РІШЕННЯ

іменем України

07 лютого 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Реки А.С.,

за участі секретаря судового засідання Вітер І.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81,

за участі заявника ОСОБА_1 ,

представника заявника адвоката Акользіної М.В.,-

Встановив:

Адвокат Акользіна М.В. звернулася до Сватівського районного суду Луганської області в інтересах ОСОБА_1 з заявою про встановлення факту перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , по день смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_3 березня 2017 року. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що заявник та ОСОБА_2 перебували у шлюбі з 3 квітня 1964 року. Заявник перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа в Білокуракинському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України Луганської області. В зв`язку зі смертю чоловіка ОСОБА_2 заявник звернулася до Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення їй пенсії у зв`язку із втратою годувальника. Листом від 14.04.2019 року заявнику було відмовлено у виплаті пенсії у зв`язку із втратою годувальника із тих причин, що нею не було надано документів на підтвердження перебування на утриманні чоловіка. Заявник разом із чоловіком проживали у місті Кадіївці Луганської області, де ІНФОРМАЦІЯ_4 і помер ОСОБА_2 . Місто Кадіївка (Стаханов) Луганської області станом на час смерті чоловіка заявника і на цей час знаходиться на тимчасово окупованій території України, ця обставина позбавляє заявника отримати відповідні довідки за місцем проживання (реєстрації) від органу місцевого самоврядування, або довідку за вимогами статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Внаслідок зазначених обставин заявник вимушена звертатися до суду із заявою окремого провадження про встановлення факту перебування на утриманні для наступного переходу на пенсію у зв`язку із втратою годувальника.

В судовому засіданні заявник ОСОБА_1 та її представник підтримали заявлені вимоги та просили їх задовольнити.

Заявник ОСОБА_1 , допитана, у відповідності до вимог ст. 234 ЦПК України, як свідок, пояснила, що в 1964 року було укладено шлюб між нею та ОСОБА_2 , з яким вони проживали разом в м. Стаханові (Кадіївці) Луганської області та вели спільне господарство. У її чоловіка була велика заробітна плата, а згодом і значна пенсія, оскільки він працював все життя на шахті. Основним джерелом доходів в родині була пенсія чоловіка, адже її пенсія складає лише 1200 гривень, що є недостатнім для нормального забезпечення. Зі смертю чоловіка рівень її життя погіршився, чоловік забезпечував її лікування та утримання, оскільки вона є інвалідом ІІ групи та потребує піклування. Чоловік помер ІНФОРМАЦІЯ_5 в м. Кадіївці Луганської області, вона займалася його похованням, а у квітні 2017 року приїхала до м. Сватове Луганської області, де й була взята на облік як внутрішньо переміщена особа.

Представник заінтересованої особи - Білокуракінського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області в судове засідання не з`явився, 16.01.2020 року надали до суду відзив на заяву ОСОБА_1 , в якій просять суд у задоволенні заяви про перебування на утримані покійного чоловіка ОСОБА_2 відмовити, оскільки заявник не надала належних, достатніх доказів перебування на утриманні померлого чоловіка. Просили розглянути справу за відсутності їх представника (а.с. 35-38).

Свідок ОСОБА_3 , допитана в судовому засіданні, пояснила, що є сусідкою заявника. З родиною ОСОБА_4 знайома близько 50 років. Заявник була у шлюбі із ОСОБА_2 , який працював у шахті, вони весь час проживали разом. ОСОБА_1 тяжко хворіла та чоловік постійно купував для неї ліки та продукти харчування, займався утриманням дружини. Бюджет в родині був спільним, хоча чоловік отримував значно більшу заробітну плату та пенсію ніж його дружина. Після смерті чоловіка матеріальний стан заявника значно погіршився, вона потребує значних коштів на лікування, адже раніше основним джерелом доходу були кошти чоловіка.

Суд, беручи до уваги пояснення заявника та свідка, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

З матеріалів справи судом встановлено, що ОСОБА_2 , 1945 року народження та ОСОБА_1 , 1947 року народження перебували у шлюбі з 3 квітня 1964 року, що підтверджено копією свідоцтва про шлюб, виданого 15 травня 1970 року Кадіївським міським ЗАГСом, актовий запис № 309 (а.с.9).

