ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

27 жовтня 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13743/19

Головуючий у першій інстанції Логвіна Т. В.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/742/20

Чернігівський апеляційний суд у складі:

головуючого - судді Скрипки А.А.

суддів: Губар В.С., Євстафіїва О.К.

учасники справи:

позивачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2

відповідачі: Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, Комунальне підприємство Чернігівводоканал Чернігівської міської ради, Акціонерне товариство Облтеплокомуненерго,

третя особа: Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Чернігові

розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова у складі судді Логвіної Т.В. від 21 лютого 2020 року, місце ухвалення рішення м.Чернігів, дата складання повного тексту рішення 27.02.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради, Акціонерного товариства Облтеплокомуненерго про зобов`язання вчинити певні дії, встановлення факту відсутності заборгованості,

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з даним позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради, Акціонерного товариства Облтеплокомуненерго про зобов`язання вчинити певні дії, встановлення факту відсутності заборгованості. У вимогах заявленого позову позивачі просили: визнати дії відповідачів неправомірними в частині нарахування боргу попередніх власників квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; зобов`язати відповідачів відкрити з 08.10.2015 року нові особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 ; встановити юридичний факт відсутності заборгованості станом на 08.10.2015 року ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед ТОВ Чернігівгаз збут на загальну суму 699,73 грн., перед Об`єднанням житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова на загальну суму 3684,76 грн., перед КП Чернігівводоканал на загальну суму 1294,51 грн., перед АТ Облтеплокомуненрго на загальну суму 11063,79 грн.; встановити юридичний факт відсутності заборгованості станом на 01.10.2019 року ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед відповідачами. Вимоги заявленого позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 обґрунтовували тим, що оскільки позивач ОСОБА_1 набула право власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , 08.10.2015 року, то вимоги відповідачів щодо сплати боргів попереднього власника квартири за житлово-комунальні послуги, які виникли до 08.10.2015 року, суперечать чинному законодавству.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.01.2020 року (а.с.84-85) до участі у справі в якості третьої особи залучено Деснянський відділ державної виконавчої служби у м.Чернігові.

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Судом зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, Комунальне підприємство Чернігівводоканал Чернігівської міської ради, Акціонерне товариство Облтеплокомуненерго відкрити з 08.10.2015 року нові особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Судом встановлено факт відсутності заборгованості станом на 08.10.2015 року ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на загальну суму 699 грн. 73 коп., перед Об`єднанням житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова на загальну суму 3684 грн. 76 коп., перед Комунальним підприємством Чернігівводоканал Чернігівської міської ради на загальну суму 1294 грн. 51 коп., перед Акціонерним товариством Облтеплокомуненерго на загальну суму 11063 грн. 79 коп. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

