Справа № 740/2240/20
Провадження № 2/740/936/20
РІШЕННЯ

іменем України

28 жовтня 2020 року м.Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі:

судді Олійника В.П., за участі секретаря судового засідання Шадура І.Ю., позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 та його представника адвоката Середи Д.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,

встановив:

У червні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до свого сина ОСОБА_3 про стягнення аліментів на своє утримання, як непрацездатного батька, у розмірі 25000 грн. щомісяця, починаючи з 29 травня 2020 року. Позов обгрунтований тим, що позивач є пенсіонером за віком, батьківські обов`язки щодо сина виконував в повному обсязі, після досягнення сином повноліття допомагав йому матеріально, виступав майновим поручителем за іпотечними договорами сина та співзасновника юридичної особи «Альянс» ОСОБА_4 , предметом застави була належна позивачу нерухомість на загальну суму 132000 доларів США-кв. АДРЕСА_1 , яку довелося відчужити для погашення іпотечних боргів. Кошти, отримані ними за іпотечними договорами з 2005 року працюють по даний час. Якщо частина вказаних коштів була б спрямована на докупку страхового стажу для визначення розміру пенсії,-то розмір пенсії позивача складав би 25000 грн.. Відповідач є приватним підприємцем, має у власності нерухоме майно, від побачень із позивачем ухиляється, матеріальної допомоги у будь-якому вигляді не надає. Єдиним джерелом для існування позивача є пенсія розміром 1638 грн.. Враховуючи стан здоров`я позивача, такої суми не вистачає для повного забезпечення всім необхідним. Після сплати комунальних послуг та витрат на лікування позивачу не вистачає коштів для забезпечення себе ліками, без приймання яких стан здоров`я буде неухильно погіршуватись. Просить позов задовольнити.

Згідно ст.ст.19, 274 ЦПК України дана справа, яка є малозначною, підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін.

У відзиві на позов від 19 серпня 2020 року відповідач ОСОБА_3 проти позову заперечує з посиланням на те, що його батьки розірвали шлюб в 1992 році, він проживав разом із матір`ю, яка його утримувала, позивач не надавав допомоги на його утримання. В даний час він здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язання за кредитним договором, по якому позивач є майнови поручителем, виконані ним в повному обсязі. Позивач з 40 років не працює, у зв`язку з чим він надавав позивачу допомогу у грошовому та матеріальному вигляді, оплачував зубопротезування, відпочинок та лікування, віддав свій автомобіль. Відповідні діагнози згідно наданих позивачем документів обстежень не зазначені. За перше півріччя 2020 року ним отриманий дохід у розмірі 153775 грн., з яких сплачуються податки та єдиний соціальний внесок, кошти за оренду нерухомого майна. Має двох неповнолітніх дітей, одружений. Із його сім`єю позивач не спілкується тривалий час.

Ухвалою суду від 21 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача ОСОБА_3 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження.

У відповіді на відзив від 26 жовтня 2020 року позивач ОСОБА_1 підтримує заявлені вимоги, посилається на свою роботу після розлучення із матір`ю відповідача, займався підприємницькою діяльністю, була домовленість щодо утримання сина, внаслідок чого звернення до суду щодо аліментів відсутнє. У 2005 році допомагав сину у вирішенні питань щодо затримання за контрабанду телефонів. Отримав кредити, здійснював продаж квартир, гроші по яких які спрямовані на бізнес сина.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримав, пояснивши, що вніс у бізнес відповідача значні кошти, 25000 грн.-це частина процентів від тих грошей, вкладених у сімейний бізнес. У даний час має неналежний рівень матеріального забезпечення. У бізнес вкладено 132000 доларів США, вказані гроші по даний час працюють, має захворювання і потребує лікування, в даний час він є пенсіонером, не одружений, інших дітей не має, його матеріальний стан неналежний, інші доходи, за винятком пенсії, відсутні. З 1992 року розлучений із матір`ю відповідача. Відповідач може віддати йому належну частку у бізнесі. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача ОСОБА_2 ..

