Справа № 462/6526/18
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2020 року м.Львів

Залізничний районний суд міста Львові в складі головуючого судді Румілової Н.М., при секретарі Шиманській Я.І., за участю представника позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти, автомобіль, гараж, визнання права власності на частку у спільній сумісній власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 12 жовтня 2018 року звернулась до суду з позовом до відповідачів ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , в якому зазначила, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її син ОСОБА_5 . За його життя на його ім`я було оформлене майно, яке було придбане за її кошти. Так, станом на 01.06.2018 року на ім`я сина у ПАТ «КРЕДОБАНК» було укладено договір рахунку № 4710 від 06.11.2017р. у евро, залишок коштів на якому складає 11 063,62 євро, станом на 11.10.2018р. за курсом НБУ це становить 358 373, 68 грн. Вона також мала договір рахунку у ПАТ «КРЕДОБАНК» № 161/978 від 17.08.2015р. Вона видавала довіреність сину від 17.08.2015р., від 26.04.2017р. на розпорядження грошовими коштами на її рахунку. Залишок коштів на рахунку № НОМЕР_1 від 06.11.2017 року відкритому на ім`я сина є коштами, які були зароблені нею за кордоном. 11 квітня 2013 року на ім`я сина ОСОБА_5 за її кошти було придбано автомобіль CHERY Tiggo сірого кольору тип за легковий універсал-В, 2013 року випуску, сірого кольору, номерний знак НОМЕР_2 , вартістю 130100 грн. Гроші, за які був придбаний вказаний автомобіль, також є її власністю, тому вона претендую на визнання за нею права власності на вказаний автомобіль. Крім цього, 19 грудня 2015 року на ім`я сина ОСОБА_5 за її особисті кошти було придбано гараж (гаражний бокс № НОМЕР_3 ) за адресою АДРЕСА_1 , вартістю 65 459 грн. Гроші, за які був придбаний вказаний гараж, також є її власністю. А тому вона претендую на визнання за нею права власності на вказаний гараж. Також за її особисті кошти було здійснено добудову до житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 . Добудова фактично є окремою квартирою, яка зазначена в технічному паспорті як квартира АДРЕСА_3 , окремий вхід і розташована в трьох поверхах загальною площею 145,7 кв.м. Згідно правовстановлюючих документів, а саме свідоцтва про право власності на її сина 3 жовтня 2012 року зареєстровано 7/100 вказаного будинку. Вона і її чоловік, відповідач ОСОБА_2 , також є співвласниками 7/100 вказаного будинку. Отже їй, чоловікові і сину належить на праві спільної сумісної власності 7/100 частин вказаного будинку. Вартість будинку згідно технічного паспорта становить 1 981 997 грн., що відповідно 7/100 становить 138 939,79 грн. (відповідно вартість 1/300 частин становить 92 626 грн. 52 коп. Оскільки добудова була зроблена за її особисті кошти і кошти чоловіка, вона претендую на визнання за нею права власності на 14/300 часток житлового будинку, за адресою АДРЕСА_2 . При цьому вона виходить з того, що вклад її і чоловіка у добудову був відповідно 2/3 нею і 1/3 чоловіком. Після смерті сина вона 04.10.208 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і з`ясувалось, що крім неї, на спадщину претендує його дружина - ОСОБА_4 , відповідачка по справі. Відповідачці достеменно було відомо про те, що все вищезазначене майно, придбане за її особисті кошти, та вона здивована тим, що та претендує па спадщину. Тому вона змушена, як власник, доводити свої права через суд шляхом їх визнання. Просить суд суд визнати за нею право власності на грошові кошти на рахунку № НОМЕР_1 у ПАТ «Кредобанк» в сумі 11063,62 євро, автомобіль CHERY Tiggo сірого кольору, тип загальний легковий універсал В, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 ; гараж ( гаражний бокс № НОМЕР_3 ) за адресою м.Львів, вул.Курмановича,1; визначити частку у праві спільної сумісної власності на житловий будинок за адресою АДРЕСА_2 та визнати за нею право власності на 14/300 часток житлового будинку за адресою АДРЕСА_2 .

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала зазначила, що вона в 2000 році виїхала в Італію та вже з 2002 року офіційно була працевлаштована. Її щомісячна заробітна плата складала 1000дол.США. Вона пересилала кошти своїй дочці ОСОБА_6 та сину ОСОБА_7 . До 2006р. коштами розпоряджалась донька ОСОБА_6 , а з 17.08.2015р. розпоряджатися коштами став її син. Спірний будинок на той час був вже добудований. Спірний автомобіль був придбаний у 2013 році на її кошти, за 10000дол.США. В лютому 2015 році син одружився. Спірний гараж був придбаний 19 грудня 2015 р., син дзвонив їй, просив, щоб вона приїхала та купила той гараж, вона йому дозволила зняти з її рахунку кошти на купівлю гаражу. Крім цього, син також просив дати йому кошти на ремонт квартири, утеплення гаражу. У зв`язку з цим з її рахунку на його рахунок були перераховані кошти у сумі 11 063,62 евро. Просила заявлені вимоги задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити, зазначила, що позивач ОСОБА_3 нажила все спірне майно важкою працею, відповідач ОСОБА_4 негативно характеризується, просила задовольнити позовні вимоги.

Відповідач ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, зазначила, що проживала зі своїм чоловіком ОСОБА_5 з 2012 року за адресою АДРЕСА_2 . Вона була студенткою поліграфічного коледжу, а він працював друкарем в ПрАТ «Високий Замок», крім того займались реалізацією дитячого одягу з Польщі та Німеччини. Пізніше займались ще реалізацією велосипедів, мопедів, автозапчастин, мали постійний прибуток 400 євро в місяць. У квітні 2013 року був придбаний автомобіль в кредит. Фінансовими питаннями займався чоловік. Вони проживали у цивільному шлюбі, а 13.09.2014 р. взяли церковний шлюб. 21.02.2015 року вони офіційно зареєстрували свій шлюб. 2.05.2015 року в них народився син ОСОБА_8 . З метою розширення своєї підприємницької діяльності в цілях реалізації майна 19.12.2015 року вони придбали гаражний бокс № НОМЕР_3 в кооперативі «Залізничний» за ціною 3000 Євро, купівлю оформили у нотаріуса. Вона була присутня у нотаріуса під час оформлення договору купівлі , також була присутня і дружина продавця гаражу, яка давала свою згоду. Починаючи з 2016 року чоловік ОСОБА_7 в гаражі займався ремонтом авто техніки. Вони мали намір накопичити кошти на майбутнє дитини. Він відкрив депозитний рахунок в Кредобанку в 2016 році на суму 4000 євро, а потім ще докладав. Вона була у декретній відпустці, чоловік займався фінансами. Вона займалась реалізацією товару через інтернет. До дня його смерті загальна сума на рахунку складала 11000 євро. Крім того, чоловік здавав гараж в оренду своєму товаришу, брав за то щомісячно по 900 грн. Крім, цього її чоловік в гаражі тримав інструменти для виготовлення кованих виробив, чим також займався, мав прибуток від цього. Чоловік мав інвалідність 3 групи та 1 чи 2 рази на рік проходив обстеження, перебував в стаціонарі тиждень півтори. Витрачав від 4000грн до 5000грн., інсулін був безкоштовний. Вони жили щасливим життям. Чоловік працював в різні зміни: в денні, в нічні. Вона отримувала допомогу на утримання дитини. Вони проживали в будинку АДРЕСА_2 , будинок котеджного типу на АДРЕСА_4 , на 1 ярусі розташований гараж. Вони проживали на 3 поверсі- займали 3 кімнати, користувались усіма вигодами. На 2 поверсі жив тільки батько чоловіка, ОСОБА_2 . Чоловік казав, що мати проживає за кордоном з 2000 року. Чоловік отримував пенсію у розмірі 2000грн., він казав, що має від матері довіреність на розпорядження коштами, однак їй невідомо про ті кошти нічого. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . На теперішній час вона розпоряджається автомобілем. 4.10.2018 року в неї була сутичка з позивачем та відповідачем ОСОБА_2 , які виставили її за двері квартири, залишили собі всі її речі, документи та її дитину. Вона змушена була звертатись до поліції. Просила у позові відмовити.

Представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_9 в судовому засіданні проти позову заперечив, зазначив, що позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону, просив у позові відмовити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнав, зазначив, що в 2000 році його дружина, позивач по справі, ОСОБА_3 виїхала в Італію. Дочка та син залишились з ним. Вона 1 раз на рік приїжджала. Дочка ОСОБА_6 , 1989 року народження, отримувала кошти. Вони почали будуватись на АДРЕСА_2 , робити реконструкцію, розширення будинку. Дочка вийшла заміж у 2004 році, а він став їздити в Російську федерацію на заробітки. В 2013 році дружина приїжджала, їздила в салон, купили автомобіль в кредит, дружина внесла перший внесок в сумі 10000 євро дала сину і той на своє ім`я оформив на себе кредит. Дружина передавала кожний місяць кошти і син сплачував. В 2015 році дружила довірила сину свої кошти. Вона дозволила зняти гроші на гараж. Дружина постійно давала йому гроші на ліки. Син два рази на рік лягав в лікарню. За одне обстеження витрачалось не менш 5000 грн. Син планував чимсь займатись в гаражі. Він дійсно працював помічником друкаря. Після роботи приходив змучений. Будинок був збудований за кошти його та за кошти дружини. Сину було 11 років, коли почали будувати будинок. Будівництво завершили у 2009-2010році. В 2012 році отримали на нього правовстановлюючі документи. Були борги за комунальні послуги. Просив позовні вимоги задовольнити.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що позивач ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 її батьки. Мати поїхали в Італію в 2000 році на заробітки щоб мати можливість збудувати будинок. Вона пересилала кошти. У 2009 році будинок був збудований В 2012 році були поставлені окремі лічильники у кожній квартирі та відбулася реєстрація права власності: на неї - в розмірі 14/100 часток квартири, на брата ОСОБА_7 7/100 часток, на батька 7/100 часток. 14/100 часток квартири були зареєстровані спочатку на бабу з дідом, а потім, після реєстрації її шлюбу подаровані їй. Мати завжди передавала кошти через банк, через перевізників, гроші отримував брат ОСОБА_7 . Батько ОСОБА_2 також їздив на заробітки Автомобіль також купляла мати, хоча кредит оформлявся на брата. Також мати передавала кошти брату і на харчування. Він хворів, часто знаходився в лікарні, лікувався за кошти матері. В 2015 році він подзвонив матері, сказав, що продається дешево гараж. Мати дозволила йому зняти кошти з її рахунку, брат купив гараж за 5000 доларів, що на той час дорівнювалось 65 000грн. Брат здавав кооперативний гараж в оренду приблизно за 350грн. за місяць. Для свого автомобіля CHERY він використовував гараж, що знаходився в будинку на АДРЕСА_2 . У брата не було свого валютного рахунку.

Свідок ОСОБА_11 в судовому засідання пояснила, що вона сусідка сторін по справі, проживає на АДРЕСА_5 з 2005 року. Зазначений будинок спочатку був 2-поверховий на 4 квартири. У 2002 році сусіди залили фундамент, наймані робітники допомагали будувати будівлю, вони казали, що їм ОСОБА_12 передає гроші. ОСОБА_7 на той час був малим. У 2003 -2008 році побудували 3 поверхи. У 2012 році оформили документи на будинок. ОСОБА_7 вчився в коледжі, потім працював в друкарні. Він з дружиною проживав в будинку на АДРЕСА_2 . Вже на той час будівництво було закінчено. Автомобіль CHERY купляли для баби та діда на гроші, які передавала позивач ОСОБА_13 , про це розповідала ОСОБА_14 . Позивач ОСОБА_15 жила за кордоном з 2000 року, повернулась 2 роки тому.

Свідок ОСОБА_16 суду пояснила, що знайома з ОСОБА_3 з дитинства. За домовленістю всіх співвласників займалися перебудовою будинку по АДРЕСА_2 . Почали у 2002 році, закінчили у 2009 році. ОСОБА_15 у 2002 році , до початку перебудови, виїхала за кордон, але гроші висилала дочці ОСОБА_6 . Також ОСОБА_15 купляла автомобіль. На той час ОСОБА_7 вже закінчив навчання. Автомобіль купляли для потреб старих батьків. ОСОБА_3 передавала сину гроші через водіїв мікроавтобусів.

Свідок ОСОБА_17 суду пояснив, що він зять позивача ОСОБА_18 , чоловік ОСОБА_19 . Він одружився у 2004 році, в той час ще продовжувалось будівництво будинку. Його дядько був прорабом. Кожний місяць закуплялись будівельні матеріали на 800грн. За роботу та матеріали щомісячно витрачалось до 1000 євро, завершилось будівництво приблизно у 2010 році, документи оформили у 2012 році. Брат його дружини ОСОБА_6 ОСОБА_7 вчився у друкарському технікумі. Тесть працював у міліції. Автомобіль CHERY був придбаний для того, щоб возити діда та бабу. Його вартість близько 15000 доларів США. ОСОБА_3 працювала за кордоном, завжди передавала гроші, приїжджали на мікроавтобусах водії та передавали гроші, спочатку на будівництво, потім на погашення кредиту, на лікування ОСОБА_7 . Також був придбаний гараж на ім`я ОСОБА_7 . ОСОБА_7 мав довіреність від матері ОСОБА_15 та розпоряджався її коштами.

Вислухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, свідків, дослідивши матеріали справи та надавши їм оцінку в їх сукупності, суд вважає, що вимоги позивача підлягають відмові з наступних підстав.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, що його пережив, та батьки.

Відповідно до частини першої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі за № 6-692цс16 (постанова від 25.05.2016), вирішуючи спори про поділ спадщини та визнання права власності на спадкове майно, суди встановлюють належне спадкодавцю на час його смерті майно, яке входить до складу спадщини, а також з`ясовують чи не порушуються права та інтереси всіх спадкоємців, які мають право на спадщину.

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування і розпорядження своїм майном.

Згідно з нормою ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України (ст. ст. 1218, 1231 ЦК України).

За ст.1278 ЦК частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними.

Відповідно до статті 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно з частиною 1 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть, виданого Шевченківським районним у місті Львові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівській області, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_5 у віці 28 років, про що 8 січня 2018 року зроблений актовий запис за №41.

Як вбачається з свідоцтва про народження ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_3 , його батьками є: батько- ОСОБА_2 , мати ОСОБА_3 .

Згідно до свідоцтва про шлюб ОСОБА_5 та ОСОБА_20 , зареєстрували шлюб 21 лютого 2015 року, про що був зроблений актовий запис за №286 Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби міського управління юстиції. Прізвище після державної реєстрації чоловіка ОСОБА_21 , дружини- ОСОБА_21 .

Як вбачається з свідоцтва про народження ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_22 , про що зроблений актовий запис 194 від 13 травня 2015 року, Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, батько ОСОБА_5 , мати ОСОБА_4 .

Згідно свідоцтва про право власності від 3.10.2012 року, виданого управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради на підставі наказу від 03.10.2012 року за №2223-ж-з ОСОБА_5 на праві спільної часткової власності належить 7/100 часток будинку АДРЕСА_2 .

Як вбачається з Акту №1902 від 18 квітня 2013 року передачі-прийняття автомобіля згідно до договору №814741-Y01902 8 квітня 2013 року ПАТ «Галичина-Авто» -«Продавець» передав «Покупцю» ОСОБА_5 автомобіль CHERY Tiggo , 2013 року випуску, вартістю 130100 грн., видаткова накладна № від 11 квітня 2013 року за № hk25138244

За довідкою ПАТ «Кредобанк» від 4.06.2018 року на ім`я ОСОБА_5 укладено договір рахунку № 4710 від 06.11.2017р. у євро, залишок коштів станом на 01.06.2018р. складає 11 063,62 евро.

Як вбачається з договору купівлі-продажу гаражу від 19 грудня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Миронович А.І. та зареєстрованого в реєстрі за №3775, ОСОБА_5 купив гаражний бокс № НОМЕР_3 , що знаходиться в кооперативі індивідуальних забудовників гаражів «Залізничник» по вул.Курмановича В., 1.

Після смерті ОСОБА_5 з заявою №216 від 27.03.2018 року про прийняття спадщини в Сьому львівську державну нотаріальну контору звернулась позивач ОСОБА_3 , при цьому зазначила інших спадкоємців майна померлого, а саме дружину померлого ОСОБА_4 , малолітнього сина померлого ОСОБА_22 , та батька померлого ОСОБА_2 . Також визначила спадкове майно, а саме 7/100 часток житлового будинку АДРЕСА_2 , автомобіль марки CHERY, гаражний бокс № НОМЕР_3 в авто кооперативі, грошові вклади, що знаходяться в ПАТ «Кредобанк» .

Крім цього, в Сьому львівську державну нотаріальну контору з заявою про відмову від прийняття спадщини 27.03.2018 року звернулась ОСОБА_4 , однак 3.05.2018 року заява про відмову від прийняття спадщини відкликана, подана заява 3.05.2018 року про прийняття спадщини. В заяві зазначено, що спадкоємцями крім неї є ще малолітній син померлого ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Крім цього, ОСОБА_4 03.07.2018 року звернулась то нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право власності на Ѕ частку в спільному майні подружжя - гаражний бокс та грошові вклади , оскільки таке майно є спільною сумісною власністю та було придбане під час шлюбу. Крім цього, ОСОБА_4 , також діючи в інтересах малолітнього сина ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , 4.10.2018 року звернулась в нотаріальну контору з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом.

Відповідач ОСОБА_2 27.03.2018 року подав в Сьому львівську державну нотаріальну контору заяву про відмову від прийняття спадщини за законом.

Згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої львівської державної нотаріальної контори 4 жовтня 2018 року ОСОБА_23 та зареєстрованого у реєстрі за №3-271 ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_22 належить по 1/3 частки спадщини після смерті ОСОБА_5 , що складається з автомобіля марки CHERY, модель Tiggo сірого кольору, тип загальний легковий універсал В, 2013 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2 , який належав спадкодавцю на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , виданого ЦЕНТР ДАІ 4609 від 13.04.2013 року.

При вирішенні заявлених вимог позивачем ОСОБА_3 суд звертає увагу перш за все на те, що висуваючи вимогу про визнання частки у спільній сумісній власності на будинок за АДРЕСА_2 , позивач ігнорує той факт, що будинок не знаходиться у спільній сумісній власності. Частки спільної сумісної власності вже були визначені за життя померлого ОСОБА_5 під час реєстрації будинку, а саме 3.10.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності, згідно до якого частка ОСОБА_5 становить 7/100 будинку, що також підтвердилось також і поясненнями позивача і свідків. Сама позивач про те зазначила в своїй позовній заяві, заявляючи, що і їй та чоловікові також належить по 7/100 часток будинку. Тому вимога про визначення частки у праві спільної сумісної власності на будинок підлягає відмові за безпідставністю.

Суд також враховує, що за життя ОСОБА_5 будь яких вимог до нього стосовно цього будинку ніхто не висував, тобто за ним співвласники визнавали право саме на 7/100 часток спірного будинку. ОСОБА_5 володів, користувався, розпоряджався належним йому майном відповідно до вимог ст.317 ЦК України, а тому саме 7/100 часток будинку АДРЕСА_2 належить до спадкового майна померлого ОСОБА_5 , а позивач ОСОБА_3 , як спадкоємець першої черги має право на 7/300 (7/100 :3) часток будинку. Тому позов про визнання за позивачем ОСОБА_3 права власності на 14/300 часток житлового будинку АДРЕСА_2 є безпідставним та підлягає відмові в повному обсязі. При цьому суд враховує, що відсутність умови для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право власності на 7/300 часток , на які має право позивач як спадкоємець, не підтверджені належними доказами, а саме відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, і тому суд позбавлений права, задовольняючи в цій частині позов частково, визнати за позивачем право власності на 7/300 часток спірного будинку. Суд не має права перебирати на себе повноваження нотаріуса. Таке узгоджується з позицією, висловленій в Листі ВССУ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4/13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування».

Посилаючись в своїх вимогах на таку обставину, як працевлаштування за кордоном та періодичного перерахунку коштів на потреби родини, сина, як підстава визнання за нею права власності на спадкове майно, ОСОБА_3 надала суду довіреність №154-14318/17 на розпорядження банківським вкладом ПАТ «Кредобанк» по договору №2630/04/767613 від 17.08.2015 року, виданої ОСОБА_5 , копії декларації про її доходи, та крім цього, довідки про заробітну плату померлого ОСОБА_5 , відомості про лікування ОСОБА_5 . Однак доказів того, що спадкове майно, а саме автомобіль, гараж, грошові кошти на банківському рахунку № НОМЕР_1 від 06.11.2017 року придбано саме за її кошти позивачем суду не надано. Статок позивача не може бути прийнято судом як доказ належності саме їй спадкового майна померлого. На час своєї смерті ОСОБА_5 мав права на зазначене спірне майно як власник такого майна і тому таке майно підлягає спадкуванню.

Суд звертає увагу, що позивач ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Сьомої львівської державної нотаріальної контори 4 жовтня 2018 року згідно якого їй належить 1/3 частка автомобіля марки CHERY, модель Tiggo сірого кольору, реєстраційний номер НОМЕР_2 . Вона не оспорює це свідоцтво, не ставить питання про визнання його недійсним відповідно до вимог ст.1301 ЦК України, тим самим визнає його чинність та розмір часток спадкоємців у цьому майні. Крім цього, звертає увагу, що позивач ОСОБА_3 висунула вимоги до ОСОБА_2 , який відмовився від прийняття спадщини, подавши про це заяву нотаріусу.

Разом з тим, суд вважає, що відповідач ОСОБА_4 , яка є дружиною померлого ОСОБА_5 , має право на Ѕ частку спадкового майна у виді в спільному майні подружжя - гаражний бокс та грошові вклади , оскільки таке майно є спільною сумісною власністю її та померлого чоловіка ОСОБА_5 , оскільки було придбане під час шлюбу, в якому вони знаходились з 21 лютого 2015 року. При цьому суд також враховує, що померлий ОСОБА_5 був працездатною особою, мав постійний заробіток, мав прибуток від оренди гаражу, доказів того, що він жив за кошти позивача суду не надано.

Таким чином, заявлені позовні вимоги суд вважає безпідставними, необґрунтованими та такими, що підлягають відмові у повному обсязі.

Керуючись ст.2, 10, 12, 13, 263-265 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4 , ОСОБА_2 про визнання права власності на грошові кошти, автомобіль, гараж, визнання права власності на частку у спільній сумісні власності, відмовити.

Понесені витрати покласти на позивача.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано.

Повний текст рішення складений 24 грудня 2020 року.

Суддя: Н.М.Румілова