гСправа № 358/1418/19 Провадження № 2/358/39/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року м. Богуслав

Богуславський районний суд Київської області в складі:

головуючого судді Кіхтенка С.О.,

за участю секретаря судового засідання Симоненко О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богуславі, без фіксації судового засідання технічними засобами згідно частини 2 ст. 247 ЦПК України, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Богуславської міської ради Київської області про визнання права власності в порядку набувальної давності,

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку набувальної давності на нерухоме майно у вигляді 1/2 частки житлового будинку 1969 року побудови, загальною площею 66.30 кв.м., житлова 43.30 кв.м., допоміжна 23.00 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: прибудова, літня кухня, прибудова, прибудова, сарай, погріб з шийкою, вбиральня, гараж, ганок, ворота з хвірткою, огорожа, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_2 , про що в книзі реєстрації актів про смерть відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області зроблено запис за № 189.

Після його смерті залишилася 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок.

Починаючи із 2004 року позивачка постійно доглядає за його майном, здійснює ремонт та обробляє город та вважає, що добросовісно заволоділа часткою житлового будинку, яка належить її померлому батькові і володіє нею близько 15 років.

Оскільки, позивачка позбавлена можливості в нотаріальному порядку успадкувати частку у нерухомому майні, тому вона звернулася із даним позовом до суду.

Представник позивача ОСОБА_3 подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі та участі позивача, а також зазначила, що позов підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача Богуславської міської подав до суду відзив, в якому заперечує проти задоволення позовних вимог з тих підстав, що позивачем не вірно застосовано спосіб захисту своїх прав та інтересів.

В обґрунтування своїх заперечень відповідач посилається на те, що після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути без титульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном.

Дослідивши письмові докази надані позивачем та відзив відповідача, суд вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно свідоцтва про смерть виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Богуславського районного управління юстиції Київської області серії НОМЕР_1 ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , про що в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за № 189.

Позивачка ОСОБА_1 є донькою померлого ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження та свідоцтвом про шлюб.

Свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок від 26 червня 1969 року, виданого на підставі рішення Богуславського міської ради депутатів № 67, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2 .

Згідно договору дарування від 23 жовтня 1990 року 1/2 частка житлового будинку АДРЕСА_1 була подарована ОСОБА_4 своїй дочці ОСОБА_1 ..

Витягом із реєстру прав власності на нерухоме майно, виданого Білоцерківським міжміським БТІ від 16 грудня 2005 року, право власності на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_2 було зареєстровано за ОСОБА_2 , а право власності на іншу 1/2 частку житлового будинку - було зареєстровано за позивачкою.

Актом обстеження житлово-побутових умов проживання від 29 серпня 2019 року встановлено, що із 15 листопада 2004 року ОСОБА_1 користується житловим будинком по АДРЕСА_1 , здійснює ремонтні роботи, сплачує комунальні послуги та обробляє город.

Постановою державного нотаріуса Богуславської районної державної нотаріальної контори № 02-31/941 від 27.08.2019 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки заявник не прийняла спадщину у строк передбачений ст. 1270 ЦПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 55 Конституції України кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 16 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини першої та другої статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконністю набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до частин першої, четвертої частини четвертої статті 344 ЦК України особа, яка добросовісно володіє майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років набуває право власності на це майно (набувальна давність).

Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно набувається за рішенням суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 14 травня 2019 року у справі № 910/17274/17 (провадження № 12-291гс18) зроблено висновок, що «умовами набуття права власності за набувальною давністю на підставі статті 344 ЦК України є: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю.

Для окремих видів майна (нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери) право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

За змістом частини першої статті 344 Цивільного кодексу України добросовісність особи має існувати саме на момент заволодіння нею чужим майном, що є однією з умов набуття права власності на таке майно за набувальною давністю. Після заволодіння чужим майном подальше володіння особою таким майном має бути безтитульним, тобто таким фактичним володінням, яке не спирається на будь-яку правову підставу володіння чужим майном. Володіння майном на підставі певного юридичного титулу виключає застосування набувальної давності. При вирішенні спорів має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент його заволодіння не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Крім того, позивач як володілець майна повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, але неправомірне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Підставою добросовісного заволодіння майном не може бути, зокрема, будь-який договір, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність. Володіння майном за договором, що опосередковує передання майна особі у володіння (володіння та користування), проте не у власність, виключає можливість набуття майна у власність за набувальною давністю, адже у цьому разі володілець володіє майном не як власник. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном (у тому числі і про підстави для визнання договору про його відчуження недійсним), то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном».

Суд приходить до висновку, що набуття права власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку АДРЕСА_1 позивачкою можливе, оскільки в даному випадку дотримано всі умови набуття права власності за набувальною давністю у сукупності.

Таким чином, будь яких перешкод для визнання за позивачем права власності за набувальною давністю під час судового розгляду не встановлено.

Керуючись ст. ст. 4, 5, 10, 11, 263, 264, 265 ЦПК України, ст.ст.328, 344 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , (ідентифікаційний код: НОМЕР_2 ), право власності за набувальною давністю на 1/2 частку житлового будинку 1969 року побудови, загальною площею 66.30 кв.м., житлова 43.30 кв.м., допоміжна 23.00 кв.м з господарськими будівлями і спорудами: прибудова, літня кухня, прибудова, прибудова, сарай, погріб з шийкою, вбиральня, гараж, ганок, ворота з хвірткою, огорожа, вигрібна яма, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належало на праві власності ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження:

1) на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п/п 15.5) п/п 15 п. 1 Розділу XIII Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме через Богуславський районний суд Київської області.

Головуючий: суддя С. О. Кіхтенко