ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/500/20 Справа № 202/9247/15-ц Суддя у 1-й інстанції - Мороз В. П. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу

за апеляційною скаргою прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради

на заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт, треті особи: Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району, Дніпропетровська міська рада, про визнання права на приватизацію житла та визнання права власності на квартиру ,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до Відкритого акціонерного товариства Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт, треті особи: Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району, Дніпропетровська міська рада, про визнання права на приватизацію житла та визнання права власності на квартиру.

Позовні вимоги мотивовані тим, що гуртожиток, який розташований у АДРЕСА_1 , в тому числі і квартира за АДРЕСА_2 , фактично були передані ПАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» до комунальної власності територіальної громади міста Дніпропетровська, та, в свою чергу, взяті на баланс КВЖРЕП Індустріального району. Через протиправну бездіяльність працівників комунального підприємства інформація про право комунальної власності на вищевказаний об`єкт нерухомості не була внесена до Державного реєстру права власності. Такими діями відповідачів порушено її права, а саме позбавлено її можливості реалізувати своє право на приватизацію житла у гуртожитку, у якому вона проживає більше п`яти років на законних підставах. Зазначала, що квартира за АДРЕСА_3 , належить до числа об`єктів, які підлягають приватизації, а позивач є суб`єктом приватизації даного об`єкту. На підставі викладеного ОСОБА_1 просила суд визнати за нею право на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку за адресою : АДРЕСА_4 та визнати право власності на квартиру за адресою : АДРЕСА_4 , що складається з одної житлової кімнати площею 12,5 кв.м, загальною площею 40,4 кв.м., а саме: житлової кімнати площею 12,5 кв.м., кухні площею 16,0 кв.м., коридору площею 3,8 кв.м., комори площею 3,6 кв.м., санвузлу площею 4,5 кв.м.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року позовні вимоги - задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 , ІНН НОМЕР_1 ,право на приватизацію житлового приміщення в гуртожитку за адресою: АДРЕСА_4 .

Визнано за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_3 , що складається з одної житлової кімнати площею 12,5кв.м, кухні площею 16,0кв.м, коридору площею 3,8кв.м, комори площею 3,6кв.м., санвузлу площею 4,5кв.м., загальною площею 40,4кв.м.

Додатковим рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року вирішено питання стосовно судових витрат.

В апеляційній скарзі прокуратура Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини 2 статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частин 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, Протоколом №2 сумісного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» (нині ПАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт») від 04 листопада 2009 року було постановлено видати ордера на житлову площу у гуртожитку, що розташований у АДРЕСА_1 у тому числі - ОСОБА_1 , а саме на кімнату № НОМЕР_2 , площею 12,5 кв.м. про що було видано Наказ №49 від 16 грудня 2009 року (а.с. 9).

На підставі сумісного рішення адміністрації та профспілкового комітету ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» протокол № 3 від 01 жовтня 2010 року ОСОБА_1 14 жовтня 2010 року було видано Ордер на житлову площу у гуртожитку під № АДРЕСА_5 /10 на право заняття з сім`єю з однієї особи житлової площі у гуртожитку ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», що розташований у АДРЕСА_4 , площею 12,5 кв.м. (а.с.8).

Позивачка виявила бажання приватизувати кімнату у гуртожитку та звернулась із відповідними заявами до ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» та Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з приводу приватизації житлового приміщення в гуртожитку. Її звернення були розглянуті та надано відповіді про неможливість приватизувати житло у зв`язку з тим, що не надано доказів про передачу зазначеного будинку територіальній громаді міста, тому рекомендовано звернутись до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з питанням щодо передачі будинку територіальній громаді міста, а також звернутись до суду відповідно до п. 11 ст. 8 Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду".

Як вбачається з відповіді Управління житлового господарства Дніпропетровської міської радиза № 3/14-3078 від 29.07.2014року будинок АДРЕСА_1 знаходиться на балансі КВЖРЕП Індустріального району Дніпропетровської міської ради, але право власності на зазначений будинок за територіальною громадою міста не зареєстровано.

Судом встановлено, що згідно до рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1429 від 09.06.2009року гуртожиток АДРЕСА_1 переданий у комунальну власність територіальної громади міста на баланс Комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства Індустріального району. У п. 1.1 рішення зазначено, що частина наймачів даного будинку, зокрема квартиронаймачі квартир АДРЕСА_1 а, 1, 2 та інші, приватизували свої кімнати у гуртожитку у різні роки, отримали свідоцтва про право власності на житло.

