Заводський районний суд м. Запоріжжя

Справа № 332/1992/20
Провадження №: 2/332/1181/20
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Заводський районний суд м. Запоріжжя у складі:
Головуючого судді - Марченко Н.В.,
при секретарі Литвиненко І.Т.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Заводського районного суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення моральної та матеріальної шкоди.
Згідно відзиву представника відповідача ОСОБА_2 просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що розрахунок моральної шкоди, зроблений позивачем є безпідставним - не підтверджена понесена моральна шкода, не підтверджений характер та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо). З приводу стягнення матеріальної шкоди в розмірі 554.95 грн., втрачених на купівлю медичного препарату "Церегін" вважає необґрунтованими витратами, що підлягають відшкодуванню посилаючись на те, що зазначений медичний препарат лікарем не призначався.
Позивачем надано відповідь на відзив, в якому зазначено про те, що з вимогами викладеними представником відповідача у відзиві на позовну заяву він не згоден, вказує, що з боку адміністрації ТОВ «ЗТМК» здійснювався постійний системний тиск, порушувались його права на оплату праці, охорону праці, ї права як інваліда війни, що призвело до моральних і фізичних страждань та вимушених змін у життєвих і виробничих стосунках. На протязі тривалого часу він знаходився в стресовому стані, що призвело до погіршення стану здоров`я, яке проявилося в загостренні хронічних хвороб, а саме: гіпертонічної хвороби, прогресуючого кризового перебігу енцефалопатії, пневмосклерозу та інших хвороб. Щодо матеріальної шкоди, пов`язаної із придбанням медичного препарату, проти відшкодування якої заперечує представник відповідача, позивач зазначив, про те, що з медичної карти хворого № 2624 препарат «Церегін» зазначений у розділі «Лікування», тому він змушений був його придбати при проходженні свого лікування та вважає, що чек на придбання вищевказаного препарату та виписка з медичної карти хворого № 2624 є достатніми доказами для підтвердження понесених ним матеріальних витрат. Факт того, що загострення хронічних хвороб позивача є наслідком протиправних дій відносно нього з боку адміністрації ТОВ «ЗТМК» можуть підтвердити його рідні: дружина - ОСОБА_3 та донька - ОСОБА_4 , які постійно мешкають із позивачем.
Представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в якому зазначив про те, що позивач посилається на захворювання, які виникли у нього з 1986 року та лікування яких здійснюється та носить систематичний характер з 1990 року, а отже, не доводить виникнення у відповідача незаперечного зобов`язання по відшкодуванню моральної шкоди. Щодо посилання позивача на те, що він на протязі тривалого постійно знаходиться в стресовому стані, що призвело до погіршення його стану здоров`я, яке проявилося в загостренні хронічних хвороб, а саме гіпертонічної хвороби, прогресуючого кризового перебіг енцефалопатії, пневмосклерозу та інших хвороб ТОВ "ЗТМК", не погоджується з наведеним оскільки на момент розгляду позовної заяви працює в TOB "ЗТМК" за професією водія легкового автомобіля і як водій легкового автомобіля підлягає щозмінному передрейсовому та післярейсовому медичному огляду. ОСОБА_1 починаючи з 2019 року, стверджує про початок загострення хвороб, маючи такий стан здоров`я, про який він зазначає у позовній заяві та відповіді на відзив на позовну заяву, проходить періодичні та щозмінні медичні огляди та працює водієм автомобіля. Крім того, ТОВ "ЗТМК" не вважає доцільним залучення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 для підтвердження загострення хронічних хвороб у ОСОБА_1 з 2019 року, так як ТОВ "ЗТМК" сумнівається у об`єктивності їх показань враховуючи родинні відносини з ОСОБА_1 та відсутність у них медичної освіти, так як вважає, що саме фахівець з медичною освітою може об`єктивно оцінити стан здоров`я людини.
Ухвалою судді Заводського районного суду м. Запоріжжя від 25.08.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду, відкрите спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду на 12.10.2020 року.
