_____ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД______
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Херсон

єдиний унікальний номер справи №766/9531/20

номер провадження 22ц/819/1682/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (суддя-доповідач) Базіль Л.В.,

суддів: Бездрабко В.О.,

Приходько Л.А.,

секретар Дундич А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2020 року ухвалене у складі судді Булах Є.М., зі складенням повного тексту рішення 23.09. 2020 року у цивільній справі № 766/9531/20 за позовом Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості

ВСТАНОВИВ:

У червні 2020 року Акціонерне товариство «Перший Український міжнародний банк», який є правонаступником Публічного акціонерного товариства «Банк Ренесанс Капітал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог зазначило, що 21.09.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Ренесанс Капітал», правонаступником якого є позивач (АТ «Перший Український Міжнародний Банк» та ОСОБА_1 був укладений договір № 9378, на підставі якого відповідачу було видано кредитну картку з лімітом овердрафту 1000,00 грн, який згодом було збільшено до 10900,00 грн.

У зв`язку з порушенням зобов`язань за кредитним договором відповідач має заборгованість станом на 28.05.2020 року в розмірі 37729 грн 80 коп.,з яких: 11269 грн 71 коп. заборгованість за кредитом; 20935 грн 08 коп.-заборгованість за процентами, 75,00 грн заборгованість за комісією; 5450 грн 01 коп. штрафні санкції.

На підставі зазначеного позивач просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість у сумі 37729 грн 80 коп., та відшкодувати витрати зі сплати судового збору у сумі 2102 грн 00 коп.

Рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2020 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства «Першого Українського Міжнародного Банку» заборгованість за кредитним договором № 9378 від 21.09.2012 року у розмірі 23452 грн 11 коп, яка складається з: заборгованості за кредитом 11269 грн 71 коп., заборгованості за процентами 12182 грн 40 коп. В іншій частині позовних вимог відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм процесуального та неправильне застосування норм матеріального права просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд дійшов помилкового висновку про стягнення з нього суми заборгованості за кредитом та процентами, оскільки не звернув уваги, що починаючи з червня 2015 року відповідач не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого у нього виникла заборгованість, яку позивач, як кредитодавець має право вимагати. Однак, вважає, що позивач звернувшись до суду 19.06.2020 року пропустив трирічний строк позовної давності, про застосування якої ним заявлено у суді першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив.

Представник позивача будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив.

За викладених обставин, колегія суддів вважає, що неявка представника позивача, не перешкоджає розгляду справи.

ОСОБА_1 в судовому засіданні просив апеляційну скаргу задовольнити з підстав в ній зазначених, не заперечуючи факту кредитних правовідносин з позивачем, пояснив, що відповідно до графіку платежів по договору №8 від 21 вересня 2012 року погашення отриманої суми кредиту повинно відбуватися щомісячно та кінцевою датою сплати кредитної заборгованості визначено 24.09.2014 рік, після зазначеної дати він отримав нову кредитну картку із строком дії до 02/2016, останній платіж здійснив в 2015 році, а тому, вважає, що позивач звернувшись до суду в 2020 році пропустив строк позовної давності, про застосування якого він заявляв в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що ОСОБА_1 не виконав умов укладеного з позивачем кредитного договору щодо повернення кредитних коштів, тому заявлені вимоги про стягнення кредитної заборгованості за кредитом в сумі 11269 грн 71 коп. та за відсотками в розмірі 12182 грн 40 коп. підлягають стягненню. При цьому суд зазначив, що розмір заборгованості по відсоткам обмежується трирічним строком до звернення в суд з вимогою та становить період з 19.06.2017 року по 19.06.2020 рік.

В задоволенні решти позовних вимог суд відмовив, зазначивши, що підстави для стягнення із відповідача штрафу в розмірі 5450 грн 01 коп. відсутні, так як позивач не надав належної якості Загальні умови кредитування, відкриття та ведення рахунків, на які посилався як на підставу заявлених вимог, а встановлення у кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну плату, а саме винагороду є незаконним, оскільки банк не повинен встановлювати платежі обов`язкові для споживача за свої дії, на власну користь, тому відмовив у стягненні 75,00 грн заборгованості по комісії за користування кредитом.

В процесі розгляду справи суд встановив, що відповідно до пропозиції укласти договір карткового рахунку та договір страхування (оферта) ОСОБА_1 21.09.2012 року підписав заяву про приєднання до договору карткового рахунку в АТ «Банк Ренесанс Капітал» та ПрАТ «Аска-життя» в рамках якого відкритий картковий рахунок на ім`я відповідача та випущена платіжна картка міжнародної платіжної системи Master Card із установленням кредитного ліміту «Овердрафт» та строк користування овердрафтом в межах максимально погодженої суми, яка не перевищує 50 000,00 грн.

Цією заявою відповідач підтвердив про ознайомлення у письмовій формі з Умовами, Правилами користування платіжними картками банку та Тарифами, що розміщуються банком на інформаційних стендах у відділеннях банку та його офіційному сайті.

На підставі встановленого суд першої інстанції дійшов висновку про виникнення між сторонами зобов`язальних правовідносин, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору, та вважав, що заявлені позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту і відсотками є такими, що ґрунтуються на положеннях ст.ст.526,629,1054 ЦК України, з чим погоджується апеляційний суд.

Відповідачем під час розгляду справи в суді першої інстанції заявлено вимогу про застосування строків позовної давності.

Проте висновки суду в частині перебігу строку позовної давності не відповідають обставинам справи та нормам матеріального права, що регулюють спірні правовідносини.

Так, суд зазначаючи, що кінцевим строком повернення кредиту сторонами визначено 21.09.2015 року, не зазначив у рішенні на підставі чого суд дійшов такого висновку, оскільки матеріали справи не містять такої інформації. В той же час, визначивши кінцевий термін повернення кредиту- 21.09.2015р., суд приходить висновку, що строк сплати процентів обмежується трирічним строком до звернення в суд з вимогою про стягнення заборгованості (19.06.2020 р.) та становить період з 19.06.2017 року по 19.06.2020 року, тобто 1096 днів.

Заперечуючи проти висновків суду відповідач під час апеляційного розгляду справи зазначає, що банк 03 листопада 2014 року направив йому листа, в якому повідомив, що з 08.11.2014 року ліміт овердрафту буде збільшено, термін закінчення дії ліміту 08.11.2016 рік. У підтвердження обґрунтованості своїх пояснень відповідач надав суду копію кредитного договору №8 від 21 вересня 2012 року разом з графіком платежів, копію кредитної картки, строком дії 02/2016 рік, лист банку від 03.11.2014 року.

Наведені докази не були предметом розгляду та оцінки суду першої інстанції.

Зважаючи, що суд розглянув справу та ухвалив оскаржуване рішення за відсутності учасників справи, керуючись положеннями ст.367 ЦПК України, з метою повного та всебічного з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, колегія суддів дійшла висновку про необхідність залучення зазначених доказів до матеріалів справи та їх дослідження.

Із наданої копії Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків в редакції від 27 серпня 2012 року, які підписані сторонами вбачається, що сторони в п.6.2 вказаних умов передбачили, що за повне або часткове прострочення повернення кредиту, сплати процентів, комісії у терміни, передбачені графіком платежів за кредитним договором позичальник повинен сплатити банку штраф за кожний випадок прострочення, а також за кожний місяць прострочення встановленого терміну від простроченої суми, розрахованої на останній день місячного строку.

Відповідно до п.4 Загальних умов за користування кредитом позичальник сплачує банку проценти, комісію у розмірах, вказаних в Пропозиції від початкової суми кредиту перерахованої банком згідно з цими умовами.

Відповідно до п.3.4 зазначених Загальних умов повне погашення кредиту (овердрафту) має бути здійснено не пізніше останнього дня строку користування Овердрафтом, встановленого банком.

Обставин щодо підписання Загальних умов кредитування, відкриття та ведення рахунків, отримання кредитних коштів та користування ними, розміру нарахованих позивачем процентів, комісії, штрафу під час апеляційного розгляду справи відповідач не заперечував.

Із наданого відповідачем графіку платежів за договором № від 21.09.2012 року, який є частиною Пропозиції (оферти) та підписаний сторонами вбачається, що за користування кредитними коштами нараховувалися проценти за користування кредитом у розмірі 0.04, 0.03,0.02,0.01 відсотки, кінцевою датою погашення кредиту зазначено 24.09.2014 рік.

Із листа АТ «Ренесанс Кредит» від 03 листопада 2014 року вбачається, що банк збільшив ОСОБА_1 ліміт овердрафту з 08.11.2014 року, термін закінчення ліміту 08.11.2016 рік.

Останній платіж на погашення кредитної заборгованості відповідачем здійснено 21.05.2015 року, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями, з позовом банк звернувся 19.06.2020 року, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

За приписами п.2 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.

Відповідно до ч.ч.1,3 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Відповідно до ч.4 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заявлених вимог у зв`язку із пропуском строку позовної давності.

Згідно з ч.ч.1,13 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України позивач має право на компенсацію суми судового збору, сплаченого ним за подання апеляційної скарги в сумі 1891 грн 80 коп., сплата якого документально підтверджена.

Повний текст постанови складений 28.12.2020р.

Керуючись ст. ст. 374, 376, 381-384 ЦПК України апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23.09.2020 року скасувати і ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства «Перший Український міжнародний Банк» на користь ОСОБА_1 1891 грн 80 коп. сплаченого ним судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, встановлених ст.389 ЦПК України.

Головуючий Л.В. Базіль

Судді В.О. Бездрабко

Л.А. Приходько