ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №577/1117/16-ц

Номер провадження 22-ц/816/513/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Кононенко О. Ю. (суддя-доповідач),

суддів - Левченко Т. А. , Хвостика С. Г.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

сторони:

позивач (відповідач за зустрічним позовом) Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк»,

відповідачі (позивачі за зустрічним позовом) ОСОБА_1 , ОСОБА_2 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року в складі судді Ярмак О.М., ухвалене у м. Конотоп,

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ПАТ Альфа-Банк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та просило стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором № 1802/0508/71-010 у розмірі 14834,77 доларів США, з яких 12285,48 доларів США заборгованості за тілом кредиту, 2549,48 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитними коштами (т.1 а.с. 1-3).

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що за умовами кредитного договору № 1802/0508/71-010 від 23 травня 2008 року, укладеного між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та ОСОБА_1 , банк надав відповідачу кредит в розмірі 20700 доларів США, а ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, проценти за користування ним, а також сплачувати неустойку та інші передбачені договором платежі у сумі та строки, визначені кредитним договором і графіком погашення кредиту.

У забезпечення виконання зобов`язань ОСОБА_1 за кредитним договором, 23 травня 2008 року ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2 уклали договір поруки № 1802/0508/71-010-Р-1, за умовами якого ОСОБА_2 поручилася за виконання ОСОБА_1 обов`язків, що виникли на підставі основного договору.

У результаті не виконання ОСОБА_1 зобов`язань за кредитним договором, станом на 07 лютого 2016 року у неї утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 12285,29 доларів США та 2549,48 доларів США заборгованості по процентах за користування кредитними коштами.

25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк», а 15 червня 2012 року ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» уклали договори купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, відповідно до яких відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором № 1802/0508/71-010 та договором поруки № 1802/0508/71-010-Р-1 на користь ПАТ «Альфа Банк».

10 лютого 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» направив відповідачам вимогу про дострокове повернення кредиту. У зв`язку з не виконанням ними вказаної вимоги, позивач просив вирішити спір у судовому порядку.

У травні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 , із зустрічним позовом про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними (т.1, а.с. 135-138).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2017 року відмовлено у прийнятті зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживача та визнання окремих положень кредитного договору недійсними (т.1, а.с. 156).

Крім того, у серпні 2016 року ОСОБА_1 повторно звернулася із зустрічним позовом до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 , про визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання його таким, що укладений у національній валюті (т.1, а.с. 179 - 185).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 серпня 2016 року зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання його таким, що укладений у національній валюті України, прийнято до спільного розгляду з первісним позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором. Обидва позови об`єднано в одне провадження (т.1, а.с. 200).

Ухвалою Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року залишено без розгляду зустрічну позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ «Альфа-Банк», третя особа ОСОБА_2 , про захист прав споживача, визнання кредитного договору удаваним правочином та визнання його таким, що укладений у національній валюті України (т.2, а.с. 86).

Рішенням Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором № 1802/0508/71-010 від 23 травня 2008 року, яка утворилася станом на 07 лютого 2016 року в розмірі 14834,77 доларів США, що у перерахунку на національну валюту України станом на 10 квітня 2017 року становить 400153,01 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 6060,12 грн.

В задоволенні позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, при цьому, включивши до скарги заперечення на ухвалу суду про відмову у прийнятті до розгляду її зустрічного позову, яка не підлягає окремому оскарженню від рішення суду.

Посилаючись на неповне з`ясування та недоведеність фактичних обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати вказану ухвалу суду, прийнявши зустрічний позов до розгляду в апеляційному суді, та скасувати рішення суду і ухвали нове про відмову у задоволення позову ПАТ «Альфа-Банк».

