Закон України «Про об"єднання співвласників багатоквартирного будинку» дублює це положення, називаючи таке майно неподільним. Цим же законом встановлено, що частка в загальному об`ємі обов`язкових платежів на утримання і ремонт неподільного майна в багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно загальній площі приміщень, які знаходяться у власності і користуванні фізичних і юридичних осіб. Таким чином, до спільної сумісної власності жильців багатоквартирного будинку віднесені технічні поверхи, підвальні приміщення, горища, а також приміщення, споруди, будинки, передбаченні для забезпечення потреб всіх власників квартир і нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.

Конституційний Суд України своїм рішенням №4-рп/2004 встановив, що допоміжні приміщення (підвали, сараї, кладовки, горища і т.п.) передаються безкоштовно в спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат в квартирах) багатоквартирних будинках.

Відповідно до Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 р. N572, які надають жителям квартир, житлових приміщень рівні права на користування підсобними приміщеннями і обладнанням, а також рівні права встановлюють по згоді жильців порядок використання підсобних приміщень.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що підвальні приміщення в багатоквартирному житловому будинку за адресою АДРЕСА_1 перебувають у спільній сумісній власності власників (наймачів) квартир. По згоді жильців квартир з 1983 року було визначено порядок їхнього використання підсобних приміщень, тобто кожний із жильців квартир самостійно обирали собі підвальні приміщення. Однак письмових доказів, які підтверджували б факт такої домовленості, суду надано не було.

Таким чином, враховуючи, що позивач не є власником спірного підвального приміщення, доказів на право користування даним приміщенням суду не надала, матеріали справи не містять належних доказів, які б дали змогу чітко встановити за якою саме квартирою рахується конкретний підвал,інвентаризація підвальних приміщень не проводилась, відповідач у свою чергу, користується підвальним приміщенням № НОМЕР_2 з жовтня 2018 року, рішенням зборів співвласників ОСББ «Перспектива» було вирішено залишити право користування підвальним приміщенням за фактичними користувачами, суд вирішив, що у задоволенні позову слід відмовити.

За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Щодо судових витрат, то, враховуючи що позивач звільнена від сплати судового збору, їх необхідно компенсувати з доходу держави.

Керуючись ст. ст. 3, 12, 141, 206, 223, 258, 259, 265, 273, 354, 355 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні підвальним приміщенням - відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області протягом 30 днів з ухвалення рішення.

Головуючий: О.М. Коцюба