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнав, пояснивши, що з 10 років батько пішов із сім`ї, з 18 років він самостійно займається підприємницькою діяльністю, позивач надавав йому гроші під 3%, ніяких «…вливань…» у його бізнес батько не здійснював, позивач був тільки майновим поручителем по кредитах, останні 10-15 років разом із батьком не спілкується через неналежну поведінку батька, його образи. Має двох дітей, є фізичною особою-підприємцем, через пандемію розмір доходів знизився. Він надавав батьку 10000 доларів США для купівлі квартири, 4500 грн. на лікування. Його мати не подавала заяву про стягнення аліментів через побоювання внаслідок неадекватної поведінки батька. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником відповідача адвокатом Середа Д.А..

Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показала, що є матір`ю відповідача і колишньою дружиною позивача, з яким розлучилась в кінці 1991 року. Аліменти на сина позивач не сплачував, вона не зверталась до суду щодо аліментів, оскільки «…було неприємно…, була гордість…». Син має бізнес, зберегти нормальні стосунки із батьком не вдалося через неналежну поведінку позивача. До 11 класу позивач пару раз надавав сину гроші, з відповідачем важко говороти. Вона також «…закладала…» свою квартиру під кредити сина, вона допомогала сину у бізнесі.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що є дружиною відповідача, який завжди намагався допомогати батьку. Через неналежну поведінку батька відповідач з ним не спілкується.

Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків.

Позивач звернувся до суду із позовом про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька з підстав належного виконання батьківських обов`язків до повноліття сина, неналежного стану здоров`я та рівня матеріального забезпечення, неможливості купівлі ліків, можливості відповідача надавати допомогу.

Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Положеннями ст.264 ЦПК України визначено, що при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

За таких обставин суд розглядає справу в межах заявлених вимог про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька.

Спірні правовідносини сторін щодо стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька врегульовані положеннями ст.51 Конституції України, якою передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків, ст.202 СК України, відповідно до якої повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Тлумачення ст.202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

Відповідно до ст.203 СК України дочка, син крім сплати аліментів зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Статтею 204 СК України встановлено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків. Дочка, син звільняються судом від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків.

Згідно приписів ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

Статтею 206 СК України встановлено, що у виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (ст.6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є батьком відповідача ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , позивач станом на час розгляду справи досяг 65-річного віку, є пенсіонером за віком довічно згідно копії пенсійного посвідчення, виданного 20 грудня 2019 року, розмір його пенсії за травень 2020 року становить 1638 грн., його зареєстроване та фактичне місце проживання в АДРЕСА_2 , яка перебуває у його власності на підставі договору міни від 01 серпня 2000 року (Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 18 серпня 2020 року).

Відповідач ОСОБА_3 одружений, проживає в АДРЕСА_3 , має на утриманні двох неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , є фізичною особою-підприємцем, відповідно до повідомлення ГУ ПФУ в Чернігівській області сума нарахованої заробітної плати/доходу у межах максимальної величини, на яку нараховується єдиний внесок: за 2018 рік-щомісяця 3723 грн., за 2019 рік-щомісяця 4173 грн.. Відповідно до копії податкової декларації платника єдиного податку за перше півріччя 2020 року загальна сума доходу відповідача, як фізичної особи-підприємця,-153775 грн., податки-7688 грн. 75 коп., 2188 грн. 78 коп..

Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є особою з інвалідністю I, II чи III групи.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 досяг пенсійного віку і є пенсіонером, тобто є непрацездатним.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання.

Відповідно до довідки ГУПФУ в Чернігівській області від 28 травня 2020 року розмір пенсії позивача ОСОБА_1 грудень 2019 року-березень 2020 року -1638 грн., квітень 2020 року 2638 грн., травень 2020 року-1638 грн..