ОСОБА_1 з 02 листопада 2010 року зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4 .

Відповідно до Технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_3 від 28.05. 2014року, виконаного ТОВ РІЕЛНЕСТ , житлова площа квартири складає 12,5кв.м, загальна площа 40,4кв.м, до складу якої входить : житлова кімната площею 12,5кв.м., кухня площею 16,0кв.м, коридор площею 3,8кв.м, комори, площею 3,6кв.м., санвузол площею 4,5кв.м.(а.с.47-50).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, в обґрунтування оскаржуваного рішення послався на наявність протоколу №3 від 01.10.2010 сумісного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт», яким вирішено видати, в тому числі позивачу, ордер на житлову площу у гуртожитку, що розташований у АДРЕСА_4 .

Крім того, за висновком суду, позивач зверталась до Управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради з приводу приватизації спірної квартири у гуртожитку, проте їй було відмовлено у приватизації на підставі того, що право власності на будівлю гуртожитку не зареєстровано за територіальною громадою.

Проте, колегія суддів не може погодитись із таким висновком суду першої інстанції, зважаючи на наступне.

Встановлено, що рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №1429 від 09.06.2009 (зі змінами внесеними рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради №799 від 08.06.2011) «Про передачу у комунальну власність територіальної громади міста гуртожитку та житлового будинку ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічннх робіт» за адресами: АДРЕСА_6 Б вирішено передати у комунальну власність територіальної громади міста гуртожиток по АДРЕСА_7 (за винятком житлових та нежитлових приміщень, що перебувають на балансі чи у власності інших власників).

Вказаний гуртожиток передано на баланс КВЖРЕП Індустріального району.

Поміж іншого, департаментом по роботі з активами Дніпровської міської ради №12/5-б від 14.01.2019 прокуратуру області повідомлено про те, що житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_7 перебуває у реєстрі об`єктів права комунальної власності територіальної громади міста Дніпро.

Крім того, листом №1879 від 12.02.2019 КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради прокуратуру області повідомлено про те, що згідно матеріалів інвентаризаційноі справи, технічна інвентаризація та реєстрація права власності як окремого об`єкту нерухомого майна на квартири АДРЕСА_8 підприємством не проводилась.

Встановлено, що первісно житловий будинок по АДРЕСА_7 зареєстрований за Державою в особі Верховної Ради України, згідно свідоцтва про право власності від 04.10.1999, видане виконкомом Дніпропетровської міської ради №898 від 01.10.1960 та зареєстровано в КП «ДМБТІ» ДОР та записано в реєстрову книгу №17ЖЮ за №989-44.

В подальшому, на підставі вищезазначених рішень виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради, зазначений житловий будинок (гуртожиток) передано у комунальну власність.

Вказані обставини беззаперечно свідчать, що спірне нерухоме майно належить до комунальної власності.

Таким чином, за наявності доказів, які підтверджують право власності територіальної громади м. Дніпро на спірне нерухоме майно, суд першої інстанції, в порушення ст. ст. 213, 214 ЦПК України (в редакції, яка діяла на момент прийняття рішення), за відсутності правових підстав, фактично позбавив територіальну громаду прав на вищевказане майно.

Протоколом №2 спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» (нині ПАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт») від 04 листопада 2009 року було постановлено надати місце в гуртожитку по АДРЕСА_7 та провести реєстрацію місця проживання за цією адресою (а.с.9).

Випискою з протоколу №3 спільного засідання адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» (нині ПАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт») від 01 жовтня 2010 року було постановлено видати ордер на житлову площу у гуртожитку, що розташований у АДРЕСА_1 , в тому числі ОСОБА_1 , а саме на кімнату № НОМЕР_3 , площею 12,5 кв.м. (а.с.10).

В матеріалах справи міститься копія ордеру на житлову площу у гуртожитку №11/10 виданий 14 жовтня 2010 року ОСОБА_1 на право зайняття з сімєю з одної особи житлової площі у гуртожитку АДРЕСА_4 розміром 12,5 кв.м. на підставі спільного рішення адміністрації і профспілкового комітету ВАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт» (нині ПАТ «Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт») протокол №3 від 01 жовтня 2010 року (а.с.8).Крім того, матеріали справи не містять протоколу №3 від 01.10.2010, на підставі якого позивачу, видано ордер на вселення №11/10 від 14.10.2010.

Слід зазначити, що відповідно до ордеру №11/10 від 14.10.2010, який міститься у матеріалах справи, він виданий позивачу для зайняття житлового приміщення у гуртожитку АДРЕСА_7 площею 12,5 кв.м.

Разом з тим, судовим рішенням за позивачем визнано право власності на житлове приміщення площею 40,4 кв.м.

Отже, площа спірного житлового приміщення перевищує норму безоплатної приватизації, тому наймач повинен був сплатити вартість надлишку, що однозначно підлягало вирішенню в процесі приватизації відповідно до ст.3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Помилковим є посилання суду першої інстанції, як на підставу для задоволення позову, на лист управління житлового господарства Дніпропетровської міської ради №3/143078 від 29.07.2014, яким, начебто, відмовлено позивачу у приватизації спірного майна, оскільки матеріали справи не містять доказів оскарження такого рішення уповноваженого органу в установленому законом порядку, враховуючи наявність доказів, які підтверджують перебування житлового будинку АДРЕСА_7 у комунальній власності.

У вказаному листі, як на підставу для відмови позивачу у приватизації спірного майна, зазначено з посиланням на п. 2.8. рішення Дніпропетровської міської ради №62/10 від 06.04.2011 «Про затвердження Положення про порядок передачі у власність громадян жилих приміщень (кімнат) у гуртожитках, що належать до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська» на неможливість приватизації майна у зв`язку з наявністю самовільного перепланування приміщення у гуртожитку.

Так, у матеріалах справи міститься копія технічного паспорту на спірну квартиру від 28.05.2014, відповідно до якого у ній здійснено загальне переобладнання. Позивачу згідно ордеру надано для зайняття житлову кімнату у гуртожитку площею 12,5 кв.м., а за рішенням суду за позивачем визнано право власності на квартиру площею 40,4 кв.м., яка складається з житлової кімнати, комори, кухні, санвузлу.

Позивач мала право набути у власність спірну квартиру лише шляхом її приватизації у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду».

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв тощо) державного житлового фонду на користь громадян України.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків» громадяни та члени їхніх сімей, на яких поширюється дія цього Закону, мають право на приватизацію жилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до цього Закону за рішенням місцевої ради.

Приватизація жилих приміщень у гуртожитках здійснюється відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та прийнятих відповідно до нього нормативно-правових актів з урахуванням особливостей, визначених цим Законом.

Приватизація жилих і нежилих приміщень у гуртожитках, що перебувають у власності територіальних громад, які раніше були самовільно переплановані, може відбуватися після визнання перепланування таким, що відповідає законодавству України щодо технічних умов і будівельних норм до житла.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду - це відчуження квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках, призначених для проживання сімей та одиноких осіб, кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України.

Отже, Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачена можливість набуття права приватної власності на квартири, які є власністю територіальної громади.

Згідно з ч. 1 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд.

Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку.

Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина.

Виходячи з викладеного вище, апеляційним судом встановлено, що задовольняючи позов місцевий суд не звернув увагу на обрання позивачем неналежного способу захисту, що свідчить про порушення вимог ст. 16 ЦК України, тобто наявне неправильне застосування норм матеріального права.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

Отже, колегія дійшла висновку про необхідність задоволення апеляційної скарги та скасування рішення місцевого суду з ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.20 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судове рішення у цивільній справі № 14 від 18.12.2009 року, у разі скасування рішення у справі ухвалене додаткове рішення втрачає силу.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне скасувати додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року.

У зв`язку із задоволенням апеляційної скарги, судові витрати понесені сторонами в зв`язку з переглядом судового рішення підлягають розподілу у відповідності до 141 ЦПК України. Стягнути ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області судовий збір у розмірі 2070 грн. за подачу апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381-384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу прокуратури Дніпропетровської області в інтересах держави в особі: Дніпровської міської ради, Департаменту житлового господарства Дніпровської міської ради задовольнити.

Заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2015 року та додаткове рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18 липня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Відкритого акціонерного товариства Третій експедиційний загін підводних та гідротехнічних робіт, треті особи: Комунальне виробниче житлове ремонтно-експлуатаційне підприємство Індустріального району, Дніпропетровська міська рада, про визнання права на приватизацію житла та визнання права власності на квартиру відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь прокуратури Дніпропетровської області (49044, м. Дніпро, просп. Д. Яворницького, 38, МФО 820172, р/р 0291 в ДКСУ м. Київ, , код класифікації видатків бюджету - 2800) судовий збір у розмірі 2070 грн.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П.Красвітна

І.А. Єлізаренко