ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 року

м.Суми

Справа №592/14872/19

Номер провадження 22-ц/816/490/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Хвостика С. Г. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Левченко Т. А.

розглянув у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року в складі судді Катрич О.М., ухваленого у м. Суми,

В С Т А Н О В И В :

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом, вимоги якого уточнила (а.с. 33 35), до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , зареєстрований 31 серпня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис № 976.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 768 грн 40 коп. за стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 768 грн 40 коп. за розірвання шлюбу.

Не погоджуючись з судовим рішенням в частині вирішення позовних вимог про стягнення аліментів, представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 оскаржив його в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати в частині стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від доходу (заробітку) та змінити розмір аліментів на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі позову і до повноліття дитини.

При цьому, адвокат Шабатін Д.Є. вказав на те, що суд безпідставно не взяв до уваги наявність у дитини сторін хронічного захворіння - «Періодична співдружня не акомодаційна косоокість обох очей з перевагою лівого ока», що є основною підставою для визначення аліментів саме у розмірі 1/3 частини доходів відповідача.

Рішення суду в частині вирішення позовних про розірвання шлюбу не оскаржується, тому в апеляційному порядку не переглядається.

Відзив на апеляційну скаргу від відповідача не надходив.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Частково задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1 в частині стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, суд першої інстанції виходив з того, що позивачка не довела належними та допустимими доказами необхідності стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку, тому суд вважав за необхідне стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку щомісячно. При цьому, місцевий суд взяв до уваги матеріальний стан сторін та інші обставини, передбачені ст. 182 СК України, що мають значення для правильного вирішення заявлених вимог, а також роз`яснив позивачці її право вирішити питання щодо стягнення витрат на лікування малолітнього сина у порядку ст. 185 СК України.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, сторони перебували у шлюбі з 31 серпня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4).

За час перебування у шлюбі ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син ОСОБА_5 , що вбачається з свідоцтва про народження дитини (а.с. 5).

Згідно з довідкою про склад сім`ї малолітній син сторін проживає разом з матір`ю по АДРЕСА_1 (а.с. 6).

Позивач ОСОБА_1 працює в ПАТ «Сумиобленерго», що підтверджується листком непрацездатності (а.с. 53). Разом з тим, позивач не надала до суду доказів щодо розміру її заробітної плати.

Відповідач ОСОБА_3 працює в Департаменті патрульної поліції на посаді командира роти. Загальна сума доходу відповідача за період з червня 2019 року по листопад 2019 року становила 82233,48 грн, а розмір його середньомісячної заробітної плати за жовтень листопад 2019 року склав 13705,58 ((13705,58+13705,58):2) (а.с. 62).

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

З урахуванням наведених норм права та встановлених обставин справи колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина сторін.

При цьому, на думку колегії суддів, стягуючи з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, суд першої інстанції в повній мірі врахував обставини, що мають істотне значення, зокрема, взяв до уваги те, що, як позивач, так і відповідач офіційно працюють, інших осіб на утриманні не мають, а також обов`язок обох батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Доводи апеляційної скарги про те, що основною підставою для визначення аліментів саме у розмірі 1/3 частини доходів відповідача є наявність у малолітнього сина сторін тривалого хронічного захворювання очей не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги. При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що питання про стягнення коштів, які викликані хронічною хворобою сина сторін, повинно вирішуватися у порядку ст. 185 СК України.

Ураховуючи викладене, твердження представника позивача в апеляційній скарзі про те, що суд при визначенні розміру аліментів не надав оцінки наявності у дитини сторін хронічного захворювання, а взяв до уваги лише поточні захворювання, серед яких була вітряна віспа підлягають відхиленню.

Інші доводи апеляційної скарги також не спростовують висновків суду першої інстанції про часткове задоволення позову про стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку відповідача і не містять посилань на такі порушення, які могли б бути підставою для задоволення апеляційної скарги.

За таких обставин, коли суд першої інстанції ухвалив судове рішення в оскарженій частині з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду в оскарженій частині, відповідно, без змін.

Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст.ст. 374 ч.1 п.1; 375; 381 ч.ч.1, 3; 382 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 відхилити, а рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 19 грудня 2019 року в оскарженій частині в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий: С.Г. Хвостик (суддя-доповідач)

Судді: О.І. Собина

Т.А. Левченко