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що позивачем не було доведено належними та допустимими доказами своїх позовних вимог та вважає, що призначена по справі судова експертиза не була проведена з вини банку, оскільки останнім не надано на вимогу судового експерта на дослідження первинних документів. Не погоджується з висновком місцевого суду про недоцільність спільного розгляду позову ПАТ «Альфа-Банк» та її зустрічного позову про визнання окремих положень договору недійними. Крім того, вказує на відсутність правових підстав для залишення без розгляду іншої зустрічної позовної заяви про визнання спірного кредитного договору таким, що укладений у національній валюті.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 сторонами не оскаржується, тому в тому на підставі ч. 1 ст. 367 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

У відзиві на апеляційну скаргу представник ПАТ «Альфа-Банк» заперечує проти апеляційної скарги. Вказує, що рішенням в іншій цивільній справі № 577/6223/14-ц було відмовлено ОСОБА_1 у задоволенні позову про визнання кредитного договору від 23 травня 2008 року недійсним, а посилання на невжиття судом заходів з проведення експертизи є безпідставними, оскільки ОСОБА_1 відмовилась від оплати проведення експертизи. Також, вказує, що апелянтом пропущений строк оскарження ухвали місцевого суду (т. 2, а.с. 201-202).

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 06 березня 2018 року апеляційну скаргу залишено без задоволення.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року в оскаржуваній частині та ухвалу Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 24 травня 2016 року про відмову у прийнятті зустрічної позовної заяви залишено без змін.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року постанову Апеляційного суду Сумської області від 06 березня 2018 року в частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» 2549,48 доларів США заборгованості по процентах скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Суд касаційної інстанції зазначив, що апеляційний суд не перевірив, коли настав строк виконання зобов`язання в повному обсязі, у зв`язку з чим дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по процентах у розмірі відповідно до розрахунку банку.

Відповідно до ч. 1 ст. 417 ЦПК України, вказівки, що містяться в постанові суду касаційної інстанції, є обов`язковими для суду першої та апеляційної інстанції під час нового розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою I розділу V ЦПК України.

Учасники справи повідомлені про час і місце розгляду справи у встановленому законом порядку, але в судове засідання не з`явились.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вимог та підстав позову, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 23 травня 2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», було укладено кредитний договір № 1802/0508/71-010, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит під 11,9% річних на строк з 23 травня 2008 року по 22 травня 2033 року включно у сумі 20700 доларів США для придбання квартири АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 4-11).

Згідно з п. 3.1 договору позичальник зобов`язався здійснювати погашення заборгованості за кредитом, шляхом внесення коштів на позичковий рахунок № НОМЕР_1 щомісяця, через касу Банку згідно графіком, що є невід`ємною частиною цього договору.

З Графіку погашення кредиту вбачається, що щомісячні платежі повинні сплачуватися позичальником у строк до 10 числа кожного місяця (т.1, а.с. 8-10).

У цей же день, 23 травня 2008 року між Банком, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 в забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитними договором було укладено договір поруки 1802/0508/71-010-Р-1 (т.1, а.с. 16).

25 травня 2012 року ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами, за яким до ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги і за кредитним договором № 1802/0508/71-010 від 23 травня 2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_1 (т.1, а.с. 19-35).

15 червня 2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором, за яким ПАТ «Дельта Банк» відступило ПАТ «Альфа-Банк» право вимоги за зазначеним кредитним договором від 23 травня 2008 року (т.1, а.с. 38-46).

Позичальник здійснив останній платіж по кредитному договору 01 липня 2014 року у розмірі 77,98 доларів США, який зарахований на сплату відсотків, по тілу кредиту останній платіж сплачений 09 квітня 2014 року у сумі 73,22 доларів США. Після вказаних дат відповідач не вносила щомісячних платежів на виконання умов кредитного договору (т.1, а.с. 52).

10 лютого 2016 року ПАТ «Альфа-Банк» надіслало на адресу ОСОБА_1 та її поручителя ОСОБА_2 вимогу про дострокове повернення кредиту протягом 30 днів з дати відправлення вказаної вимоги, однак у добровільному порядку вказана вимога не була виконана (т.1, а.с. 53).

У ОСОБА_1 утворилася заборгованість за кредитним договором у сумі 14834,77 доларів США, з яких 12285,29 доларів залишку за тілом кредиту та 2549,48 доларів заборгованості по процентах (т.1, а.с. 52).

Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 24 березня 2016 року, яке набрало законної сили, поруку за договором № 1802/0508/71-010-Р-1 від 23 травня 2008 року, укладеним між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк», визнано припиненою у зв`язку зі спливом шестимісячного строку для пред`явлення позову до поручителя (т.1, а.с. 96-97).

