11.02.2020 Справа № 696/817/19
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Кам`янка

Кам`янський районний суд Черкаської області

у складі: головуючого судді Шкреби В.В.,

за участі секретаря Зачепи Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кам`янка цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (, вул. Грушевського, 1д м. Київ) до ОСОБА_1 (проживає по АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості, -

встановив:

АТ КБ ПриватБанк звернулося до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт №б/н від 09.01.2015 року ОСОБА_1 отримала кредит від банку у розмірі 7867,35 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.За умовами Генеральної угоди, погашення заборгованості мало здійснюватися з 1 по 25 число кожного місяця. Однак, відповідач неналежним чином не виконує свої зобов`язання за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 15.08.2019 року утворилась заборгованість - 27889 грн. 96 коп., з яких: заборгованість за тілом кредиту 0 грн. 00 коп.; заборгованість за простроченим тілом кредиту 4729 грн. 18 коп.; заборгованість за нарахованими відсотками 0 грн. 00 коп.; нарахована пеня за прострочене зобов`язання 18956 грн. 50 коп.; нараховано пені за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн. - 2400 грн. 00 коп.; штраф (фіксована частина) 500 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 1304 грн. 28 коп.

Проте, відповідач порушила свої зобов`язання щодо щомісячного повернення кредитної заборгованості, передбаченої договором.

Представник позивача в своїх позовних вимогах просив здійснити розгляд справи без представника банку, також не заперечував щодо ухвалення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилася, до суду надіслала заяву в якій просить проводити розгляд справи у її відсутність в якій також зазначає, що позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» визнає частково, а саме у розмірі 7867,35 грн., з іншими позовними вимогами категорично не згідна, оскільки здійснювала платежі та погашала суму заборгованості, але в зв`язку зі скрутним матеріальним становищем на даний час утворилась заборгованість яку зобов`язалася погасити.

Оскільки в судове засідання сторони не з`явилися, суд вважає за можливе провести судове засідання без здійснення фіксації звукозаписувальним технічним засобом, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України.

Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом, згідно наданих позивачем копій документів, встановлено, що 09.01.2015 року відповідачем було підписано Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, в якій зазначено, що вона згодна з тим, що підписана Генеральна угода разом з запропонованими АТ КБ «ПРИВАТБАНК» Умовами та правилами, Тарифами складають між ним та банком кредитний договір.

Відповідно до п.2.1 Генеральної угоди Банк надав позичальнику кредит в сумі 7867,36 грн. на строк 24 місяців з 09.01.2015 року по 31.01.2017 року, шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну карту в сумі 7867,36 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1,5 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту.

Згідно розрахунків заборгованості за договором, доданих банком до позовної заяви, станом на 16.07.2019 року заборгованість відповідача перед позивачем за кредитним договором складала 24785,32 грн., яка складається з наступного: 6864,38 грн. заборгованість за кредитом; 5080,15 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 11804,79 грн. заборгованість за пенею та комісією; 1036,00 грн. штраф відповідно до п.2.2 Генеральної угоди.

Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).

Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти у добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд уважає, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів.

Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу.

У відповідності до вимог статей 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)показаннямисвідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Частина 2 статті 83 ЦПК України визначає, що позивач, особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб, повинні подати докази разом з поданням позовної заяви.

У відповідності до ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Як вбачається з тексту Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 09.01.2015 року сторони узгодили розмір кредиту та процентів за користування кредитом. Також, у п.2.2 передбачено штраф за порушення строку погашення заборгованості.

Тому, суд вважає, що в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом та штрафу відповідно до п.2.2 Генеральної угоди, позов підлягає задоволенню.

В частині стягнення з відповідача заборгованості за пенею та комісією суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного.

У позовній заяві позивач взагалі не обґрунтовує, чим врегульовано право позивача на стягнення пені та комісії, якими саме умовами Генеральної угоди передбачено виплату таких коштів. До позовної заяви додано лише розрахунок заборгованості за кредитним договором, в якому зазначено суми заборгованості без детального розрахунку, яким чином такі суми були обраховані.

Генеральна угода, копія якої додана до позовної заяви, не містить посилань на суму комісії. При цьому, у п.2.8 Генеральної угоди лише наявне посилання на те, що при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню кредиту позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочки.

При цьому, до позовної заяви не долучено текст Умов та правил, які були б підписані відповідачем, що свідчили б про узгодження сторонами розміру пені. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, який долучений до позовної заяви, не містить підпису відповідача, тобто позивачем не доведено, що сторонами було узгоджено розмір пені.

Судові витрати по справі відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК слід стягнути з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог на користь позивача, тобто 1006,06 грн. (1921 грн. х 12980,53 грн. : 24785,32 грн.).

Керуючись ст. 19, 141,76-81, 258-259, 263-265, 274, 279 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючої в АДРЕСА_1 , (паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 , виданий Кам`янським РВ УМВС України в Черкаській області 03 серпня 2010 року, реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 ) на користь АТ КБ "ПриватБанк" (вул. Грушевського, 1Д м. Київ, 01001), код. , рах. № НОМЕР_3 (для погашення заборгованості), МФО № 305299 заборгованість за кредитним договором в сумі 12980 (дванадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят) грн. 53 коп. та судовий збір в сумі 1006 (одна тисяча шість) грн. 06 коп., а всього 13986 (тринадцять тисяч дев`ятсот вісімдесят шість) грн. 59 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя: