Справа № 727/5210/20
Провадження № 2/727/1177/20
20 жовтня 2020 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:
головуючого судді Смотрицького В.Г.
при секретарі Желик І.Ю.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці в порядку спрощеного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача Приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова Аліна Анатоліївна, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко Оксана Анатоліївна про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -
Вважала виконавчий напис від 10.10.2019 року таким, що не підлягає виконанню.
28.05.2008 року між нею та ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено Кредитний договір №2102-146/08, згідно якого мені було надано споживчий кредит у сумі 2800,00 дол. США зі строком кредитування по 27 травня 2011 р.
Виконавчий напис вчинено всупереч вимогам чинного законодавства, без перевірки безспірності заборгованості, після спливу трьох років з моменту набуття банком права вимоги.
Приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатовою А.А. не враховано, що правовідносини між нею та ВАТ «ВіЕйБі Банк», які виникли на підставі договору №2102-146/08 від 28.05.2008 року, припинені.
Відповідно до договору, право примусового стягнення боргу у банку виникло ще 28.05.2011 року, тобто виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат».
Вказані правовідносини мають спірний характер, оскільки сума заборгованості не підтверджена жодним розрахунком з урахуванням положень чинного законодавства.
Відповідно до ч. 4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Згідно з ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 22 червня 2020 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження. Окрім того, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву.
Позивачка в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві, та розглянути справу в її відсутності.
Представник відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явився, про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.
Третя особа приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу Київської області Гамзатова А.А. в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності.
Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Клітченко О.А. в судове засідання не з`явилася, про час та місце був повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.
Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Суд, дослідивши письмові докази, давши оцінку належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, застосовуючи до визначених правовідносин норми матеріального та процесуального права, вважає, що позов підлягає задоволенню.
Судом встановлено, що 28.05.2008 року між позивачкою ОСОБА_1 та ВАТ «ВіЕйБі Банк» укладено кредитний договір №2102-146/08 про надання бланкового споживчого кредиту (а.с. 8-10, 17), згідно з п.1.1. якого позивачка отримала грошові кошти у сумі 2800,00 доларів США.
Відповідно до п.1.3. договору, строк користування кредитом по 27 травня 2011 року включно.
Згідно з п.19 ч.1 ст.34 Закону України «Про нотаріат», нотаріуси вчиняють виконавчі написи.
Частиною 1 ст.87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.
Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку.
Суд вважає, що з урахуванням терміну дії кредитного договору (до 27 травня 2011 року включно), останнім днем, коли позивачка ОСОБА_1 повинна була своєчасно виконати зобов`язання є 27 травня 2011 року, право примусового стягнення боргу у банку виникло 28 травня 2011 року, останнім можливим днем вчинення виконавчого напису є 28 травня 2014 року, однак виконавчий напис вчинено тільки 10 жовтня 2019 року, тобто, поза межами трирічного строку, визначеного ст.88 Закону України «Про нотаріат».
Аналогічна правова позиція щодо строку дії договору та часу настання виконання зобов`язання відображена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 року по справі № 444/9519/12.
В постанові Великої Палати Верховного Суду від 02.07.2019 року по справі №916/3006/17 (п.31) зазначено, що Верховний Суд у постанові від 17.05.2018 року у справі №307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», підпунктів 3.1, 3.3 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дійшов висновку про те, що статтею 88 Закону України «Про нотаріат» нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, не обмежено трирічним строком за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги. Позовна давність, установлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. У зв`язку із цим відхилив доводи про необхідність застосування нотаріусом позовної давності в три роки, а щодо пені в один рік, оскільки сторони у встановленому законом порядку збільшили позовну давність до 5 років, а в подальшому до 50 років.
В пункті 81 вказаної постанови Велика Палата Верховного Суду відступає від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 17.05.2018 року у справі №307/1580/17 щодо застосування положень частини другої статті 88 Закону України «Про нотаріат», зокрема про те, що ця норма не обмежує трирічним строком нарахування заборгованості, на стягнення якої вчиняється виконавчий напис, за умови встановлення сторонами відповідно до статті 259 ЦК України збільшеної позовної давності для відповідної вимоги, оскільки вважає, що зазначений строк не можна змінити домовленістю сторін.
Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису.
Відповідно до положень ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідачем не надано суду відзиву на позов.
Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29.
За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь позивачки ОСОБА_1 необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст.34, 39, 87, 88 Закону України «Про нотаріат», ст.ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 19, 76, 81, 141, 247, 259, 263, 265, 268, 273, 274 ЦПК України, суд, -
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 840,80 грн.
З повним рішенням суду особи, які беруть участь у справі, зможуть ознайомитись 27 жовтня2020 року.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.
Суддя: