Провадження №2/235/247/20
Справа №235/8069/19

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі: головуючого - судді Величко О.В.

при секретарі - Лебеденко В.В.

за участю позивачки ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Покровську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Покровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтуванням своїх позовних вимог вказала, що з серпня 2005 року вона мешкала з мамою своєї подруги ОСОБА_2 , яка за станом здоров`я потребувала догляду та запросила її до себе, щоб сумісно вести спільне господарство, та в подальшому її поховати.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Єдина донька спадкодавиці ОСОБА_3 написала заяву про відмову від спадщини, яка відкрилась після смерті її матері ОСОБА_3 . За час користування будинком нею проведено каналізацію, замінено електропроводку, ремонт, нею сплачуються комунальні платежі. Оскільки вона відкрито, безперервно володіє спірним житловим будинком більше 10 років, просить у судовому порядку визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, які складаються з тамбура, погрібу, літньої кухні, літнього душу, сараїв, навісу, вбиральні, вимощення, які розташовані за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідачем Покровською міською радою надано відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що добросовісне володіння означає, що особа не знала і не повинна була знати, що володіє річчю незаконно. Вважають, що позивач ОСОБА_1 не є добросовісним набувачем цього майна, так як підстави для набуття права власності на це майно та обґрунтованого вселення у житловий будинок відсутні. Просили відмовити в задоволенні позовних вимог.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача в судове засідання не заявився, про день і час слухання справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив.

Суд розглядає справу за відсутності відповідача на підставі наявних у матеріалах справи доказах відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України.

Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно договору купівлі-продажу 16.04.1964 року ОСОБА_2 придбала житловим будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: АДРЕСА_2 . ( а.с. 10-11).

З 27.12.2005 року на зазначеній житловій площі значиться зареєстрованою позивачка по справі ОСОБА_1 ( а.с. 5-6, 28-29).

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 померла ( а.с. 9).

Згідно акту, складного КУ Покровський координаційний комітет самоорганізації від 22.07.2019 року за № 5616, ОСОБА_1 з серпня 2005 року мешкає за адресою АДРЕСА_1 , з грудня 2005 року була зареєстрована і мешкала за цією адресою разом зі свекрухою ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вони спільно вели домашнє господарство, ОСОБА_1 вела уход за хворою, по теперішній час здійснює оплату комунальних послуг. ( а.с. 31).

Згідно квитанції, наданих до матеріалів справи, позивачкою здійснено оплату комунальних послуг в лютому-березні 2018 року, в липні-серпні 2019 року, земельний податок з фізичних осіб у серпні 2015 року ( а.с. 32,33).

В матеріалах справи міститься заява про те, що спадкоємиця померлої ОСОБА_3 нотаріально посвідченою заявою відмовилась від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 та не заперечує проти прийняття спадщини ОСОБА_1 ( а.с. 12).

Відповідно до вимог ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Як роз`яснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК).

Таким чином, виходячи із змісту ст. 344 ЦК України, обставинами, які мають значення для справи і які повинен довести позивач, є таке: майно може бути об`єктом набувальної давності; законність володіння, добросовісність володіння; відкритість володіння; давність володіння та його безперервність строк володіння нерухомим майном 10 років; відсутність інших осіб, які претендують на це майно; відсутність титулу (підстави) у позивача для володіння майном та набуття права власності.

Тобто, набуття права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх вказаних умов у сукупності.

Володіння без правової підстави - це фактичне володіння, яке не спирається на будь-яку законну підставу володіння чужим майном.

Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником.

Позов про визнання права власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка знає власника цього майна.

Отже, встановлення власника майна і його волі щодо передачі майна у володіння є обставинами, які мають юридичне значення для правильного вирішення спору у справі про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, і підлягає доведенню під час ухвалення судового рішення (така правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 05.06.2018 у справі №924/925/17 та від 22.05.2018 .

Судом встановлено, що позивачка була вселена на законних підставах до спірного житлового приміщення за волею її власника ОСОБА_2 ,в подальшому, разом з нею, користувалась житловим приміщенням.

Окрім того, як встановлено в судовому засіданні, у 2006 році позивачка з померлою ОСОБА_2 намагались укласти договір дарування житлового будинку, проте такий правочин не був укладений.

Тобто, позивачка знала про те, що у неї відсутні підстави для набуття права власності.

Разом з цим, факт відсутності заборгованості по сплаті за житлово-комунальні послуги за користування житловим будинком, свідчить про відкритість та безперервність володіння чужим майном.

Однак, набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності.

Окрім того, у постанові Верховного Суду України, від 20 травня 2015 року, у справі № 3-87гс15 зроблено висновок, що норми статті 334 ЦК України не підлягають застосуванню у випадках, коли володіння майном протягом тривалого часу здійснювалося на підставі договірних зобов`язань (договорів оренди, зберігання, безоплатного користування, оперативного управління тощо), чи у будь-який інший передбачений законом спосіб, оскільки право власності у володільця за давністю виникає поза волею і незалежно від волі колишнього власника.

Таким чином, набувальна давність поширюється на випадки фактичного, без правової підстави володіння чужим майном. Наявність у володільця певного юридичного документа, наприклад, договору найму, оренди, зберігання тощо, виключає застосування положень частини першої статті 344 ЦК України До цього висновку дійшов Верховний Суд України в Постанові від 27.09.2018р., по справі № 571/1099/16-ц.

Отже,доводи, викладені в позовній заяві та надані в судовому засіданні позивачкою по справі про наявність підстав для задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю суперечать положеням ст. 344 ЦК України, оскільки позивачці було відомо про відсутність у неї підстав для набуття права власності на спірний житловий будинок. Від колишнього власника житла вона отримала право на користування ним, проте колишній власник ОСОБА_2 при житті не була позбавлена права відчужити на користь позивачки зазначений об`єкт нерухомості іншим шляхом, зокрема складанням заповіту, договору утримання або договору дарування.

Та обставина, що донька померлої ОСОБА_3 не заперечує проти прийняття спадщини після смерті її матері позивачкою, не дає підстави для визнання за останньою права власності за набувальною давністю в порядку ст. 344 ЦК України, оскільки ОСОБА_3 не позбавлена права прийняти спадщину після своєї матері і відчужити спірний житловий будинок позивачці у відповідності до закону.

Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог про набуття права власності за набувальною давністю на частину квартири на підставі ст. 344 ЦК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. 344 ЦК України, ст.ст. 3,5,12,13,18, 258,260,265,268, 273 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Покровської міської ради про визнання права власності за набувальною давністю відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького Апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі подання апеляційної скарги рішення,якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги,відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 10.02.2020 року.

Суддя: