Ічнянський районний суд Чернігівської області
Провадження № 2/733/189/20
Єдиний унікальний №733/172/20
Рішення

Іменем України

23 грудня 2020 року м. Ічня

Ічнянський районний суд Чернігівської області

у складі головуючого судді Овчарика В.М.,

за участю секретаря Ткаченко В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

відповідачів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та

представника відповідачів ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ічня у режимі відеоконференції за правилами загального провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про повернення надмогильних пам`ятників до попереднього стану, стягнення вартості бетонних платформ, вартості пам`ятників із мармурової крихти та моральної шкоди,

установив:

У лютому 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про повернення надмогильних пам`ятників до попереднього стану, стягнення вартості бетонних платформ, вартості пам`ятників із мармурової крихти та моральної шкоди.В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 16 квітня 2019 року, коли він перебував в м. Ічня, заключив усну домовленість з відповідачами про виготовлення та встановлення трьох гранітних надмогильних пам`ятників на могилах своїх предків в с. Гмирянка Ічнянського району. Він передав завдаток у сумі 4 500 грн ОСОБА_2 . Після закінчення виконання робіт по встановленню гранітних пам`ятників, старі пам`ятники з мармурової крихти зникли, також зникли три гранітні плити. Як стало йому відомо забрав останні ОСОБА_2 . Всі ці події негативно вплинули на його здоров`я, чим були спричинені йому моральні збитки. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь 10 500 грн - вартість встановлених платформ, 4 500 грн - вартість надгробків із мармурової крихти, 50 000 грн моральної шкоди та зобов`язати останніх повернути три гранітні пам`ятники до попереднього стану.

За клопотанням позивача (а.с. 23) ухвалою суду від 12 березня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 20 березня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 24-25); за клопотанням позивача (а.с. 52), ухвалою суду від 06 квітня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 17 квітня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 53-54); за клопотанням представника відповідачів (а.с. 75) ухвалою суду від 16 липня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 12 серпня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 85-86); ухвалою суду від 12 серпня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 10 вересня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 96-98); за клопотанням позивача (а.с. 101); ухвалою суду від 31 серпня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 10 вересня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 107-108); ухвалою суду від 10 вересня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 08 жовтня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 116-117), за клопотанням позивача (а.с. 129) ухвалою суду від 28 вересня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 08 жовтня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 130-131); ухвалою суду від 05 листопада 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 07 грудня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 138-139); ухвалою суду від 07 грудня 2020 року визначено судове засідання по справі, призначене на 23 грудня 2020 року проводити в режимі відеоконференції (а.с. 155-156).

Інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило.

Відповідно до відзиву, поданого представником відповідачів ОСОБА_4 17.03.2020 року (а.с. 27-29), останній просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з посиланням на те, що відповідачі не заключали будь-якої усної домовленості з позивачем щодо встановлення і виготовлення трьох гранітних надгробних пам`ятників на могилах його предків в с. Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області. Не заперечує, що відповідачка ОСОБА_3 прийняла від позивача на свою банківську картку 18 000 грн у рахунок оплати пам`ятників у магазині «Вічність», які передала продавцю ОСОБА_5 . Щодо подальшої співпраці позивача з вказаним вище магазином відповідачам нічого не відомо.

Відповіді на відзив ОСОБА_1 не подано.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, свої позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити із зазначених у позовній заяві підстав, при цьому пояснив, що 16 квітня 2019 року у мазагизі «Вічність» в м. Ічня Чернігівської області уклав усну угоду з відповідачами, при якій також була присутня ОСОБА_5 , під час якої домовився з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про виготовлення та встановлення трьох гранітних надмогильних пам`ятників на могилах своїх предків в с. Гмирянка Ічнянського району. Для цього він передав ОСОБА_2 завдаток у сумі 4 500 грн, іншу частину коштів у сумі 18 000 грн домовилися, що він їх перерахує на банківську картку ОСОБА_3 , що він зробив через деякий час. Після встановлення гранітних пам`ятників, старі пам`ятники із мармурової крихти зникли, а також зникли три надгробні гранітні плити. Як згодом стало йому відомо забрав всі плити і старі пам`ятники ОСОБА_2 . Тому просив стягнути у солідарному порядку з відповідачів на його користь 10 500 грн - вартість встановлених платформ, 4 500 грн - вартість надгробків із мармурової крихти, 50 000 грн моральної шкоди та зобов`язати останніх повернути три гранітні пам`ятники до попереднього стану, тобто покласти гранітні плити на надгробки.

Відповідач ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що приблизно 1,5 роки тому він перебував у мазанині «Вічність», який знаходиться у м. Ічня Чернігівської області. У цей час зайшов невідомий чоловік, який хотів замовити пам`ятники, однак усієї суми коштів у нього не було, тому він запропонував останньому допомогу, надавши рахунок банківської картки своєї дружини, на який позивач через деякий час надіслав кошти у розмірі 18 000 грн, які ОСОБА_3 віддала ОСОБА_5 . Будь-яких домовленостей між ним та позивачем з приводу купівлі чи встановлення пам`ятників не було, до яких він не має ніякого відношення. Ніяких коштів у сумі 4 500 грн ОСОБА_1 йому не давав, і він їх не брав.

Відповідачка ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала та пояснила, що приблизно 1,5 роки тому вона перебувала у мазанині «Вічність», який знаходиться у м. Ічня Чернігівської області разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 . У цей час зайшов невідомий чоловік, який хотів замовити пам`ятники, однак усієї суми коштів у нього не було, тому ОСОБА_2 запропонував останньому допомогу, надавши рахунок її банківської картки, на який позивач через деякий час надіслав кошти у розмірі 18 000 грн, які вона віддала ОСОБА_5 . Будь-яких домовленостей між нею та позивачем з приводу купівлі чи встановлення пам`ятників не було.

Представник відповідачів ОСОБА_4 , який приймав участь у судовому засіданні у режимі відеоконференції, просив відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 з посиланням на його безпідставність та з підстав викладених у відзиві на позов.

Свідок ОСОБА_6 у судовому засіданні показала, що вона разом із ОСОБА_5 провадять господарську діяльність у магазині « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в м. Ічня Чернігівської області, де реалізують пам`ятники. Зі слів останньої їй стало відомо, що приблизно 1,5-2 роки назад невістка ОСОБА_5 передала кошти останній, які перерахував один чоловік за купівлю пам`ятників, які потім забрали.

Свідок ОСОБА_5 у судовому засіданні показала, що навесні, приблизно 1,5 роки тому до магазину «Вічність» в м. Ічня Чернігівської області прийшов ОСОБА_1 , який замовив три гранітні пам`ятники, при цьому надав їй особисто завдаток у розмірі 4 500 грн. Так як іншої суми коштів при собі не мав, тому йому запропонував свою допомогу ОСОБА_2 , який надав позивачу рахунок банківської картки своєї дружини, на який ОСОБА_1 через деякий час перерахував кошти у розмірі 18 000 грн, які принесла їй ОСОБА_3 . Після того як були виготовлені пам`ятники, приїхало декілька чоловіків, щоб їх забрати. Вона зателефонувала ОСОБА_1 , який дав згоду, щоб пам`ятники забрали, які вона віддала.

Дослідивши матеріали справи, та заслухавши показання свідків, суд дійшов наступного висновку.

Судом установлено, що міжОСОБА_5 та ОСОБА_1 у квітні 2019 року було укладено усну домовленість про купівлю трьох комплектів гранітних пам`ятників, які останні хотів поставити рідним на кладовищі с. Гмирянка Ічнянського району Чернігівської області. Для цього ОСОБА_1 надав ОСОБА_5 4 500 грн завдатку за купівлю пам`ятників, а решту 18 000 грн ОСОБА_1 перерахував ОСОБА_3 на її банківський рахунок, який надав йому ОСОБА_2 (а.с. 3). Згодом гранітні пам`ятники були встановлені взамін старим з мармурової крихти (а.с. 3, 5), однак у подальшому з гранітних пам`ятників зникли три плити (а.с. 4).

Кошти у сумі 18000 грн ОСОБА_3 передала ОСОБА_5 13.05.2019 року (а.с. 31), як приватному підприємцю (а.с. 34), яка отримала замовлення від ОСОБА_1 на купівлю гранітних пам`ятників.

Позивач стверджує, що вказані вище платформи та надгробні пам`ятники забрав ОСОБА_2 , при цьому вартість старих надгробних пам`ятників склала: 10 500 грн встановлення платформ, 4 500 грн - встановлення надгробків.

Згідно ст. 12 ЦПК України, обставини цивільних справ встановлюються судом за принципом змагальності. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 76 цього Кодексу, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК).

Аналізуючи надані сторонами докази в їх сукупності суд вважає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б дали змогу дійти висновку про те, що ОСОБА_2 забрав надгробні пам`ятники чи надгробні плити, а також, що останній якимось чином причетний до встановлення надгробних пам`ятників, при цьому з товарного чеку № 3 від 29 березня 2019 року за підписом продавця ОСОБА_7 видно, що бетонування трьох платформ коштує 10 500 грн (а.с. 6), однак зазначена особа до участі в справі не була залучена.

Твердження позивача про те, що домовленість про встановлення та купівлю пам`ятників була саме між ним та ОСОБА_2 , а також те, що 4 500 грн завдатку він передав останньому особисто, не знайшло свого підтвердження у судовому засіданні та спростовується матеріалами справи, а також показаннями свідка ОСОБА_5 .

За таких обставин позовні вимоги ОСОБА_1 задоволенню не підлягають.

Так як позивач при подачі позову був звільнений від сплати судового збору, якому у задоволенні позову відмовлено, тому всі витрати компенсуються за рахунок держави.

Керуючись ст. 2, 4, 12, 13, 76, 81, 89, 141, 259, 263, 264, 265 ЦПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про повернення надмогильних пам`ятників до попереднього стану, стягнення вартості бетонних платформ, вартості пам`ятників із мармурової крихти та моральної шкоди відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Чернігівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Позивач: ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 ,місце реєстрації: АДРЕСА_2 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 .

Відповідач: ОСОБА_3 ,місце реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 .

Повне судове рішення складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий суддя В.М.Овчарик