Задовольняючи позовні вимоги про стягнення заборгованості із ОСОБА_1 на користь банку, суд першої інстанції виходив з того, що у позичальника утворилася заборгованість за кредитним договором, тому у банку наявні підстави для дострокового повернення кредиту.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості із ОСОБА_2 на користь банку, суд першої інстанції виходив з того, що заочним рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 24 березня 2016 року визнано припиненою поруку ОСОБА_2 за договором від 23 травня 2008 року № 1802/0508/71-010-Р-1, укладеним між ОСОБА_2 , ОСОБА_1 та ВАТ «Сведбанк».

Однак, з такими висновками місцевого суду колегія суддів апеляційного суду не може повністю погодитись, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ст. 1050 ЦК України, якщо договором позики встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення позики, що залишилася, та сплати процентів.

Звернення банку про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом (заявою) вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі.

Право кредитодавця нараховувати передбачені кредитним договором проценти припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Такі правові висновки викладені в постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі № 310/11534/13-ц та від 31 жовтня 2018 року в справі № 202/4494/16-ц.

Як вбачається, суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення кредитної заборгованості з поручителя, посилався на заочне рішення Шевченківського районного суду міста Києва, яке набрало законної сили, у цивільній справі № 761/19921/15 за позовом ОСОБА_2 до ПАТ «Альфа-Банк» про захист прав споживача та визнання поруки такою, що припинена.

Однак, судом першої інстанції не враховано, що цим рішенням, яке набрало законної сили, встановлено факт звернення банку із вимогою про дострокове виконання зобов`язань за договором 31 жовтня 2014 року, тоді як судами при розгляді даної справи встановлено, що банк звернувся до боржника та поручителя з такою ж вимогою 10 лютого 2016 року.

При цьому, відповідно до розрахунку заборгованості, банк продовжував нараховувати проценти у період з 31 жовтня 2014 року по 10 лютого 2016 року та просить їх стягнути у своєму позові.

За таких обставин, не перевіривши коли наступив строк виконання зобов`язання в повному обсязі, суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості по процентах у розмірі, вказаному банком у розрахунку.

Враховуючи вищевикладене, рішення суду першої інстанції, на підставі п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом від 23 травня 2008 року у розмірі 2549 США 48 центів, що становить 68759,48 грн (2549 США 48 центів х 26,97 грн), з прийняттям постанови про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 06 грудня 2017 року ОСОБА_1 було зменшено розмір судового збору, що підлягає сплаті за апеляційне оскарження рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року з 6666 грн 13 коп до 3100 грн, та відстрочено його сплату до ухвалення рішення у справі (т.2, а.с. 189).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, при частковому задоволенні апеляційної скарги на 17,18% (68759,48 грн (сума задоволених вимог) х 100% / 400153,01 грн (ціна позову)), за апеляційний перегляд справи з ОСОБА_1 в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2567,43 грн (3100 грн 532,58 грн (3100 грн х 17,18% / 100%), а з ПАТ «Альфа-Банк» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 532,58 грн.

При частковому задоволенні позову на 82,82% (331393,53 грн (сума задоволених позовних вимог) х 100% / 400153,01 грн (ціна позову)), із ОСОБА_1 на користь ПАТ «Альфа-Банк» підлягає компенсації 5018,99 грн (6060,12 грн х 82,82 % / 100%) фактично понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позову, а рішення в цій частині підлягає зміні.

Керуючись ст. ст. 367 - 369, п. 2 ч. 1 ст. 374, п. п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 376, ст. ст. 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року скасувати в частині задоволення позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом від 23 травня 2008 року у розмірі 2549 США 48 центів та прийняти постанову.

Відмовити у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за процентами за користування кредитом за кредитним договором від 23 травня 2008 року у розмірі 2549 США 48 центів.

Рішення Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 10 квітня 2017 року змінити в частині розподілу судових витрат та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 5018 грн 99 коп компенсації судового збору за подання позову.

Стягнути в дохід держави (отримувач коштів: ГУК у м.Києві/м.Київ/22030106, код отримувача (код за ЄДРПОУ): 37993783, банк отримувача: Казначейство України (ЕАП), рахунок отримувача: UA0026001, код класифікації доходів бюджету: 22030106) судовий збір за подання апеляційної скарги: з ОСОБА_1 2567,43 грн, з Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» 532,58 грн.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і на неї може бути подана касаційна скарга протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий: О.Ю. Кононенко

Судді : Т.А. Левченко

С.Г. Хвостик