Постанова

Іменем України

05 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 718/3569/18-ц

провадження № 61-19455св19

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду:

головуючого - Червинської М. Є.,

суддів: Бурлакова С. Ю. (суддя-доповідач), Зайцева А. Ю., Коротенка Є. В., Коротуна В. М.,

учасники справи:

позивач - ОСОБА_1,

відповідачі: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

треті особи: Кіцманська міська рада Чернівецької області, державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар Алла Миколаївна,

розглянув у порядку спрощеного позовного провадження касаційну скаргу ОСОБА_2 на постанову Чернівецького апеляційного суду

від 03 жовтня 2019 року в складі колегії суддів: Половінкіної Н. Ю., Височанської Н. К., Кулянди М. І.,

ВСТАНОВИВ:

1. Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У грудні 2018 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, у якому просив визнати недійсними рішення органу місцевого самоврядування, свідоцтво про право власності, свідоцтво про право на спадщину та державний акт про право власності на земельну ділянку.

У березні 2019 року ОСОБА_1 подав позовну заяву зі зміненими та уточненими позовними вимогами і остаточно просив встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4, який помер

ІНФОРМАЦІЯ_1, визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 15 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_2

На обґрунтування позовних вимог зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько ОСОБА_4, після смерті якого відкрилася спадщина на жилий будинок з господарськими спорудами АДРЕСА_1, земельну ділянку площею 3,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, та грошові внески, які зберігаються у філії Кіцманського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України». Спадкоємцями ОСОБА_4 першої черги є він, ОСОБА_2 (дружина померлого та мати сторін), а також його брат ОСОБА_3, які прийняли спадщину відповідно до вимог статті 1268 ЦК України, оскільки постійно проживали зі спадкодавцем на день його смерті. Він тимчасово, у період з 26 червня 2002 року по 26 грудня 2006 року, вибував на навчання і був змушений у вказаний період знятися з реєстрації за місцем проживання у зв'язку з необхідністю реєстрації у гуртожитку. Частка кожного зі спадкоємців у спадковому майні становить по 1/3 кожному, проте відповідач ОСОБА_2, повідомивши нотаріуса про відсутність інших спадкоємців та надавши відповідну довідку, видану сільською радою, 15 червня 2006 року отримала свідоцтва про право на спадщину на все спадкове майно, без врахування його частки та частки ОСОБА_3, який на час відкриття спадщини був неповнолітнім.

Після зверненням до нотаріальної контори, 14 лютого 2019 року державним нотаріусом повідомлено про неможливість видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом, оскільки протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця він не подав заяву про прийняття спадщини.

Посилаючись на викладене й на те, що внаслідок недобросовісної та неправомірної поведінки ОСОБА_2, працівників Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та державного нотаріуса Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А. М. були порушені його спадкові права, а також права ОСОБА_3, ОСОБА_1 просив встановити факт його постійного проживання зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час смерті останнього, а відтак - і на час відкриття спадщини, ІНФОРМАЦІЯ_1; визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину, видане 15 червня 2006 року на ім'я ОСОБА_2 на все спадкове майно, яке складається з жилого будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 3,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області та грошових коштів, які зберігаються у філії Кіцманського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України»; визнати за ним право власності на 1/3 частину у вказаному спадковому майні в порядку спадкування за законом після смерті батька.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 липня

2019 року у складі головуючого судді Олексюк Т. І. позов задоволено частково. Визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, видані 15 червня 2006 року державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А. М. на ім'я ОСОБА_2 на спадкове майно, яке складається з жилого будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 3,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, та грошових коштів, які зберігаються у філії Кіцманського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» № 6797/027 с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області на особових рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2, за реєстровими № № 1794, 1797, 1796. В іншій частині заявлених вимог відмовлено. Вирішено питання щодо розподілу судового збору.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що свідоцтва про право на спадщину, видані на ім'я відповідача ОСОБА_2, підлягають скасуванню у зв'язку з тим, що видані без врахування всіх спадкоємців та їх права на отримання спадщини. Відмовляючи у задоволенні вимог про встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час його смерті та про визнання права власності на частку у спадковому майні, суд першої інстанції виходив з необґрунтованості таких вимог, оскільки місце проживання позивача на час відкриття спадщини було інше, відмінене від місця проживання спадкодавця, а визначення права на спадщину належить до компетенції нотаріуса і підлягає вирішенню в судовому порядку за наявності спору у разі відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Короткий зміст рішення суду апеляційної інстанції

Постановою Чернівецького апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено. Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 липня 2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті та визнання права власності на частку у спадковому майні скасовано й такі вимоги задоволено. Встановлено факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_4 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, що складається з жилого будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 3,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, кадастровий номер 73:225:890:00:01:002:0012 та грошових внесків, які зберігаються у філії Кіцманського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» № 6797/027 с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області на особових рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

У іншій частині рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку не переглядалося, оскільки позивачем не оскаржувалося.

Постанова апеляційного суду мотивована тим, що тимчасове проживання позивача у гуртожитку у зв'язку з проходженням навчання не може свідчити про те, що ним було змінено місце постійного проживання й було втрачено зв'язок із сім'єю спадкодавця, що в свою чергу свідчить про те, що він набув права на спадщину в порядку статті 1268 ЦК України.

Аргументи учасників справи

Короткий зміст вимог касаційних скарг

У жовтні 2019 року ОСОБА_2 подала до Верховного суду касаційну скаргу на постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року, у якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, яке було помилково скасовано.

Касаційна скарга мотивована тим, що суд апеляційної інстанції, приймаючи рішення у справі, умисно спотворив фактичні обставини й не врахував, що позивач сам визнав і підтвердив, що на час смерті спадкодавця він проживав за місцем своє реєстрації, а саме в гуртожитку навчального закладу, а за місцем проживання спадкодавця перебував на свята та вихідні, унаслідок чого дійшов помилково висновку про встановлення факту проживання позивача зі спадкодавцем на час його смерті. Крім того, апеляційний суд при визнанні за позивачем права власності на спадкове майно, вийшов за межі своїх повноважень, взявши на себе функції органів нотаріату, не звернувши уваги на те, що державним нотаріусом відмовлено позивачу у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з пропуском ним строку для прийняття спадщини, й таким чином останній мав отримати додатковий строк для прийняття спадщини, або довести факт прийняття спадщини і після цього звертатися повторно до державного нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину, оскільки не було б ніяких перешкод в його отриманні, проте таких вимог позивач не заявляв.

Короткий зміст відзиву (заперечень) на касаційну скаргу

У грудні 2019 року до Верховного Суду надійшов відзив ОСОБА_1, поданий від його імені представником - адвокатом Дороган І. Г., на касаційну скаргу ОСОБА_2, в якому заявник просить касаційну скаргу відхилити й залишити постанову апеляційного суду без змін, вказуючи, що оскаржувана постанова є законною та обґрунтованою.

В обґрунтування своєї позиції заявник вказує, що на час відкриття спадщини його постійним місцем проживання був будинок АДРЕСА_1, а зняття його з реєстрації було обумовлене необхідністю тимчасової реєстрації в гуртожитку на час навчання.

Рух справи в суді касаційної інстанції

Ухвалою Верховного Суду від 28 листопада 2019 року відкрито касаційне провадження у цій справі та витребувано її матеріали із суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 23 грудня 2019 року справу за позовом ОСОБА_1, від імені та в інтересах якого діє Дороган І. Г., до ОСОБА_2, ОСОБА_3, треті особи: Кіцманська міська рада Чернівецької області, державний нотаріус Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області, про встановлення факту проживання зі спадкодавцем на час смерті, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання права власності на частку у спадковому майні призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у складі колегії із п'яти суддів.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

Судами встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_4, спадкоємцями після його смерті є дружина - ОСОБА_2, та діти: ОСОБА_1 й ОСОБА_3

Спадщина, яка відкрилася після смерті ОСОБА_4, складається з жилого будинку з господарськими спорудами АДРЕСА_1, земельної ділянки площею 3,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, кадастровий номер 73:225:890:00:01:002:0012, та грошових коштів, які зберігаються у філії Кіцманського відділення ВАТ «Державний ощадний банк України» № 6797/027 с. Шипинці Кіцманського району Чернівецької області на особових рахунках № НОМЕР_1, № НОМЕР_2.

15 червня 2006 року відповідач ОСОБА_2 отримала свідоцтва про право на спадщину на все вищевказане спадкове майно.

У матеріалах спадкової справи № 325/2006 року, заведеної після смерті ОСОБА_4, міститься довідка виконавчого комітету Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, видана у квітні 2006 року,

№ 748, відповідно до якої спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_4 є його дружина ОСОБА_2, 1960 року народження, інших спадкоємців, в тому числі непрацездатних та неповнолітніх, немає.

Згідно з довідкою виконавчого комітету Шипинецької сільської ради Кіцманського району Чернівецької області від 23 травня 2018 року № 169 у будинку з надвірними спорудами АДРЕСА_1 станом на ІНФОРМАЦІЯ_1, на час смерті ОСОБА_4, були зареєстровані: голова двору - ОСОБА_4, дружина - ОСОБА_2, двоє синів: ОСОБА_1 та ОСОБА_3, який на час смерті батька був неповнолітнім.

Разом з тим, ОСОБА_1 з 01 вересня 2001 року навчався у Харківському університеті Повітряних Сил на денному відділенні факультету з підготовки студентів за контрактом зі строком навчання 5 років, у зв'язку з чим був знятий з реєстрації у жилому будинку АДРЕСА_1 та зареєстрований у гуртожитку по вул. Володарського, 46 у м. Харкові у період з 26 червня 2002 року по 26 грудня 2006 року.

27 грудня 2018 року ОСОБА_1 звернувся до Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4

14 лютого 2019 року державним нотаріусом Кіцманської державної нотаріальної контори Чернівецької області Беженар А. М. позивачу повідомлено про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки відповідно до довідки Кіцманської міської ради Кіцманського району Чернівецької області від 09 січня 2019 року № 18 ОСОБА_1 на момент відкриття спадщини й по 12 січня 2007 року включно був зареєстрований у

м. Харкові, тобто він не проживав разом зі спадкодавцем, а відтак - спадщину не прийняв, крім того останній у строк, визначений чинним законодавством, протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця, не подав заяву про прийняття спадщини.

2. Мотивувальна частина

Позиція Верховного Суду

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до положень частини другої статі 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду дійшов висновку, що касаційна скарга ОСОБА_2 підлягає задоволенню з огляду на таке.

Мотиви, з яких виходить Верховний Суд

Частинами першою та другою статті 400 ЦПК Українивизначено, що під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд касаційної інстанції перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції. Суд не обмежений доводами та вимогами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим (частина перша статті 263 ЦПК України).

Згідно зі статтями 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтями 1217, 1223 ЦК Українипередбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу(спадкоємці за законом першої-п'ятої черг). Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1258 ЦК Україниспадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Відповідно до частин першої-третьої статті 1268 ЦК Україниспадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Згідно з пунктом 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України

від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції, чинній на момент відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкодавцем чи у строки, визначені законом, подали нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкодавцем; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем.

Врахувавши вимоги вказаних норм права та надавши належну правову оцінку доказам, які містяться в матеріалах справи, в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ОСОБА_1 щодо встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час його смерті й, відповідно, визнання права власності на частку у спадковому майні, оскільки позивач, місце проживання якого на час відкриття спадщини було відмінним від місця проживання спадкодавця, не прийняв спадщину в установленому законом порядку.

Апеляційний суд, не врахувавши наведених положень закону та обставин справи, скасував рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні, яке відповідає закону.

Рішення судів в частині вирішення вимог ОСОБА_1 про визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину не є предметом касаційного перегляду, оскільки рішення суду першої інстанції у вказаній частині не переглядалося в апеляційному порядку.

Висновки за результатами розгляду касаційних скарг

Враховуючи наведене, суд касаційної інстанції приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні були належним чином оцінені подані сторонами докази, правильно встановлені обставини справи та правильно застосовані норми матеріального й процесуального права, а апеляційний суд помилково скасував законне та обґрунтоване рішення суду першої інстанції у вказаній частині.

Згідно статті 413 ЦПК Українисуд касаційної інстанції скасовує постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції у відповідній частині, якщо встановить, що судом апеляційної інстанції скасовано судове рішення, яке відповідає закону.

За таких обставин, ухвалене судом апеляційної інстанції судове рішення не можна вважати законним та обґрунтованим, тому воно підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні.

Керуючись статтями 400, 402, 409, 413, 416 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Постанову Чернівецького апеляційного суду від 03 жовтня 2019 року скасувати.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 15 липня

2019 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнання права власності на частку у спадковому майні залишити в силі.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною і оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ. Є. Червинська
Судді:С. Ю. Бурлаков
А. Ю. Зайцев
Є. В. Коротенко
В. М. Коротун