Згідно ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2020 року встановлений у розмірі 1638 грн., з 1 липня - 1712 грн., з 1 грудня - 1769 грн.. За таких обставин розмір пенсії позивача відповідає встановленому прожитковому мінімуму, при цьому, як зазначено вище, правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України (ст.ст.202, 203 СК України). Зазначені норми права не передбачають врахування прожиткового мінімуму, встановленого законом, як безумовної умови для стягнення аліментів. Вказана правова позиція зазначена в постановах Верховного Суду від 05 вересня 2019 року у справі №212/1055/18-ц, від 15 червня 2020 року у справі № 588/1311/17. Принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Суд виходить з того, що захищене ст.6 Конвенції з прав людини і основоположних свобод право на справедливий судовий розгляд передбачає право на змагальність провадження. Кожна сторона провадження має бути поінформована про подання та аргументи іншої сторони та має отримувати нагоду коментувати чи спростовувати їх. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Доведення потреби в матеріальній допомозі є процесуальним обов`язком саме позивача.

Під час розгляду справи позивачем не наведено переконливих аргументів і не надано будь-яких розрахунків, які б свідчили про необхідність реальних витрат на утримання у розмірі, більшому ніж прожитковий мінімум, або, що цей розмір не забезпечує йому належних умов існування.

Додані до матеріалів справи копії медичних обстежень щодо позивача від 05 березня 2014 року, 28 березня 2017 року, 10 квітня 2017 року, 31 жовтня 2018 року, 05 червня 2019 року вказують тільки на його звернення до лікарів, але не розкривають його майнові витрати (потреби), пов`язані з лікуванням. Посилання позивача, що він потребує значних коштів на лікування не є підставою для задоволення позову, оскільки зазначені витрати в разі їх доведення можуть бути стягнуті з відповідача за позовними вимогами в порядку ст.203 СК України, а саме шляхом пред`явлення позову про стягнення додаткових витрат на утримання батьків, а не шляхом пред`явлення позову про стягнення аліментів.

В судовому засіданні також встановлено, що позивач є стороною іпотечного договору від 13 січня 2008 року-майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_3 за договором кредиту, та іпотечного договору від 21 серпня 2007 року-майновим поручителем за зобов`язаннями ОСОБА_4 за договором відновлення кредитної лінії.

Позивачем відповідно до пред`явленого позову визначено аліменти у розмірі 25000 грн. з посиланням, зокрема, на вкладення ним після повноліття сина в підприємницьку діяльність останнього грошових коштів із банківських установ відповідно до договорів кредиту та від продажу квартир, при цьому правовідносини щодо порядку здійснення підприємницької діяльності, участі у ній позивача, боргових та кредитних відносин, не є тими обставинами, які підлягають встановленню згідно ст.202 СК України, при цьому позивачем в судовому засіданні заявлено про повернення його частки у «…бізнесі…» відповідача.

Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно… від 18 серпня 2020 року позивач ОСОБА_1 22 червня 2016 року здійснив продаж належної кв. АДРЕСА_4 .

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань станом на 05 жовтня 2020 року наявна інформація про припинення підприємницької діяльності (дата державної реєстрації 25 квітня 1996 року) позивача ОСОБА_1 з 21 квітня 2017 року.

Позивач ОСОБА_1 згідно копії свідоцтва про реєстрацію ТЗ НОМЕР_1 є власником автомобіля Ікарус 255.

За таких обставин потреба в матеріальній допомозі позивачем у встановленому порядку не доведена.

Обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст. 204 СК України).

В судовому засіданні відповідачем зазначено про ухилення позивача від його утримання до досягнення повноліття, що підтверджено в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_5 , у зв`язку з чим до спірних правовідносин підлягають застосуванню положення ст.204 СК України.

За таких обставин позивачем під час судового розгляду у встановленому порядку не доведено обгрунтованості позову, що є підставою для відмови у його задоволенні.

Керуючись ст.ст.4, 12, 13, 81, 265 Цивільного процесуального кодексу України, суд,-

ухвалив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів на утримання непрацездатного батька,-відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі до Чернігівського апеляційного суду через Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області апеляційної скарги на рішення суду протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Суддя В.Олійник

Повне рішення суду складене 01 листопада 2020 року.