Справа № 344/5691/20
Провадження № 2/344/2311/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2020 року м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області в складі:

головуючої - судді Бабій О.М.

секретаря Орнат Л.І.,

за участі представника позивача ОСОБА_3.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Івано-Франківського міського суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ПАТ «СК «Українська страхова група» про стягнення понесених витрат по страховому відшкодуванню сплаченому позивачем потерпілому в сумі 53 040 грн., пені в сумі 30 657,12 грн., 3% річних в сумі 2903,39 грн., втрат від інфляції в сумі 7725,46 грн., відшкодування моральної шкоди в розмірі 5000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 30 липня 2010 року трапилась ДТП за участю транспортного засобу під керування позивача та велосипедиста ОСОБА_2 . Цивільно-правова відповідальність позивача, як власника транспортного засобу, була застрахована 26.05.2010 року в ПАТ «СК «Українська страхова група». Термін дії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС № 9859510 з 27.05.2010 року по 26.05.2011 року. Про ДТП позивач повідомив страхову компанію в той самий день по телефону. 03.08.2010 року позивач звернувся письмово до відповідача з повідомленням про настання страхового випадку.

В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. 20.04.2011 року Івано-Франківським міським судом постановлено вирок, яким позивача визнано винним у вчиненні злочину передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Цивільний позов потерпілого ОСОБА_2 задоволено частково та стягнуто з ОСОБА_1 90 грн. витрат на лікування, 52 500 грн. втраченого доходу від підприємницької діяльності, 6000 грн. моральної шкоди. В задоволенні клопотання ОСОБА_1 про залучення ПАТ «СК «Українська страхова група» як співвідповідача до участі в справі Івано-Франківським міським судом відмовлено. 23.01.2018 року позивач отримав постанову від 24.11.2017 року ВП №46419536 про закінчення виконавчого провадження у зв`язку із сплатою коштів. Протягом 2012, 2013, 018 років позивач неодноразово звертався до ПАТ «СК «Українська страхова група» про виплату компенсації понесених витрат, але відповіді не отримав. До заяви від 19.03.2018 року про виплату понесених витрат позивач долучив копію полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оригінал постанови про закінчення виконавчого провадження, копію вироку Івано-Франківського міського суду. Але протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування ПАТ «СК «Українська страхова група» жодного рішення не прийняла. З 04.07.2018 року ПАТ «СК «Українська страхова група» порушила право позивача щодо виплати компенсації за відшкодоване потерпілому страхове відшкодування. Тому позивач змушений звернутись з позовом до суду.

Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги не визнає, оскільки ПАТ «СК «Українська страхова група» неодноразово повідомляла ОСОБА_1 про відсутність підстав для виплати страхового відшкодування у зв`язку з тим, що між ПАТ «СК «Українська страхова група» та ОСОБА_1 не досягнуто згоди щодо розміру відшкодування та ОСОБА_1 не надано всіх необхідних документів для прийняття рішення по справі. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Потерпілому відшкодовується також моральна шкода. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5% ліміту. У зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим, відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Але, позивачем до справи не додано документів, які необхідні для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої особи. ОСОБА_1 не виконав вимоги Закону та не погодив зі страховиком розмір відшкодування на лікування потерпілого та шкоду у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності то ПАТ «СК «Українська страхова група» вирішила, що немає підстав для виплати страхового відшкодування, нарахування пені, 3% річних, інфляційних втрат та відшкодування моральної шкоди.

Також відповідач просить застосувати строк позовної давності, оскільки спеціальний строк позовної давності по пені становить 1 рік, який вже минув, загальний строк позовної давності становить 3 роки, який так само минув.

Необґрунтованими є також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12 300 грн., вказана сума є завищеною.

Позивач надав заперечення на відзив в яких зазначив, що кошти, які підлягають стягненню з ПАТ «СК «Українська страхова група» визначені вироком суду, тому позивач не міг їх узгодити з відповідачем. Строку позовної давності ним не пропущено, оскільки про порушення свого права позивач дізнався 04.07.2018 року.

Відповідач надав відповідь на заперечення на відзив в якій зазначив, що ПАТ «СК «Українська страхова група» не була залучена до розгляду справи про обвинувачення ОСОБА_1 , тому вирок суду не має для відповідача преюдиційного значення. До матеріалів справи не додано документів, які необхідні для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої особи.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з мотивів наведених в позовній заяві, просив позов задовольнити.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, представник повідомив, що позивач не міг з`явитись, оскільки перебуває на роботі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, просив врахувати відзив на позовну заяву та відмовити в задоволенні позову.

