Справа № 333/3808/20
Провадження № 2/333/2099/20
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
02 листопада 2020 року м. Запоріжжя
Комунарський районний суд м. Запоріжжя в складі:
головуючого судді: Варнавської Л.О.,
за участю секретаря судового засідання Гешевої Ю.Л.,
Ухвалою суду від 24.07.2020 року суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі, а також відповідно до ст. 274 ЦПК України вирішила розглядати дану справу за правилами спрощеного позовного провадження.
30.09.2020 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідно до якого ОСОБА_2 не визнає позовні вимоги посилаючись на те, що наданий позивачем розрахунок суми боргу за надані послуги, жодним чином не підтверджує факт надання позивачем послуг, а також жодним чином не підтверджує факти отримання відповідачами послуг від позивача. Крім того, наданий позивачем розрахунок суми боргу як доказ розрахунку суми боргу до позову підписано - гр. Сімічова Н.А. , проте ніяких підтверджень повноважень (довіреності та статуту) вказаної посадової особи на підписання фінансових та бухгалтерських документів позивачем не надано. Таблиця суперечить вимогам Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (ст.9) - немає дати і місця складання документа; не зазначені зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції; не визначені площі , на які нараховується заборгованість ; не вказані нормативно-правові акти, на підставі яких проводилися нарахування і ціни/тарифи, встановлені цими актами; зазначено чотири особи, однак згідно документів фактично квартирою володіють три особи, а тому не зрозуміло що за четверта особа на яку було здійснено також нарахування суми боргу; відповідачу не відома інформація щодо прописки четвертої особи в квартирі, згоди такої відповідач не надавала; також документ не завірені печаткою позивача, а отже не містять інформацію щодо предмета доказування, а тому відповідно до Цивільного процесуального кодексу України є неналежними доказами. Актів звіряння з позивачем та відповідачем не підписувались.
За відсутності договірних відносин між позивачем та відповідачем за відсутності узгодженого сторонами тарифу за житлово-комунальні послуги позивач не надав суду первинних документів бухгалтерського обліку, які б підтвердили понесені позивачем витрати на надання житлово-комунальних послуг в сумі стягуваного боргу. Тобто Позивач, звернувся до суду з вимогою стягнути з ОСОБА_2 заборгованість, вказав суму, яка не відповідає її фактичному розміру. Також слід зазначити, що Позивач, наводячи цифри суми вимоги, не додав жодного документу, який би підтверджував виконання Позивачем зазначених у позові послуг у визначеному обсязі. Зазначені документи були б необхідні для визначення достовірності здійснених Позивачем та отриманих Відповідачем послуг. Тобто, належними доказами, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, мають бути розрахунки витрат, акти чи інші документи, які підтверджують надання послуг. Також не було надано копій рішень про затвердження тарифів за надані житлово-комунальні послуги , які могли б підтвердити правильність розрахунку суми вимоги.
У позовній заяві стверджується про існування між сторонами справи правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг з посиланням на Закон України № 1875-ІУ «Про житлово-комунальні послуги».
Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України № 1875-ІУ відносйни між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах.
Проте, у заяві не зазначено - ким саме з учасників договірних відносин (у розумінні ст. 19 Закону України № 1875-IV) є позивач і чи існують ці договірні правовідносини між мною і позивачем взагалі. Жодного договору, з істотними умовами, визначеними ст. 26 Закону України № 1875-ІУ позивачем не надано, отже відсутні підстави вважати виникнення зобов`язання і застосування до правовідносин сторін норм зобов`язального права, зазначених у заяві.
Позивач не звертався до відповідача із пропозицією укласти договір надання житлово- комунальних послуг у відповідності із вимогами закону, що підтверджується відсутністю посилання на це, а значить фактичним визнанням даної обставини у позові.
Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 21 Закону № 1875-ІУ виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних ПОСЛУГ з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з Типовим договором.
У матеріалах справи відсутні жодні докази того, що позивач був визначений виконавцем послуг відповідно до вимог чинного законодавства України.
Таким чином, позивачем не зазначені докази, які підтверджують, що між відповідачем та позивачем існують якісь правовідносини зобов`язального характеру, а тому у останнього є право вимоги.
Позивачем не надано детального розрахунку послуг по центральному опаленню .