В апеляційній скарзі Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут просить скасувати рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут відкрити з 08.10.2015 року новий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , та в частині встановлення факту відсутності заборгованості станом на 08.10.2015 року, ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на загальну суму 699 грн. 73 коп., та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову у вказаній частині відмовити повністю. При цьому Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут просить стягнути з позивачів на свою користь судові витрати в розмірі 2 305,20 грн. сплаченого судового збору за подання апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги вказують, що рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року у оскаржуваній частині ухвалено судом з порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Доводи апеляційної скарги зазначають, що Правилами постачання природного газу, які затверджені Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року №2496, а також будь-яким іншим нормативно-правовим актом не передбачено відкриття нового особового рахунку у разі зміни власника об`єкта побутового споживача. Доводи апеляційної скарги стверджують, що в матеріалах справи відсутні докази нарахування боргу попередніх власників квартири новим власникам, при цьому позивачі не звертались до ТОВ Чернігівгаз збут за укладенням договору постачання природного газу та не повідомляли постачальника про зміну власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , із заявою про укладання договору постачання та переоформлення особового рахунку на нового власника об`єкту побутового споживача не звертались. Доводи апеляційної скарги вказують, що послуги з газопостачання за адресою позивачів надавались АТ Чернігівгаз, а з 01.07.2015 року надаються ТОВ Чернігівгаз збут, отже, на сьогодні АТ Чернігівгаз забезпечує розподіл природного газу, а ТОВ Чернігівгаз збут - постачання природного газу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що відповідно до положень пунктів 1,2,4 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, підставами для постачання природного газу побутовому споживачу є, зокрема, наявність у побутового споживача договору розподілу природного газу, укладеного з Оператором ГРМ до газорозподільної системи якого підключений об`єкт споживача, та присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, як суб`єкту ринку природного газу; наявність у побутового споживача укладеного з постачальником договору постачання природного газу побутовим споживачам та дотримання його умов. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Доводи апеляційної скарги стверджують, що ОСОБА_1 , як новий власник вказаної квартири, мала спочатку укласти договір розподілу природного газу з Оператором ГРМ (АТ Чернігівгаз), після приєднання до договору розподілу природного газу, присвоєння споживачу Оператором ГРМ персонального ЕІС-коду, з новим власником, в порядку п.5 Розділу ІІІ Правил Постачання природного газу, самостійно звернутись до ТОВ Чернігівгаз збут та повідомити щодо нових побутових споживачів, зміни власника квартири. Доводи апеляційної скарги вказують, що відповідно до положень пункту 10 розділу III Правил постачання природного газу, за однією поштовою адресою укладається один договір постачання природного газу. Доводи апеляційної скарги зазначають, що в матеріалах справи міститься рахунок № на оплату послуг газопостачання за жовтень 2015 року за адресою: АДРЕСА_1 , а також рахунок № НОМЕР_1 від 11.11.2019 року на оплату за спожитий газ за жовтень 2019 року, споживач ОСОБА_3 , при цьому у вказаних рахунках відсутня вимога про оплату заборгованості ОСОБА_1 , а тому висновок суду першої інстанції щодо наявності такої вимоги до нового власника не відповідає дійсності. Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції невірно застосовано статтю 14 Цивільного кодексу України, не застосовано норми пункту 3 розділу I, пунктів 1,2,4,5,10 розділу III Правил постачання природного газу, а також статті 15, 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Доводи апеляційної скарги вказують, що оскільки відповідно до п.5 розділу ІІІ Правил постачання природного газу, нові власники об`єктів (нові споживачі) разом із заявою про укладання договору постачання природного газу повинні самостійно звернутись та пред`явити постачальнику із спеціальними обов`язками оригінали документів, відсутність, в тому числі, відмови у відкритті нового особового рахунку, свідчить про передчасність вимог заявленого позову, оскільки відсутній предмет спору. Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції питання приєднання до договору розподілу природного газу не досліджувалось, при цьому, відповідно до закону, постачальник природного газу, Оператор ГРМ, який розподіляє природний газ споживачам та побутовий споживач, перебувають у взаємозв`язку прав, обов`язків, визначених Законом України Про ринок природного газу . За даних обставин, доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції ухвалено рішення про права та обов`язки Оператора ГРМ (АТ Чернігівгаз), який не був залучений до участі у справі судом, і вказана обставина, згідно ч.3 статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового судового рішення.

В іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року ТОВ Чернігівгаз збут не оскаржується.

Відповідно до ч.1 статті 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. За даних обставин, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року у оскаржуваній ТОВ Чернігівгаз збут частині. Відповідно до висновку, викладеного в постанові Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі №186/1743/15-ц, провадження №61-5639св18, у разі, якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції, відповідно до принципу диспозитивності, не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно приписів ч.1 статті 369 ЦПК України, справа за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року, у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, Комунального підприємства Чернігівводоканал Чернігівської міської ради, Акціонерного товариства Облтеплокомуненерго про зобов`язання вчинити певні дії, встановлення факту відсутності заборгованості, розглядається судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до ч.13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Як вбачається з матеріалів справи, учасники справи обізнані про наявність ухвал апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі та про призначення справи до розгляду в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення (виклику) учасників справи.

Вислухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, а саме, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 45356998 від 08.10.2015 року та свідоцтвом від 08.10.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №650 (а.с.5,6), що ОСОБА_1 набула право власності на придбану на аукціоні з реалізації заставленого майна однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

У листопаді 2015 року на адресу вказаної квартири були направлені рахунки-повідомлення відповідачів: ТОВ Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, КП Чернігівводоканал, АТ Облтеплокомуненерго, у яких станом на 01.10.2015 року були зазначені борги у розмірі: 699,73 грн. - за спожитий газ, 3 684,76 грн. - за надання послуг ОЖБК, 1 294,51 грн. - за надані послуги з водопостачання, 11 063,79 грн. - за надання послуг по теплопостачанню (а.с.8,10,12,14).