не з`являвся, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суду подав клопотання в якому просив розглядати справу без участі представника. Позовні вимоги підтримав.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

26.05.2010 року ОСОБА_1 застрахував свою цивільно-правову відповідальність, як власник наземного транспортного засобу Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 , що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів ВС № 9859510 від 26.05.2010 року. Строк дії полісу з 27.05.2010 року по 26.05.2011 року. Страховиком виступила ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» (а.с.10).

30.07.2010 року, під час дії страхового полісу, трапилась дорожньо-транспортна пригода за участі застрахованого транспортного засобу Ford Mondeo, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_1 та велосипедиста ОСОБА_2 .

Як вбачається із копії листа ПАТ «СК «Українська страхова група» від 17.11.2011 року, 03.08.2010 року ОСОБА_1 звертався до страхової компанії із повідомленням про настання випадку, що має ознаки страхового, а саме, ДТП, що мала місце 30.07.2010 року. Потерпілий ОСОБА_2 із заявою про настання страхового випадку не звертався та виплату страхового відшкодування до ПАТ «СК «Українська страхова група» не звертався (а.с.18).

В результаті ДТП потерпілому ОСОБА_2 заподіяно тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Під час розгляду Івано-Франківським міським судом кримінальної справи про обвинувачення ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 286 КК України, потерпілим ОСОБА_2 було заявлено цивільний позов.

Під час розгляду справи в Івано-Франківському міському суді ОСОБА_1 заявляв клопотання про залучення до участі в якості співвідповідача ПАТ «СК «Українська страхова група», що підтверджується копією клопотання (а.с.13).

Але, у задоволенні такого клопотання адвокату та обвинуваченому ОСОБА_1 було відмовлено, що підтверджується копією протоколу судового засідання (а.с.14-15).

29.04.2011 року Івано-Франківським міським судом постановлено вирок у кримінальній справі № 0907/1-379/2011, яким визнано ОСОБА_1 винним у вчиненні злочину передбаченого ч.1 ст. 286 КК України та призначено покарання. Цивільний позов задоволено частково і постановлено стягувати з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 90 гривень витрат на лікування, 52 500 гривень втраченого доходу від підприємницької діяльності, 6000 гривень моральної шкоди, а всього 58 590 гривень (а.с.11-12).

13.11.2012 року ОСОБА_1 звертався до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування, та додав до заяви всі необхідні для виплати документи (а.с.16-17).

На вказану заяву ОСОБА_1 отримав відповідь від ПАТ «СК «Українська страхова група» від 15.01.2013 року із якої вбачається, що страховик не може прийняти рішення про виплату страхового відшкодування, оскільки ОСОБА_1 не надано документи, які підтверджують здійснення взаєморозрахунків осіб, відповідальність яких застрахована та потерпілих, взаєморозрахунки, що пов`язані з моральною шкодою; документи, які необхідні для прийняття рішення щодо відшкодування шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілої особи; документи, які необхідні для прийняття рішення щодо відшкодування витрат на лікування потерпілої особи (а.с.29-30).

Як вбачається із копії постанови державного виконавця Галицького відділу державної виконавчої служби м. Львів Савки В.В. від 24.11.2017 року про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 повністю виконав вирок суду та сплатив заборгованість в сумі 58 590 гривень (а.с.34).

19.03.2018 року, після отримання постанови про закінчення виконавчого провадження, ОСОБА_1 знову звернувся до ПАТ «СК «Українська страхова група» із заявою про виплату страхового відшкодування, та додав до заяви всі необхідні для виплати документи, в тому числі вирок суду, копію постанови про закінчення виконавчого провадження (а.с.19-20).

Вказану заяву ПАТ «СК «Українська страхова група» отримало 04.04.2018 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення (а.с.21).

На заяву від 19.03.2018 року ОСОБА_1 отримав відповідь від ПАТ «СК «Українська страхова група» із якої вбачається, що страхова компанія не може прийняти рішення про виплату страхового відшкодування,оскільки ОСОБА_1 не надано всіх необхідних первинних документів для розрахунку страхового відшкодування (а.с.25-26).

Позивач вважає, що відповідач порушив його право на отримання страхового відшкодування, яке він сплатив потерпілому на підставі вироку суду, та звернувся з позовом до суду.

