Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.10.2020 Справа №607/16088/20

місто Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого Герчаківської О. Я.,

за участю секретаря судового засідання Гнатенко І. В.,

позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні у судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 23 вересня 2020 року і до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач з дитиною не бачиться, не піклується про неї, не цікавиться її станом здоров`я, навчанням, не надає жодної фінансової допомоги на дитину, таким чином не виконує покладених на батьків обов`язків. ОСОБА_2 не бере педагогічної, матеріальної, грошової, посильної трудової або будь-якої іншої участі у вихованні дочки, яка знаходиться на повному утриманні позивача ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 24 вересня 2020 року відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини. Постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, і просила суд їх задовольнити. Пояснила, що донька проживає з нею, а відповідач не бере участі в утриманні дитини. Вихованням та утриманням дитини займаються позивач та її батьки. Позивач працює технічним працівником вшколі та отримує заробітну плату у розмірі 3 000 грн., що є недостатньою сумою для забезпечення належного рівня життя та розвитку дитини.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився з невідомої на те суду причини, хоча про день та час судового засідання повідомлявся належним чином, відзиву не подав.

Суд вважає, що відповідач про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому відповідно до ст. 280 ЦПК України, справу слід вирішити на підставі наявних доказів та постановити заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 , виданого 26 вересня 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернопільського міського управління юстиції, сторони 26 вересня 2015 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 1793.

У шлюбі в них народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що свідчить свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 , видане 03 березня 2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Тернополю Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області.

Згідно довідки № 3513 від 20 грудня 2019 року, виданої ГТОВ «Мрія» ОСОБА_1 проживає разом з батьками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

В судовому засіданні позивач підтвердила те, що вона разом із донькою проживає з батьками, які також піклуються про ОСОБА_3 та беруть участь у її вихованні.

За вказаних вище обставин, до правовідносин, які виникли між сторонами підлягають застосуванню наступні норми матеріального права.

Відповідно до ч. ч. 2, 8, 9, 10 ст. 7 Сімейного кодексу України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства.

Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів.

Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частиною 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 31) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 32) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Відповідно до ч. 2 ст. 184 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період.

Як встановлено в судовому засіданні, сторонами не досягнуто згоди щодо участі відповідача в утриманні їх спільної дитини, що стало причиною звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. ОСОБА_2 є працездатним, інших утриманців не має, стан його здоров`я суд вважає задовільним, оскільки доказів про зворотне не надано та в судовому засіданні таких не здобуто. Тобто, за своїм станом здоров`я та матеріальним становищем відповідач може виконувати обов`язки щодо утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відтак, у зв`язку з тим, що неповнолітня дитина сторін потребує матеріальної допомоги, виходячи з рівності обов`язку батьків їх утримувати, позов ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини підлягає до задоволення шляхом стягнення із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

При ухваленні рішення суд також врахував, що з 01 липня 2020 року прожитковий мінімум для дітей до 6 років становить 1859,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання.

Визначаючи розмір судових витрат суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача в користь держави необхідно стягнути 840, 80 гривень судового збору.

Крім того, згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати , в тому числі на професійну правничу допомогу.

Частиною 2 статті 137 ЦПК встановлено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Розмір витрат на правничу допомогу адвоката встановлюється судом на підставі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги.

На підтвердження факту витрат на оплату послуг адвоката позивач надала копію договору про надання правової допомоги № 59/20-ц від 27 серпня 2020 року; ордер на надання правничої допомоги № 1002153 від 21 вересня 2020 року; копію акту виконаних робіт від 22 вересня 2020 року на суму 1 000 грн. та квитанцію до прибуткового ордера № 59/20-ц від 22 вересня 2020 року.

Тому, слід стягнути з відповідача в користь позивача понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 1 000 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 137, 206, 258-268, 273, 280-283, 352-355,430 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання мал олітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 (дві тисячі) грн. 00 коп. щомісячно, починаючи з 23 вересня 2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 1000 (одну тисячу) грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп. судового збору.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Відповідачу направити копію заочного рішення суду.

Заочне рішення може бути переглянуто Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починається відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Апеляційна скарга на заочне рішення суду відповідачем подається протягом тридцяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Апеляційна скарга на рішення суду учасниками справи подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Тернопільського апеляційного суду або через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області.

Якщо у судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 Цивільного процесуального кодексу України.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційної скарги не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_4 , місце реєстрації проживання: АДРЕСА_2 .

Головуючий суддяО. Я. Герчаківська