Позивачем не надано жодних доказів здійснення щорічних перерахунків за послугу опалення відповідно до розпорядження Постанови Кабміну № 151 від 17.02.2010 р. «Про затвердження Порядку проведення перерахунків розміру плати за надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в разі ненадання їх або надання не в повному обсязі, зниження якості».
У матеріалах справи немає документів щодо фактичного споживання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання в щомісячному розрізі за кожний опалювальний період, посвідчених теплопостачальною організацією.
Немає доказів повідомлення відповідача, як споживача, про здійснення таких перерахунків.
Позивач звернувся до суду із позовними вимогами щодо стягнення суми боргу за період з листопада 2017 року по червень 2020 року.
Представник позивача в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце проведення судового засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника позивача, підтримала та наполягала на позовних вимогах, просила суд стягнути суму заборгованості та судові витрати з відповідачів порівну, з кожного окремо. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі.
Відповідачі повідомлені судом належним чином про дату, час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явились та не повідомили суд про причини неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідачів, повідомлених належним чином, відповідно до вимог ч.1 ст.280 Цивільно-процесуального кодексу України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків.
Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.
У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.
Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.
Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 12,13 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.
Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до ст.ст. 76,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Концерн «Міські теплові мережі» включений до Єдиного державного реєстру підприємств та організацій України та є юридичною особою.
Відповідно до п.2.1 Статуту концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови №99р від 08.04.2013 року, основною метою діяльності концерну «МТМ» є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу концерну.
Згідно п.1 Правил про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, з наступними змінами та доповненнями, ці Правила регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг(виконавець) і фізичною та юридичною особою(споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.
Послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання відносяться до комунальних послуг.
Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 31.08.2020 року підтверджено, що ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 на праві приватної спільної часткової власності належить по 1/3 частині квартири АДРЕСА_2 .
Відповідачі зареєстровані у вищезазначеній квартирі, що підтверджується відповіддю з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с.16-18,23)
Відповідачі є споживачами централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, що постачається концерном «Міські теплові мережі» за адресою: АДРЕСА_1 . Особовий рахунок № НОМЕР_4 .
Як встановлено судом, договір між сторонами про надання послуг не укладався, проте Концерн «МТМ» надавав відповідачам як споживачам за вказаною адресою послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання, а відповідачі такі послуги прийняли, від їх отримання не відмовлялися.
Фактичне надання цих послуг і відкриття особового рахунку на ім`я споживача слід вважати фактичним укладанням договору на умовах, передбачених Законом України «Про теплопостачання» та Правил.
Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Відповідно до п. 18 вище вказаних Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк. Система (щомісячна або авансова) та форма (готівкова або безготівкова) оплати послуг визначається у договорі між споживачем і виконавцем.
Статтею 19-1 Закону України «Про теплопостачання» передбачено, що оплата споживачем теплової енергії шляхом перерахування коштів на рахунок із спеціальним режимом використання є обов`язковою умовою договору на постачання теплової енергії, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем теплової енергії.
Відповідно до ст.ст.67, 68 ЖК України наймачі (власники) квартир зобов`язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води.
Згідно зі ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до вимог ст.1213 ЦК України відповідач повинен відшкодувати вартість безпідставно набутої теплової енергії.
Пунктом 4 ч.1 ст.611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
На підставі ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Крім того, згідно розрахунку наданого відповідачем ОСОБА_2 , який був доказом заборгованості у цивільній справі № 333/1286/18, позивачем у період з листопада 2017 року по квітень 2019 року було пред`явлено ідентичні суми нарахування та заборгованості.
Відповідно до ст. 322 ЦК власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (ч.1 ст.355 ЦК) та залежно від положень закону або домовленості між співвласниками може належати їм на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності (ч.2 ст.355 цього кодексу). При цьому спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ч.4 ст.355 цього кодексу).
Згідно ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмету зобов`язання.
Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 2102 грн., оскільки позов задоволений частково, судовий збір з відповідача на користь позивача підлягає пропорційному стягненню у сумі 1219,79 грн., що відповідає вимогам ст. 141 ЦПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.526, 611, 625, 1213 ЦК України, ст.ст.67, 68 ЖК України, п.18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005 року, ст.ст. 4,12,13,76,81,141,280,289 ЦПК України, суд,-
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на поданні заяви про його поновлення - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суд м. Запоріжжя. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.
Повний текст рішення складено 02.11.2020 року.
Суддя Комунарського районного суду
м. Запоріжжя Л.О. Варнавська