У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити з підстав вказаних у позові..
Представник відповідача заперечував проти задоволення позовних вимог, надав аналогічні пояснення вказані у відзиві на позовну заяву та запереченнях на відповідь на відзив.
У судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , яка суду пояснила, що її чоловік позивач по справі погано себе почувається, але не скаржиться через свій характер, багато коштів йде на лікування, чеки з аптек відсутні.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з нижченаведених підстав.
Судом встановлено, що згідно наказу про прийняття на роботу № 467 від 18.11.2010 р. ОСОБА_1 був прийнятий в цех № 15 КП «ЗТМК» на посаду водія легкового автомобіля ТОВ «ЗТМК» (а.с. 10).
Частиною 4 ст. 82 ЦПК України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Як вбачається зі змісту ч.1 ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.
Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.
Відповідно до п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику ,в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 судам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.
Оцінивши доводи позивача про завдання моральної шкоди та враховуючи усі докази у справі, суд доходить до висновку, що діями відповідача, які проявилися у незаконному звільненні, що в подальшому призвело до втрати заробітку, були порушені гарантовані ст. 43 Конституції України права позивача ОСОБА_1 . Позивачем доведено, що зазначені порушення трудових прав з боку відповідача призвели до його моральних страждань, утрати нормальних життєвих зв`язків і такі порушення вимагали додаткових зусиль для організації його життя, тому вважає, що є підстави для стягнення компенсації цієї шкоди.
Позивач ОСОБА_1 , звертаючись до суду із зазначеним позовом, просив також стягнути матеріальну шкоду в сумі 554,95 грн.
В обґрунтування вимог зазначив, що через постійне і тривале порушення його прав з боку відповідача у нього загострилися хронічні захворювання і він вимушений був звертатися за медичною допомогою. Так, серед інших ліків, йому було прописано медичний препарат «Церегін» (а.с. 33). Квитанція на придбання цього препарату є єдиною, яка у нього зберігалась.
Вирішуючи справу в цій частині, суд доходить наступних висновків.
Особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (ч. 1, п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України).
Згідно частини першої ст. 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Суду на підтвердження факту звернень позивача за медичною допомогою було надано вісім виписок із медичних карт стаціонарного хворого та листок непрацездатності (а.с. 34-44), з яких вбачається, що три рази ОСОБА_1 перебував на лікуванні через хронічне обструктивне захворювання легень, один раз через ГРВІ, та п`ять разів лікував гіпертонічну хворобу, внаслідок перенесеної ЧМТ (1986 року).
З виписки з акта огляду МСЕК, серія АВ № 0840038 вбачається, що 08.11.2017 року ОСОБА_1 надана третя група інвалідності повторно з причин, що не пов`язані з трудовими відносинами (а.с. 28).
Однак, у судовому засіданні в порушення вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України позивачем не було доведено, що загострення хронічних хвороб є наслідком протиправних дій відносно нього з боку ТОВ «ЗТМК», не доведений причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та наслідками у вигляді загострення хронічних хвороб позивача, тому в цій частині позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до ч.3 ст.141 Цивільного процесуального кодексу України у разі часткового задоволення позову - судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Частинами першою та другою ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (на професійну правничу допомогу)
Відповідно до ч.2 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката, несуть підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Суд приходить до висновку, що з Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» підлягає стягненню на користь держави судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у розмірі 166,31 грн. та витрати на правову допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 731,86 грн., що підтверджується актом виконаних робіт до договору про надання правової допомоги від 16.09.2020 року (а.с. 120).
Керуючись ст. ст. 137, 141, 258, 259, 263-265 ЦПК України

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Запорізький титано-магнієвий комбінат» про стягнення моральної та матеріальної шкоди задовольнити частково.
У задоволені решти позовних вимог відмовити.
Повний текст рішення виготовлено 28.12.2020 року.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.
Суддя Н.В. Марченко