Щодо вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування в сумі 53 040 гривень судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції станом на 04.07.2018 року оскільки в цей день у позивача виникло право вимоги до відповідача та його права було порушено), відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним кодексом України, Законом України "Про страхування", цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону.

Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

До вказаних правовідносин, також слід застосовувати Закон України «Про захист прав споживачів», оскільки відповідно до ст. 1-1 вказаного Закону, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг, а договір страхування за своєю правовою природою є договором про надання послуг.

Згідно ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Статтями 24 та 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено особливості відшкодування шкоди, пов`язаної з лікуванням потерпілого та шкоди, пов`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону, у зв`язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов`язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров`я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Витрати, пов`язані з лікуванням потерпілого в іноземній державі, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено з особою, яка має здійснити страхове відшкодування (регламентну виплату).

Зазначені в цьому пункті витрати та необхідність їх здійснення мають бути підтверджені документально відповідним закладом охорони здоров`я.

Відповідач у своєму відзиві стверджує, що позивачем не надано документів (копії виписаного епікризу, копії листів призначень завірених лікарями, копії амбулаторної карт та інше), які підтверджують, що потерпілим було придбано лікарські препарати по призначенням лікарів.

Але, ОСОБА_1 було надано страховій компанії копію вироку Івано-Франківського міського суду від 29.04.2011 року в якому судом визначено розмір витрат на лікування, які поніс потерпілий ОСОБА_2 в розмірі 90 гривень. Суд в мотивувальній частині вироку посилається на те, що потерпілим ОСОБА_2 підтверджено витрати на лікування лише в розмірі 90 гривень (а.с.12).

Статтею 25 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - не отримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною.

У вироку Івано-Франківського міського суду від 29.04.2011 року зазначено, що стягненню з ОСОБА_1 підлягають 52 500 гривень втраченого доходу потерпілого ОСОБА_2 від підприємницької діяльності. Обґрунтовуючи такий розмір втраченого доходу суд аналізував довідки про доходи за 2009 рік, період за який було втрачено такий дохід - з 30.07.2010 року по 20.01.2011 року (а.с.12 зв.).

Відповідно до п. 36.4 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик здійснює компенсацію витрат страхувальника або особи, відповідальність якої застрахована, а МТСБУ компенсує витрати особи, звільненої від цього виду обов`язкового страхування на підставі пункту 13.1 статті 13 цього Закону або відповідальність якої застрахована іноземною страховою компанією відповідно до умов Міжнародної системи автомобільного страхування "Зелена картка", за умови, що такі витрати здійснюються за згодою страховика (МТСБУ). У компенсації витрат може бути відмовлено повністю або частково, якщо такі витрати здійснені без попереднього погодження із страховиком (МТСБУ).

Отже, твердження відповідача про те, що розмір витрат на лікування та розмір втраченого доходу не обґрунтовано та не погоджено із страховиком є необґрунтованими. Такий розмір і не міг бути узгоджений ОСОБА_1 із страховою компанією, оскільки визначений вироком суду.

Крім того, ОСОБА_1 під час розгляду справи просив залучити до участі в справі страхову компанію, але судом відмовлено у задоволенні такого клопотання.

Отже, враховуючи надання ОСОБА_1 ПАТ «СК «Українська страхова група» копії вироку, який набрав законної сили, то у відповідача були всі підстави для розрахування розміру витрат на лікування та розмір шкоди по в`язаної з тимчасовою втратою працездатності потерпілим ОСОБА_2 .

Що стосується відшкодування моральної шкоди в розмірі 2550 гривень, то судом встановлено наступне.

Відповідно до ст. 26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в"пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Враховуючи, що ліміт відповідальності за шкоду заподіяну здоров`ю становить 51 000 грн., то 5% відповідно буде 2550 грн.

З урахуванням наведеного вимога позивач про стягнення сплаченого страхового відшкодування в розмірі 53 040 грн. підлягає до задоволення.

Щодо вимог про стягнення пені, 3% річних та інфляційних втрат, то суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний:

у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна;

у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати).

Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили.

Заяву позивача про виплату страхового відшкодування від 19.03.2018 року із наданими позивачем додатками: копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оригіналом постанови про закінчення виконавчого провадження від 24.11.2017 року, копією вироку Івано-Франківського міського суду від 29.04.2011 року відповідач отримав 04.04.2018 року, але протягом 90 днів не прийняв рішення про виплату чи відмову у виплаті страхового відшкодування.

Тому з 04.07.2018 року право позивача було порушено та він міг звертатись із позовом до суду.

Позивач звернувся з позовом до суду 05.05.2020 року.

Відповідач просить застосувати строк спеціальної та загальної позовної давності.

Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Позивачем обраховано пеню за період з 04.07.2018 року по 01.0.2020 року, що є невірним, оскільки до вказаної вимоги застосовується позовна давність в один рік, тому на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі 16 610 грн. за період з 01.04.2019 року по 01.04.2020 року.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

В даному випадку розрахунки позивача є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Підстав для застосування строку загальної позовної давності немає, оскільки такий строк позивачем не пропущено.

Щодо вимоги позивача про відшкодування завданої йому моральної шкоди, то суд виходить з наступного.

Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В п. 3 Постанови Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначається, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі Постанові Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності, прав наданих споживам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Пунктом 4 Постанови також передбачено, що у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Позивачем не наведено на не надано суду належних та допустимих доказів, що йому завдано моральної шкоди, а тому вимога в цій частині задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б спростовували твердження позивача.

Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги позивача є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Згідно із ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Вирішуючи питання розподілу витрат по оплаті судового збору суд враховує, що позивач звільнений від його сплати, а тому з відповідача слід стягнути 862 гривень 80 копійок судового збору в дохід держави, що пропорційно задоволеним позовним вимогам.

За змістом ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

У позовній заяві позивач просив суд про відшкодування витрат на правничу допомогу в розмірі 12 300 грн. та надав підтверджуючі документи понесення таких витрат (а.с.39).

Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Із акту приймання-передачі наданих робіт (послуг) за договором про надання правової допомоги від 30.01.2020 року, вбачається, що гонорар адвоката становить 12 300 грн., з яких:

- надання правової інформації, консультації 800 грн. за 1 годину;

- підготовка, складання позовної заяви 7500 грн. за 2,5 годин;

- представництво інтересів в суді до 4 викликів - 4000 грн.

За змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Частинами 5 та 6 ст. 137 ЦПК України передбачено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

У даному випадку відповідачем заявлено про необґрунтованість розміру витрат на правничу допомогу.

Із матеріалів справи вбачається, що адвокат допомагав позивачу готувати позовну заяву та заперечення на відзив, адвокат брав участь у підготовчому засіданні 14.09.2020 року, яке тривало 5 хвилин та у судовому засіданні 19.10.2020 року в якому було ухвалено остаточне рішення за результатом розгляду справи та яке тривало 2 години.

Тобто справу судом розглянуто в одному засіданні.

Із урахуванням наведеного, суд вважає, що вартість представництва інтересів позивача у суді в розмірі 12 300 грн., зокрема представництво інтересів в суді 4000 грн. є неспівмірним із складністю справи, витраченим адвокатом часом, а також обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт.

Тому розмір витрат позивача на представництво в суді слід зменшити із 12 300 грн. до 6000 грн.

На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.ст. 2, 3, 6, 22, 24, 25, 26-1, 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст.ст. 23, 625, 979 ЦК України, керуючись ст. ст. 13, 81, 82, 133, 137, 141, 268, 273 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» про стягнення коштів, відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути із публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Федорова, буд. № 32 «А», код ЄДРПОУ - 30859524, в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 , понесені витрати по сплаченому страховому відшкодуванню в розмірі 53 040 (п`ятдесят три тисячі сорок) гривень, пеню в розмірі 16 610 (шістнадцять тисяч шістсот десять) гривень 96 копійок, три відсотки річних в розмірі 2 903 (дві тисячі дев`ятсот три) гривні 37 копійок, інфляційні втрати в розмірі 7 725 (сім тисяч сімсот двадцять п`ять) гривень 46 копійок та 6 000 (шість тисяч) гривень витрат на правничу допомогу.

В задоволенні решти вимог позову відмовити.

Стягнути із публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група», місцезнаходження якого: м. Київ, вул. Федорова, буд. № 32 «А», код ЄДРПОУ - 30859524, на користь держави (в спеціальний фонд Державного бюджету України із зарахуванням на рахунок UA0026001, отримувач коштів ГУК у м. Києві/м.Київ/22030106, код за , банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код класифікації доходів бюджету 22030106) судовий збір в розмірі 862 (вісімсот шістдесят дві) гривні 80 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржено до Івано-Франківського апеляційного суду через Івано-Франківський міський суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано 29 жовтня 2020 року.

Суддя Бабій О.М.