Ухвала

29 грудня 2020 року

м. Київ

справа 127/27593/19

провадження № 61-19222ск 20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Коломієць Г. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 26 серпня 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду

від 17 листопада 2020 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , приватного підприємства «Авто-Фортуна», третя особа - приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Юрченко Світлана Володимирівна, про визнання недійсним договору комісії щодо продажу транспортного засобу, визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу та витребування із незаконного володіння транспортного засобу,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня

2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Додатковим рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 26 серпня 2020 року заяву ОСОБА_2 та ОСОБА_3 задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу 5 000,00 грн.

У задоволенні решти заяви відмовлено.

Постановою Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року та додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області

від 26 серпня 2020 року залишено без змін.

Додатковою постановою Вінницького апеляційного суду від 15 грудня

2020 року заяву ОСОБА_2 про компенсацію витрат на правничу допомогу задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 6 500,00 грн судових витрат на професійну правничу допомогу.

21 грудня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася

до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2020 року (надійшла до суду 24 грудня 2020 року), вякій просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Подана касаційна скарга не може бути прийнята касаційним судом

до розгляду та вирішено питання про відкриття касаційного провадження

з огляду на наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження

в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення

від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.

У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права

у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

Касаційна скарга ОСОБА_1 не відповідає зазначеним вище вимогам закону.

Так, у касаційній скарзі заявник зазначає підставу касаційного оскарження передбачену пунктом 1 частини другої статті 389 ЦПК України, проте не зазначає конкретні постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

За таких обставин, відповідно до вимог частини другої, четвертої статті 392 ЦПК України, заявнику необхідно надати суду уточнену редакцію касаційної скарги з посиланням на конкретні постанови Верховного Суду, в яких викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні, відповідно до пункту 1 частини другої статті 389 ЦПК України

та надіслати копії уточненої редакції касаційної скарги і доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

Відповідно до вимог частин другої, третьої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.

Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення їх недоліків.

Керуючись статтями 185, 389, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 27 липня 2020 року, додаткове рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 26 серпня 2020 року, постанову Вінницького апеляційного суду від 17 листопада 2020 року та додаткову постанову Вінницького апеляційного суду від 15 грудня 2020 року залишити без руху та надати строк для виконання вимог ухвали

до 28 січня 2021 року, але який не може перевищувати десяти днів

з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали настануть наслідки, передбачені законом.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Г. В. Коломієць