Справа № 375/2340/19
Провадження № 2/375/72/20
Р І Ш Е Н Н Я

(заочне)

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 Рокитнянський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Литвина О.В.,

при секретарі - Юрченко Л.В.,

розглянувши у приміщенні суду в смт. Рокитне за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін спору цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_1 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , номер картки платника податків НОМЕР_2 )

про визнання особи такою, що втратила право користуватись житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись, що він є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 .

Зазначає, що у вказаному будинку є зареєстрованими він, його дружина ОСОБА_3 , внук ОСОБА_4 , 2017 року народження та зять ОСОБА_2 , 1972 року народження.

Зазначає, що відповідач є зареєстрований у вказаному будинку з 13.04.2004 року, проте з дня реєстрації і до цього часу у будинку жодного дня не проживав і місце його перебування чи проживання йому не відоме.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням.

Сторони, будучи налженим чином повідомленими, у судове засідання не зявилися. Натомість позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Наразі неявки відповідача у справі не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач, будучи повторно належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причину своєї неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у своїй відсутності та відзиву на позов до суду не подав.

За викладеного, суд ухвалює провести розгляд спору по суті у відсутності сторін та в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі матеріалів, що узгоджується із положеннями ст. 279, 280 ЦПК України та за вимогами частини другої статті 247 цього Кодексу не здійснювати фіксування судового розгляду справи технічними засобами.

Заслухавши у судовому засіданні свідків ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , дослідивши отримані у справі письмові докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

В судовому засіданні встановлено, що позивач є власником житлового будинку, що знаходиться по АДРЕСА_2 , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок за №2111 від 12.05.1980.

У вказаному будинку є зареєстрованими окрім позивача його дружина ОСОБА_3 , внук ОСОБА_4 , 2017 року народження та зять ОСОБА_2 , 1972 року народження.

Будучи зареєстрованим у вказаному будинку з 13.04.2004 року по даний час, відповідач в ньому не проживав та не приймав участі у його утриманні, тоді як перешкод у користуванні останнім позивач йому не чинив і не чинить. Точне місце проживання чи перебування відповідача залишається бути невідомим.

Вказані обставини підтверджуються наявним у матеріалах справи актом обстеження мвтеріально-побутових умов від 18.11.2019 року та показами свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ..

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

За вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до положень статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу, в тім, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обгрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Судом встановлено, що правовідносини, які склалися між сторонами спору, мають регулюватися положеннями ст. 156 ЖК Української РСР та ст. ст. 405 ЦК України.

Відповідно до частини першої стаття 156 ЖК УРСР та частини першої стаття 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом.

Згідно із частиною другою статті 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

У разі виникнення спору між власником та особами, які вселялися в житло у якості членів сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405 ЦК України.

Оцінюючи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні кожного отриманого у справі доказу зокрема та належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з огляду на викладені правові підстави суд приходить до висновку про доведеність обставин позову.

Встановлені фактичні обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідач втратив право на користування належним позивачу на праві власності будинком.

Позов таким чином підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинком АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задовольняються у повному обсязі, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір у розмірі 768.40 грн. підлягає стягненню на його користь з відповідача у справі ОСОБА_2 .

Керуючись ст.ст. 15, 16, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК Української РСР, ст. ст.4, 12, 13, 19, 76-83, 141, 263-265, 273, 279, 280, 282 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання невідоме, номер картки платника податку НОМЕР_2 ), таким, що втратив право користування жилим приміщенням будинку АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (місце реєстрації АДРЕСА_1 , місце фактичного проживання невідоме, номер картки платника податку НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (місце реєстрації та проживання: АДРЕСА_1 , номер картки платника податку: НОМЕР_1 ) в рахунок відшкодування понесених судових витрат по оплаті судового збору 768.40 грн.

Копію даного рішення невідкладно направити сторонам.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в загальному поряду, встановленому цим Кодексом. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Рішення може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Рокитнянський районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Литвин

Рішення набрало законної сили «_____»__________________20___