Станом на 01.10.2019 року на адресу вказаної квартири були направлені рахунки-повідомлення відповідачів: ТОВ Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, КП Чернігівводоканал, АТ Облтеплокомуненерго, у яких станом на 01.10.2019 року були зазначені борги у відповідних розмірах, з урахуванням сплати в листопаді 2019 року за надані комунальні послуги по надісланих рахунках-повідомленнях за жовтень 2019 року (а.с.7,9,11,13).

З 08.09.2016 року за згодою ОСОБА_1 у вказаній квартирі проживає та зареєстрована її онука - ОСОБА_2 .

Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 задоволено частково. Судом зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут, Об`єднання житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова, Комунальне підприємство Чернігівводоканал Чернігівської міської ради, Акціонерне товариство Облтеплокомуненерго відкрити з 08.10.2015 року нові особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 . Судом встановлено факт відсутності заборгованості станом на 08.10.2015 року ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на загальну суму 699 грн. 73 коп., перед Об`єднанням житлово-будівельних кооперативів м.Чернігова на загальну суму 3684 грн. 76 коп., перед Комунальним підприємством Чернігівводоканал Чернігівської міської ради на загальну суму 1294 грн. 51 коп., перед Акціонерним товариством Облтеплокомуненерго на загальну суму 11063 грн. 79 коп. В іншій частині позовних вимог судом відмовлено.

В доводах апеляційної скарги ТОВ Чернігівгаз збут вказує, що висновок рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року в частині встановлення судом факту відсутності заборгованості станом на 08.10.2015 року ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на загальну суму 699 грн. 73 коп., не узгоджується із фактичними обставинами справи та нормами права, які регулюють спірні правовідносини.

Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для скасування рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року у вказаній оскаржуваній частині, оскільки зазначені доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду даної справи.

З даного приводу апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч.1 статті 317, ч.1 статті 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1, ч.3, ч.4 статті 334 ЦК України, право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Відповідно до п.3, п.8 частини першої статті 346 ЦК України, підставою припинення права власності є, зокрема, припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; звернення стягнення на майно за зобов`язаннями власника.

В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, а саме, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 45356998 від 08.10.2015 року та свідоцтвом від 08.10.2015 року, зареєстрованим в реєстрі за №650 (а.с.5,6), що ОСОБА_1 набула право власності на придбану на аукціоні з реалізації заставленого майна однокімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно п.5 ч.2 статті 7 Закону України Про житлово-комунальні послуги, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до ч.1 статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Приймаючи до уваги фактичні обставини справи та норми права, які регламентують спірні правовідносини, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті комунальних послуг виникли у позивача ОСОБА_1 з часу набуття нею у власність квартири АДРЕСА_2 .

Доводи апеляційної скарги ТОВ Чернігігаз збут щодо відсутності по справі доказів нарахування боргу попереднього власника вказаної квартири новому власнику даної квартири, не узгоджуються з матеріалами цивільної справи. Як вбачається з наявного в матеріалах справи повідомлення про сплату рахунку № від 11.11.2019 року (а.с.7), заборгованість, яка виникла станом на жовтень 2015 року, продовжує обліковуватися за особовим рахунком на вказану квартиру, який відкритий на колишнього власника квартири, і, відповідно, включається в графу До сплати, разом із поточними нарахуваннями за користування послугами новим власником, що порушує права позивача ОСОБА_1 , та не узгоджується із вищезазначеними приписами норм права, які регламентують спірні правовідносини.

З часу набуття позивачем ОСОБА_1 права власності на вказану квартиру та отримання послуг, які надаються ТОВ Чернігівгаз збут, ОСОБА_1 зобов`язана проводити їх оплату. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 20.04.2016 року у справі №6-2951цс15, згідно із нормами Закону України Про житлово-комунальні послуги, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

За даних обставин, відсутність договору про надання відповідних послуг між ОСОБА_1 та ТОВ Чернігівгаз збут, не може бути підставою для направлення новому власнику квартири повідомлення про сплату рахунку, до якого включено борг попереднього власника квартири за отримані ним послуги.