Згідно копій паспортів громадян України, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , були зареєстровані за однією адресою: АДРЕСА_2 (а.с.5,11), що також підтверджується копією домової книги (а.с. 16-18).

У відповідності до копії свідоцтва про смерть, виданого Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області 29 березня 2017 року, ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_4 у місті Кадіївці Луганської області (а.с.10).

Згідно довідки МСЕК № 035941 від 04 квітня 2000 року, ОСОБА_1 є інвалідом ІІ групи безстроково (а.с.8).

У відповідності до довідки від 06.04.2017 року № , ОСОБА_1 була взята на облік внутрішньо переміщеної особи, та її фактичне місце проживання: АДРЕСА_1 (а.с. 7).

Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту перебування фізичної особи на утриманні.

Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», з наступними змінами та доповненнями, судам необхідно мати на увазі, що встановлення факту перебування особи на утриманні померлого має значення для одержання спадщини, призначення пенсії або відшкодування шкоди, якщо допомога, яка надавалась, була для заявника постійним і основним джерелом засобів для існування. Одержання заявником заробітку, пенсії, стипендії, інших доходів не є підставою для відмови у встановлені факту перебування на утриманні, коли суд установить, що основним і постійним джерелом засобів для існування була для заявника допомога з боку особи, яка надавала йому утримання. При вирішенні заяв про встановлення факту перебування на утриманні необхідно враховувати, що за загальним правилом право на пенсію в разі смерті годувальника мають непрацездатні члени сім`ї годувальника, які були на його утриманні.

Відповідно до ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається: непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні. До членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 3 СК України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу.

У відповідності до відповіді Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 14/с-7/с від 03.02.2020 року, відповідно до розпорядження управління від 21 квітня 2017 року ОСОБА_1 взято на облік як одержувача пенсії за віком з 01.02.2016 року за даними електронної пенсійної справи як внутрішньо переміщену особу. Розмір її пенсії відповідно до матеріалів пенсійної справи складав: з 01.03.2016 року -1200,15 грн., з 01.05.2016 року 1256,15 грн., з 01.12.2016 року 1373,15 грн. (а.с.58).

Як вбачається із відповіді Білокуракинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Луганської області № 13/А-10/с від 03.02.2020 року, відповідно до матеріалів архівної пенсійної справи, переданої управлінням пенсійного фону України в м. Лисичанськ Луганської області, ОСОБА_2 отримував пенсію з 01.05.2016 року у розмірі 4412,39 грн., та з 01.12.2016 року у розмірі 4466,21 грн. (а.с.59).

Отже, допомога, яка надавалася ОСОБА_2 , була для заявника хоч і не єдиним, проте постійним і основним джерелом засобів до існування, розмір пенсії померлого ОСОБА_2 значно перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 .

За таких обставин, суд дійшов висновку про наявність підстав для встановлення факту перебування ОСОБА_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , що підтверджується поясненнями заявника, свідка, а також достовірно встановлено, що розмір пенсії померлого ОСОБА_2 значно перевищував розмір пенсії ОСОБА_1 , отже пенсія померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_2 була постійним та основним джерелом засобів до існування даної сім`ї.

Таким чином, ОСОБА_1 , будучи особою з інвалідністю ІІ групи та маючи незначний дохід, потребувала опіки і матеріального забезпечення та перебувала на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_4 .

За таких обставин, в судовому засіданні встановлено, що обставини, викладені заявником у заяві в обґрунтування своїх вимог є достовірними, підтверджені належними доказами, сумніву у суду не викликають і вважаються судом доведеними, у зв`язку з чим заява ОСОБА_1 про встановлення факту перебування на утримані, підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 258-259, 263-265, 273, 293-294, 315-319 ЦПК України, суд, -

Ухвалив:

ЗаявуОСОБА_1 , яка зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою: АДРЕСА_1 , про встановлення факту перебування на утриманні померлого чоловіка, заінтересована особа Білокуракинське об`єднане управління Пенсійного фонду України Луганської області, місцезнаходження: Луганська область, смт. Білокуракине, вул. Історична, 81 задовольнити в повному обсязі.

Встановити факт перебування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Стаханова Луганської області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця д. Новинки Вологодського району Вологодської області по день смерті чоловіка ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Луганського апеляційного суду безпосередньо або через Сватівський районний суд Луганської області. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Повний текст рішення складено 12 лютого 2020 року.

Суддя А.С. Река