Справа № 185/4249/20
Провадження № 2-о/185/237/20
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

27 жовтня 2020 року Павлоградський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Головіна В.О., за участю секретаря судового засідання Мерцалової Н.В., представника заявника адвоката Пономаренка А.В. розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту батьківства

В С Т А Н О В И В

26 червня 2020 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту батьківства, а саме що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 (місце проживання АДРЕСА_1 ) та зобов`язати заінтересовану особу - Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (місцезнаходження м.Павлоград, вул. Центральна, 47, ідентифікаційний код в , внести зміни до актового запису № 160 від 26 січня1988 року, в Книзі реєстрації народжень та видати свідоцтво про народження встановленої форми, де у графі батько вказати ОСОБА_2 замість ОСОБА_3 .

В обґрунтування заяви заявник зазначив, що в свідоцтві про народження заявника батьком записаний ОСОБА_3 . Під час реєстрації народження, мати заявника - ОСОБА_4 , не перебувала у зареєстрованому шлюбі, з цієї підстави у відповідності до частини першої статті 135 СК України, записала батьком ОСОБА_1 неіснуючу особу - зазначивши прізвище матері « ОСОБА_5 », а ім`я по батькові батька дитини за її вказівкою. Фактично на час народження заявниці її мати проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю росіянин, народився в м. Москва, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , якого ОСОБА_1 вважає своїм батьком.Після смерті ОСОБА_2 заявник звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Однак нотаріус відмовив ОСОБА_1 в зв`язку з тим що вона не може підтвердити, що ОСОБА_2 є її батьком. Тобто, в актовому записі про народження і в свідоцтві про народження ОСОБА_1 її батьком вказаний ОСОБА_3 . У виправлені помилки в свідоцтві про народження ОСОБА_1 в Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), їй було відмовлено, тому вона вимушена звернутися до суду з зазначеною заявою про встановлення факту що має юридичне значення.

Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав та просив задовольнити її у повному обсязі.

Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у Дніпропетровській області у судове засідання не з`явилась, проте надала заяву в якій просила розглянути справу без участі їхнього представника, проти встановлення факту родинних відносин не заперечувала.

Суд, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, встановив наступне.

Відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст.9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, держави та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України визначений перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Частиною 2 ст. 315 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з початку січня 1988 року по 2008 рік, ОСОБА_4 проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із ОСОБА_2 за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується актом про спільне проживання від 04.04.1988 року (мовою оригіналу «Акт о совместном проживании»), складеним працівником ЖЄК міста Павлограда Дніпропетровської області (а.с.21).

Факт спільного проживання ОСОБА_4 та ОСОБА_2 однією сім`єю без реєстрації шлюбу підтверджується поясненнями свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 .

ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_4 народила дівчинку - ОСОБА_1 , зазначене підтверджується Свідоцтвом про народження Серія НОМЕР_1 видане повторно 23.06.2010 року (а.с.7). Факт народження зареєстрований в Книзі реєстрації народжень 26 січня 1988 року, про що зроблено відповідний актовий запис за № 160.

При реєстрації народження заявниці батьком останньої був записаний ОСОБА_3 , за вказівкою матері, зазначене підтверджується відповіддю на адвокатський запит №-1437-20.10-32 від 21.05.2020 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.15).

ІНФОРМАЦІЯ_5 померла мати заявниці ОСОБА_4 , зазначене підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим 31.10.2017 року (а.с.19).

ІНФОРМАЦІЯ_2 помер ОСОБА_2 , зазначене підтверджується ОСОБА_8 о смерти (мовою оригіналу), виданим 12.10.2019 року (а.с.10).

Заявниця посилається на те, що її батьком є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю ОСОБА_2 росіянин, народився в м. Москва, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , з яким на час народження заявниці проживала однією сім`єю її мати ОСОБА_4 та вони вели спільне господарство. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 в шлюбі не перебували, зазначене підтверджується відповіддю на адвокатський запит № 1584-20.10-32 від 03.06.2020 року Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) (а.с.16).

Відповідно до ч. 1 ст. 130 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду.

Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України.

Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 СК України.

Пунктом 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 встановлено, що спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття.

Відповідно до абзацу 3 п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 - У разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні.

У судовому засіданні встановлено, що за життя ОСОБА_2 визнавав себе батьком дитини ОСОБА_1 , адже весь час вони фактично перебували разом та проживали однією сім`єю. Крім того, ОСОБА_2 постійно надавав матеріальну допомогу своїй дитині, своїми діями намагався забезпечити належний рівень життя, здоров`я, фізичний і духовний розвиток своєї дочки. Зазначені обставини підтверджуються письмовим доказом - актом про спільне проживання від 04.04.1988 року (а.с.21) досліджений в судовому розгляді та показами свідків ОСОБА_6 і ОСОБА_7 наданими під час судового розгляду.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_6 пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_5 з 1987 року, сама проживала на той час та на час судового розгляду за адресом: АДРЕСА_3 . Сім`я ОСОБА_5 проживала на січень 1988 року в квартирі 32 цього ж будинку. На той час (січень 1988 року), ОСОБА_4 була вагітна, вона проживала спільно, однією сім`єю та вела спільне господарство з ОСОБА_2 . Після народження ОСОБА_1 - ОСОБА_2 визнавав заявницю своєю дочкою, вона називала його татом. Свідок ОСОБА_6 була присутньою під час складання акту про спільне проживання від 04.04.1988 року та там є її підпис. Всі обставини викладені під час складання акту підтвердила в повному обсязі.

Допитана під час судового розгляду свідок ОСОБА_7 пояснила, що знає сім`ю ОСОБА_5 з радянських часів, сама проживала на той час та на час судового розгляду за адресом: АДРЕСА_4 . Після народження ОСОБА_1 - ОСОБА_2 визнавав заявницю своєю дочкою, займався її вихованням та постійно надавав матеріальну допомогу. Свідок постійно бачила як ОСОБА_2 гуляв з ОСОБА_1 у дворі будинку. ОСОБА_4 та ОСОБА_2 проживала спільно, однією сім`єю та вела спільне господарство після народження заявниці.

У відповідності до роз`яснень абзаців 2 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 р., необхідно застосовувати відповідні норми КпШС, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. Зазначене свідчить що предметом доказування в зазначеній справі є факти які підтверджують визнання відповідачем батьківства, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір`ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Встановлення факту батьківства для заявниці має юридичне значення, оскільки необхідне їй для внесення змін до актового запису про народження дитини та подальшого права дитини на отримання спадщини та пенсійне забезпечення.

Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви ОСОБА_1 про встановлення факту батьківства ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на викладене, суд доходить висновку, що заява ОСОБА_1 підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст. 2, 4, 5, 19, 293, 315, 316, 318 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В

Заяву ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , заінтересованаособа Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про встановлення факту батьківства - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю росіянин, народився в м. Москва, помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , є батьком ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , народилась в м. Павлоград Дніпропетровської області,РНОКПП НОМЕР_2 .

Внести зміни до актового запису № 160 від 26 січня1988 року, Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по Павлоградському, Юр`ївському районах та місту Павлограду Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), про народження ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 , вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за національністю росіянин, народився в м. Москва, померІНФОРМАЦІЯ_2 замість ОСОБА_3 , та видати нове свідоцтво про народження з урахуванням проведених змін.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення або складення, а учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - з дня вручення йому повного рішення суду.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:В. О. Головін