Справа № 348/2569/19
Провадження № 22-з/4808/74/20
Головуючий у 1 інстанції Міськевич О.Я.
Суддя-доповідач Томин О.О.
28 грудня 2020 року м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський апеляційний суд в складі:
головуючої Томин О.О.
суддів: Мелінишин Г.П., Пнівчук О.В.,
розглянувши заяву представника ОСОБА_1 адвоката Васютина Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України про стягнення компенсації у розмірі трьох відсотків річних, суми інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду та моральної шкоди, за апеляційними скаргами Державної казначейської служби України на рішення Надвірнянського районного суду від 6 серпня 2020 року та на додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 20 серпня 2020 року,
Рішенням Надвірнянського районного суду від 6 серпня 2020 року позов задоволено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 компенсацію за прострочення перерахування коштів за рішенням суду в розмірі 28438,36 грн., 130560,00 грн. інфляційних втрат, 30000,00 грн. заподіяної моральної шкоди.

Додатковим рішенням Надвірнянського районного суду від 20 серпня 2020 року стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 6000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Компенсовано за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції - судовий збір у розмірі 2358,38 грн.

Постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року частково задоволено апеляційні скарги Державної казначейської служби України. Рішення Надвірнянського районного суду від 6 серпня 2020 року в частині задоволення позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди змінено. Стягнуто з Державного бюджету України шляхом безспірного списання Державною казначейською службою України з відповідного казначейського рахунку на користь ОСОБА_1 10000,00 грн. моральної шкоди. Додаткове рішення Надвірнянського районного суду від 20 серпня 2020 року в частині стягнення судового збору скасовано, ухвалено нове. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави 249,57 грн. судових витрат, пов`язаних з розглядом справи в суді першої інстанції. Стягнуто з Державної казначейської служби України на користь держави 2108,81 грн. судових витрат, пов`язаних з роглядом справи в суді першої інстанції. Вирішено питання розподілу судових витрат.

18 грудня 2020 року до Івано-Франківського апеляційного суду надійшла заява представника ОСОБА_1 адвоката Васютина Я.В. про ухвалення додаткового рішення по даній справі, в якій він просить стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 4000,00 грн. витрат за професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції. В обґрунтування поданої заяви зазначено, що у відзивах на апеляційні скарги представником відповідача у відповідності до статей 133, 141 ЦПК України було зроблено заяву про стягнення витрат на правничу допомогу з позивача. Докази про такі витрати направлено на адресу суду у строк, встановлений частиною восьмою статті 141 ЦПК України.

В силу статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Згідно із частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За змістом статті 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.

Підставою для відшкодування відповідних судових витрат, в даному випадку витрат на професійну правничу допомогу, є довіреність або ордер, виданий згідно Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», детальний опис робіт (наданих послуг), а також відповідні докази на підтвердження таких витрат.

Як вбачається з матеріалів справи, представником позивача у відзивах на апеляційні скарги Державної казначейської служби України було заявлено клопотання про стягнення з апелянта витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи в суді апеляційної інстанції (а.с. 123-125, 152-154).

Протягом п`яти днів після ухвалення постанови представником позивача подано докази, що підтверджують такі витрати. Зокрема, Рахунок №02/35/2019 від 14 грудня 2020 року та Акт №02/35/2019 про надання послуг професійної правничої допомоги від 15 грудня 2020 року з детальним описом робіт, а також Квитанцію до прибуткового касового ордеру №02/35/2019 від 15 грудня 2020 року про перерахунок коштів за надання професійної правничої допомоги в розмірі 4000,00 грн.

В матеріалах справи також міститься Ордер, виданий на підставі Договору про надання правничої допомоги №35/2019 від 2 жовтня 2019 року, згідно якого адвокат Васютин Я.В. уповноважений представляти інтереси ОСОБА_1 в апеляційному суді (а.с. 127).

Зі змісту цих доказів вбачається, що правнича допомога ОСОБА_1 при розгляді справи в суді апеляційної інстанції полягала у складанні відзивів на апеляційні скарги на оскаржувані рішення, участь у судовому засіданні 30 листопада 2020.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Згідно з пунктом четвертим частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.

Пунктом дев`ятим частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні.

Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 цього закону).

Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.

Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»).

Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини.

Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу.

За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.

Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

За положеннями частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Таким чином, ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

Аналогічні висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц, постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі №753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі №753/15683/15 та інших.

Оскільки при ухваленні апеляційним судом постанови від 14 грудня 2020 року в даній справі не було вирішено питання про судові витрати, подана представником позивача заява про відшкодування витрат на правничу допомогу підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до пункту третього частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно заяви адвоката Васютина Я.В., апеляційний суд враховує відсутність заперечення Державної казначейської служби України та клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, а відтак неспростованість неспівмірності витрат, які підлягають розподілу між сторонами; загальні засади цивільного законодавства та критерії такого відшкодування, складність справи та виконаних адвокатом робіт; час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та значення справи для позивача.

Оскільки позов ОСОБА_1 про стягнення компенсації в розмірі трьох відсотків річних, суми інфляційних втрат за несвоєчасне виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди задоволено частково на суму 168998,36 грн., що становить 89,36% ціни позову, то відповідно до пункту третього частини другої статті 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу адвоката на користь позивача підлягають стягненню пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають стягненню з Державної Казначейської служби України на користь ОСОБА_1 становить 3574,40 грн. (4000,00 х 89,36 %).

За таких обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення заяви адвоката Васютина Я.В. та прийняття додаткової постанови відповідно до положень статті 270 ЦПК України.

Керуючись статтями 137, 141, 270, 389, 390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Заяву представника ОСОБА_1 адвоката Васютина Ярослава Володимировича про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.

Стягнути з Державної казначейської служби України на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН: НОМЕР_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 ) 3574 (три тисячі п`ятсот сімдесят чотири) грн. 40 коп. на відшкодування витрат на правничу допомогу, понесених у зв`язку з переглядом справи в суді апеляційної інстанції.

Додаткова постанова набирає законної сили з дня прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуюча: О.О. Томин

Судді: Г.П. Мелінишин

О.В. Пнівчук

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.