Відповідно до ч.1 статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Підстави виникнення цивільних прав та обов`язків визначені у статті 11 ЦК України.

Поняття зобов`язання та підстави його виникнення визначені у статті 509 ЦК України. Згідно ч.1,ч.2 статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього кодексу.

Необхідно зазначити, що ЦК України у статтях: 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема, поняття договору і свободи договору, та формулює загальні вимоги до договорів, як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину).

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно пункту 2 частини першої статті 208 ЦК України, правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (частина перша статті 638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у статтях 642, 643 ЦК України.

Частина перша статті 628 ЦК України регламентує, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Розкриваючи зміст засади свободи договору, у статтях 6, 627 ЦК України визначає, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору.

Відповідно до приписів ч.4 статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, апеляційний суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.05.2018 року у справі №757/45133/15-ц, провадження №14-114цс18, відносно того, що зобов`язання з розірвання договору з попереднім споживачем покладені на сторони такого договору, і новий власник, який виявив бажання стати споживачем житлово-комунальних послуг, не наділений ні повноваженнями вчиняти дії, направлені на розірвання договору про постачання послуг, стороною якого він не був, ні нести будь-яких обов`язків у правовідносинах, які виникли між іншими суб`єктами.

Приймаючи до уваги вищенаведене, доводи апеляційної скарги не спростовують правильності висновку рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року в частині встановлення судом факту відсутності заборгованості станом на 08.10.2015 року ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , перед Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут на загальну суму 699 грн. 73 коп.

Доводи апеляційної скарги стверджують, що судом першої інстанції ухвалено рішення про права та обов`язки Оператора ГРМ (АТ Чернігівгаз), який не був залучений до участі у справі судом, і вказана обставина, згідно ч.3 статті 376 ЦПК України, є підставою для скасування судового рішення суду першої інстанції та ухвалення апеляційним судом нового судового рішення.

Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року у оскаржуваній частині, оскільки послуги з газопостачання за адресою: АДРЕСА_1 надавались АТ Чернігівгаз до 01.07.2015 року, коли у вказаної квартири був попередній власник. З 01.07.2015 року відповідні послуги надаються ТОВ Чернігівгаз збут, при цьому, у даній цивільній справі вирішується питання про наявність заборгованості за спожитий газ у нового власника квартири ОСОБА_1 , яка стала власником зазначеної квартири 08.10.2015 року, коли відповідні послуги стали надаватись ТОВ Чернігівгаз Збут. Оскільки питання щодо наявності заборгованості у споживача ОСОБА_3 (а.с.7) за спожитий газ (послуги надавались АТ Чернігівгаз), не є предметом розгляду у даній справі, відсутні підстави для залучення АТ Чернігівгаз до участі у справі.

В доводах апеляційної скарги ТОВ Чернігівгаз збут зазначає, що висновок рішення суду першої інстанції від 21.02.2020 року в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут відкрити з 08.10.2015 року нові особові рахунки на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 , не узгоджується з нормами права, які регулюють спірні правовідносини, в тому числі, і з положеннями Правил постачання природного газу.

Апеляційний суд вважає вказані доводи апеляційної скарги обґрунтованими, і з даного приводу вважає за необхідне зазначити наступне.

Відносини між постачальниками та споживачами природного газу регулюються Правилами постачання природного газу, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 30.09.2015 року №2496.

Відповідно до п.1 Розділу І Правил постачання природного газу (редакція від 01.10.2020 року), ці Правила розроблені на виконання пункту 17 частини третьої статті 4 Закону України Про ринок природного газу та регулюють відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС).

Згідно п.3 Розділу І Правил постачання природного газу (редакція від 01.10.2020 року), постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до вимог цих Правил, та після включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі Оператора ГТС у відповідному розрахунковому періоді в порядку, визначеному Кодексом газотранспортної системи. Постачальник не має права реєструвати споживача у власному Реєстрі споживачів постачальника у розрахунковому періоді, не погодженому зі споживачем. (Абзац перший пункту 3 розділу I із змінами, внесеними згідно з Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1437 від 27.12.2017 року).

Постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється за договором, який має відповідати типовому договору постачання природного газу побутовим споживачам, що затверджується Регулятором та оприлюднюється в установленому порядку.

Приписи Розділу ІІІ Правил постачання природного газу (редакція від 01.10.2020 року) регламентують порядок постачання природного газу побутовим споживачам.

Відповідно до п.2 Розділу ІІІ Правил постачання природного газу (редакція від 01.10.2020 року), постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України.

Згідно п.4 Розділу III Правил постачання природного газу (редакція від 01.10.2020 року), якщо відбулась зміна власності на об`єкт постачання природного газу, приєднаний до газорозподільних систем Оператора ГРМ, новий власник повинен самостійно звернутися до постачальника з відповідною заявою-приєднанням до договору постачання природного газу. У випадку зміни персоніфікованих даних побутовий споживач звертається до постачальника природного газу, з яким укладено договір постачання, із заявою про внесення змін до персоніфікованих даних. Якщо подані до заяви про внесення змін до персоніфікованих даних споживача дані потребують уточнення, постачальник протягом п`яти робочих днів з дня реєстрації заяви надсилає споживачу письмовий запит щодо уточнення даних. За відсутності зауважень або після їх усунення постачальник протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви повідомляє споживача про коригування персоніфікованих даних. (Пункт 4 розділу III в редакції Постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №1080 від 10.06.2020 року).

Як вбачається з матеріалів справи, у вимогах заявленого позову позивачі просили зобов`язати ТОВ Чернігівгаз збут відкрити з 08.10.2015 року новий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.1-4).

У постанові від 26.09.2018 року у справі №405/8279/15-ц, провадження №61-17825св18 Верховний Суд звертає увагу на те, що для суду не є важливим, який предмет позову визначив позивач. Суд має право визначити предмет позову відповідно до вимог закону, якщо саме на це спрямована підстава позову, тобто обставини, якими позивач обґрунтовував свої вимоги.

Європейський Суд з прав людини, ухвалюючи рішення від 09 грудня 2010 року у справі Буланов та Купчик проти України, яке набуло статусу остаточного 09 березня 2011 року, вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов`язків. У такий спосіб здійснюється право на суд, яке відповідно до практики Суду включає не тільки право ініціювати провадження, але і право отримати вирішення спору судом (рішення у справі Кутій проти Хорватії (Kutit v Croatia), №48778/99, пункт 25, ЕCHR 2002-II).

Крім того, Європейський Суд з прав людини у своїй практиці, а саме, рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі Наталія Михайленко проти України (пункт 32), визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних.

Приймаючи до уваги вищенаведене, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут необхідно задовольнити частково. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року скасувати в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут відкрити з 08.10.2015 року новий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 . За даних обставин, апеляційний суд вважає за необхідне прийняти постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут у вказаній частині задовольнити частково, зобов`язавши Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут після вчинення ОСОБА_1 дій, визначених приписами Розділу III Правил постачання природного газу, провести внесення змін до персоніфікованих даних особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 .

У іншій оскаржуваній Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року підлягає залишенню без змін із вищезазначених підстав.

У іншій частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.01.2020 року апеляційним судом не переглядається в силу приписів ч.1 статті 367 ЦПК України.

Керуючись статтями: 367, 369, 374; п.4 ч.1,ч.2 статті 376, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21 лютого 2020 року скасувати в частині зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут відкрити з 08.10.2015 року новий особовий рахунок на ім`я ОСОБА_1 , власника квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут у вказаній частині задовольнити частково, зобов`язавши Товариство з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут після вчинення ОСОБА_1 дій, визначених приписами Розділу III Правил постачання природного газу, провести внесення змін до персоніфікованих даних особового рахунку за адресою: АДРЕСА_1 .

У іншій оскаржуваній Товариством з обмеженою відповідальністю Чернігівгаз збут частині рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 21.02.2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених п.2 ч.3 статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Дата складення повної постанови - 27.10.2020 року.

Головуючий: Судді: