справа № 166/1160/20
провадження № 2/166/294/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 листопада 2020 року смт.Ратне

Ратнівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді Лозицького С.О.,

за участю секретаря Тарасюка О.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ратне справу за позовом ОСОБА_1 , її представника адвоката Панасюка І.І. до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (надалі-Позивач), її представник адвокат Панасюк І.І. звернулися в суд з позовом до ОСОБА_2 (надалі-Відповідач) про розірвання шлюбу.

В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що з Відповідачем 04 травня 1995 року уклали шлюб, який зареєстрований Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області та зроблено актовий запис №03.

Спільне життя з Відповідачем не склалося, через несумісність характерів. Протягом останнього часу сторонни жодних шлюбних та сімейних відносин не підтримують. Позивач вважає, що подальше спільне життя з Відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, термін для примирення позитивних результатів не дасть. Просить розірвати шлюб та вирішити питання щодо понесених нею судових витрат в розмірі 840,80 грн. на оплату судового збору та 850 грн. на правничу допомогу.

Позивач скерувала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог.

Відповідач звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи без його участі та про визнання позовних вимог.

Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (надалі-ЦПК України) у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши та оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, Суд дійшов висновку, що позовна заява підставна та підлягає до задоволення.

Судом встановлено, що сторони з 04 травня 1995 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області, про що зроблено відповідний актовий запис №03, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим повторно 26 червня 2008 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (надалі- СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя.

Як вбачається із ст.ст. 111, 112 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства та з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Поряд з цим, відповідно до ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Як передбачає ч.1 ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги.

Крім того, відповідно до ч.3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини і примушення до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження не може мати місце, як передбачає ч. 4 цієї статті.

Із матеріалів справи встановлено, що подружнє життя сторони припинили, збереження шлюбу суперечить інтересам Позивача, підстав для збереження шлюбу немає, а тому позов підлягає до задоволення.

Задовольняючи позов, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з Відповідача в користь Позивача слід стягнути понесені нею судові витрати у виді судового збору в розмірі 840 грн. 80 коп., які пов`язані із розглядом справи і є обґрунтованими та пропорційним до предмета спору.

Крім цього, вимога Позивача про стягнення витрат на правничу допомогу також підлягає до задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву.

Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

З матеріалів справи вбачається, що під час розгляду справи в суді правнича допомога ОСОБА_1 надавалась адвокатом Панасюком І.І. на підставі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серії ВЛ № 1054 від 02 листопада 2018 року, ордеру про надання правничої допомоги від 28 жовтня 2020 року, договору про надання правової допомоги від 27 жовтня 2020 року, додатку до цього договору вартості послуг адвоката, акту прийому-передачі наданих послуг, квитанції до прибуткового кассового ордера від 28 жовтня 2020 року на суму 850 грн.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір -обґрунтованим (п. 268).

Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

З огляду на викладене суд відзначає, що ЦПК передбачено наступні критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) пов`язаність витрат з розглядом справи; 2) їх дійсність; 3) необхідність; 4) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи.

До таких висновків в частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй Постанові від 19.02.2020 року (справа № 755/9215/15-ц провадження № 14-382цс19).

Згідно з п.п. 3-6 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Позивачем на підтвердження обставин понесення відповідних судових витрат в зазначеному розмірі надано належні та допустимі докази, а тому Суд дійшов висновку, що з Відповідача на користь Позивача необхідно стягнути судові витрати на правничу допомогу в розмірі 850 грн.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 12, 13, 81, 137, 141, 247, 263-265 ЦПК України, ст. ст. 110-112, 113- 115 СК України, Суд,

у х в а л и в:

Позов задовольнити повністю.

Шлюб між ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований 04 травня 1995 року Заболоттівською селищною радою Ратнівського району Волинської області, актовий запис №03, розірвати.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 840 (вісімсот сорок) гривень 80 коп. понесених нею судових витрат у вигляді судового збору та 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень судових витрат на правничу допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Відповідно до ч.1 ст. 354 ЦПК України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Лозицький С.О.