Провадження №2/428/107/2020
10 лютого 2020 року м. Сєвєродонецьк
Сєвєродонецький міський суд Луганської області в складі:
головуючого судді Кордюкової Ж.І.,
за участю секретаря Чумак Ю.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку Луганської області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України та проїзд через лінію зіткнення України без згоди та без супроводу батька, -
ОСОБА_1 звернулася до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_2 , третя особа Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради про надання дозволу на тимчасовий виїзд на тимчасово окуповану територію України та проїзд через лінію зіткнення України без згоди та без супроводу батька.
В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який був розірваний судом. В шлюбі народились син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , які проживають разом з нею. Відповідач з ними не проживає, з дітьми не спілкується, не бере участі у матеріальному забезпеченні дітей та їх вихованні. Оскільки відповідач уникає спілкування, то вона не має можливості отримати його згоду на виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України, де залишились її близькі родичі, мати, вітчим, сестра та племінники. Спілкування з ними буде мати позитивний вплив на фізичний, моральний та духовний розвиток дітей. На окупованій території залишилось її майно (квартира), за яким необхідно здійснювати догляд.
Просила суд надати їй дозвіл на тимчасовий в`їзд дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на тимчасово окуповану територію України та виїзд з неї без згоди та супроводу батька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , строком на три роки з дня набрання рішенням законної сили.
В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі.
В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав.
В судове засідання представник третьої особи Департаменту у Служб у справах дітей Харківської міської ради не з`явився.
18.10.2019 року судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у праві, залучення до участі в справі як третьої особи Департаменту у Служб у справах дітей Харківської міської ради та зменшення позивачу судового збору до 300 грн.
10.02.2020 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.
Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , перебували в шлюбі з 17.06.2011 року, який був розірваний, що підтверджується копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.05.2017 року по справі №428/3514/17, яке набрало законної сили 07.06.2017 року.
ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 , виданого 24.01.2012 року виконавчим комітетом Ірмінської міської ради Луганської області, та серії НОМЕР_2 , виданого 08.09.2017 року виконавчим комітетом Гатищенської сільської ради Вовчанського району Харківської області.
Згідно з копією рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 15.05.2017 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина в розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 07.04.2017 року і до досягнення сином повноліття.
Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.
Згідно зі статтями 141, 150, 153, 155 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.
Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини).
Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя.
Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини підтримуються Європейським судом з прав людини, у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року N 475/97-ВР.
Таким чином, рішення компетентних органів в усіх питаннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
Відповідно до п. 3 Порядку в`їзду на тимчасово окуповану територію України та виїзду з неї, затвердженого постановою КМУ від 16.09.2015 року №722 зі змінами в`їзд на тимчасово окуповану територію України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини з дотриманням вимог, передбачених для таких осіб пунктами 3 - 6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. N 57.
Виїзд з тимчасово окупованої території України громадян України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється через контрольні пункти за умови пред`явлення паспорта громадянина України, або паспорта громадянина України для виїзду за кордон, або проїзного документа дитини у супроводі одного з батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників чи в супроводі інших осіб, уповноважених одним із батьків (усиновлювачів), опікунів, піклувальників або інших законних представників.
Відповідно до п. 3-4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ від 27 січня 1995 р. N 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 р. N 724) виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку.
Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється:
1) за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску;
2) без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків:
якщо другий з батьків є іноземцем або особою без громадянства, що підтверджується записом про батька у свідоцтві про народження дитини, та який (яка) відсутній у пункті пропуску;
якщо у паспорті громадянина України для виїзду за кордон, з яким перетинає державний кордон громадянин, який не досяг 16-річного віку, або проїзному документі дитини є запис про вибуття на постійне місце проживання за межі України чи відмітка про взяття на консульський облік у дипломатичному представництві або консульській установі України за кордоном;
у разі пред`явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій:
свідоцтва про смерть другого з батьків;
рішення суду про позбавлення батьківських прав другого з батьків;

рішення суду про визнання другого з батьків безвісно відсутнім;

рішення суду про визнання другого з батьків недієздатним;

рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків;

довідки про народження дитини, виданої відділом реєстрації актів цивільного стану, із зазначенням підстав внесення відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України (під час виїзду дитини за кордон у супроводі одинокої матері).

В позовній заяві ОСОБА_1 просить надати їй дозвіл на виїзд її неповнолітніх дітей на тимчасово окуповану територію України та в`їзд з неї строком на три роки без згоди батька.

Необхідність надання дозволу на в`їзд та виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України позивач обґрунтовує тим, що на цій території залишились проживати її родичі та залишилось майно (квартира), яке необхідно доглядати.

Суд відзначає, що надання дозволу на в`їзд та виїзд дітей на тимчасово окуповану територію України через лінію зіткнення в межах Луганської та Донецької області є небезпечним та жодним чином не відповідає інтересам дітей. Проживання близьких родичів позивача на тимчасово окупованій території України та наявність на цій території квартири, за якою позивачу необхідно здійснювати догляд, жодним чином не свідчить про те, що такі поїздки дітей сприятимуть якнайкраще їх фізичному, моральному та духовному розвитку.

Доказів на підтвердження протилежного позивач суду не представила.

Аналізуючи обставини, встановлені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог, що має наслідком відмову в їх задоволенні.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 300 грн. позивачу за рахунок відповідача не відшкодовуються. Решту судових витрат, від сплати яких позивач була звільнена, слід віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 206, 247, 258 - 259, 263 - 265, 268, 272 - 273, 280 - 284, 287 - 289, 354-355 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позовних вимог.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Луганського апеляційного суду через Сєвєродонецький міський суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня його складення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , місце фактичного проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Відповідач: ОСОБА_2 , місце проживання: АДРЕСА_2 .

Третя особа: Департамент Служб у справах дітей Харківської міської ради, місцезнаходження: м. Харків, вул. Чернишевська, буд. 55.

Суддя Ж. І. Кордюкова