Справа №311/2712/20
Провадження №2/311/954/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року м.Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Нікандрової С.О., секретар судового засідання Гончарова К.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно отриманої пенсії, -

В С Т А Н О В И В:

01.09.2020 року до суду надійшла позовна заява Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно отриманої пенсії. Позов обґрунтований тим, що відповідач ОСОБА_1 з 01 січня 2001 року перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком. 03 жовтня 2017 року прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій» №2148-VІІІ. За результатами перевірки пенсійної справи №99 ОСОБА_1 виявлено, що при перерахунку пенсії невірно застосований курс російського рубля при обчисленні заробітної плати за роботу в районах Крайньої Півночі, внаслідок чого виникла переплата пенсії за період з 01.08.2006 року по 30.04.2017 року у розмірі 63 387,04 грн. Добровільно повернути переплачені кошти пенсії відповідач відмовилася. На підставі ст.ст. 1212, 1215 ЦК України позивач просить стягнути з відповідача ОСОБА_1 суму безпідставно отриманої пенсії в розмірі 63 387,04 грн.

Ухвалою судді Василівського районного суду Запорізької області від 15 вересня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

22.10.2020 року від представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Пісецької І.М. до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач заперечує проти позовних вимог, вказуючи на їх необґрунтованість та безпідставність, оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження факту недобросовісного набуття отриманих грошових коштів, які є пенсійною виплатою, як і не встановлена наявність рахункової помилки. Відтак, відсутні підстави для стягнення з нього в судовому порядку надміру виплачених сум пенсій. Посилаючись на викладене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні позову.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_2 не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без участі представника Головного управління ПФУ в Запорізькій області.

Відповідач ОСОБА_1 та її представник адвокат Пісецька І.М. в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України через неявку в судове засідання учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ в Запорізькій області та отримує пенсію за віком, що сторонами не оспорюється.

За результатами перевірки пенсійної справи №99 ОСОБА_1 позивачем

виявлено, що при перерахунку пенсії невірно застосований курс російського рубля при обчисленні заробітної плати за роботу в районах Крайньої Півночі.

В результаті допущеної помилки безпідставно збільшився розмір пенсії ОСОБА_1 за період з 01.08.2006 року по 30.04.2017 року у розмірі 63 387,04 грн., що підтверджується копією протоколу від 21.04.2017 року.

Згідно ч.1 ст.50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відповідно до ст.102 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсіонери зобов`язані повідомляти органу, що призначає пенсії, про обставини, що спричиняють зміну розміру пенсії або припинення її виплати. У разі невиконання цього обов`язку і одержання у зв`язку з цим зайвих сум пенсії пенсіонери повинні відшкодувати органу, що призначає пенсії, заподіяну шкоду.

Механізм повернення коштів, надміру виплачених за призначеними пенсіями, та списання територіальними органами Пенсійного фонду України сум переплат пенсій, що є безнадійними до списання визначений Порядком повернення сум пенсії, виплачених надміру, та списання сум переплат пенсії, що є безнадійними до стягнення затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України №6-4 від 21 березня 2003 року, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України від 15 травня 2003 року №374/7695 (із змінами, внесеними згідно з постановою Пенсійного фонду №25-3 від 25.11.2014 року).

Зі змісту п.3 цієї постанови вбачається, що для відрахування виплаченої надміру суми пенсії можливе тільки за двох умов: зловживання з боку пенсіонера та подання страхувальником недостовірних даних. Даний перелік є вичерпаний і розширеному тлумаченню не підлягає.

Отже, повернення надмірно сплачених сум пенсій передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини пенсіонера, а саме через зловживання, зокрема, у випадку надання недостовірної інформації або взагалі ненадання відповідної інформації.

Згідно ч.1 ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Частиною 1 ст.1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Згідно з п.1 ч.1 ст.1215 ЦК України не підлягають поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Тлумачення наведених норм закону дає підстави для висновку, що зайво виплачені суми пенсії можуть бути стягнуті відповідачем за умови зловживань з боку пенсіонера або подання ним недостовірних даних. Законодавцем передбачені лише два виключення із цього правила: якщо виплата відповідних грошових сум сталася внаслідок рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату і недобросовісності зі сторони набувача.

За відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, і факту недобросовісності набувача, такі кошти поверненню не підлягають.

Правильність розрахунків, за якими проведено виплати, а також добросовісність набувача презюмуються, тому тягар доказування рахункової помилки та недобросовісності

набувача покладено на платника відповідних грошових сум.

До подібних висновків щодо застосування статті 1215 ЦК України дійшов Верховний Суд України у постановах: від 22 січня 2014 року №6-151цс13, від 02 липня 2014 року №6-91цс14. Ці висновки також підтвердила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 січня 2019 року у справі №753/15556/15-ц.

В чинному законодавстві відсутнє визначення терміну рахункової помилки, однак у постанові Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про працю» надається роз`яснення поняттю лічильної (рахункової) помилки: це помилка, яка була допущена під час проведення арифметичних підрахунків. До лічильних помилок, наприклад, належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період.

Як встановлено судом, надмірна виплата пенсії не пов`язана з обчисленням та підрахунками.

Будь-яких доказів, які б свідчили про рахункову помилку з боку Управління, так і надання відповідачем завідомо неправдивих даних, які стали підставою для призначення пенсії, а також зловживань з боку відповідача при отриманні приведеної в позові суми, позивач суду не надав.

Окрім цього, суд вважає що спеціалісти УПФУ перед тим, як провести виплату відповідачу пенсії, могли пересвідчитися у правильності проведених нарахувань, однак цього не зробили, що свідчить про недотримання стандарту належної обачливості.

За таких обставин суд відхиляє аргументи позивача щодо допущеної рахункової помилки при перерахуванні пенсії ОСОБА_1 , адже вони є домислами, що не підтверджені жодними доказами.

Також суд звертає увагу, що пунктом 71 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Рисовський проти України» від 20 жовтня 2011 року встановлено, що ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються.

Встановивши відсутність двох умов, за наявності яких відповідно до вимог ст. 1215 ЦК України та ст.50 ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» можливе повернення безпідставно виплаченої пенсії (рахункової помилки з боку позивача і недобросовісності/зловживання з боку відповідача), слід дійти висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Оскільки підстави для стягнення з відповідача суми безпідставно отриманої пенсії відсутні, позов слід залишити без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України оскільки судом відмовлено в задоволенні позову в повному обсязі, судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 5, 12, 13, 18, 258, 260, 265, 268, 273 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до ОСОБА_1 про стягнення суми безпідставно отриманої пенсії відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХШ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної

системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О.Нікандрова