РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 181/22/20

Провадження № 2/181/43/20

"12" лютого 2020 р. смт. Межова

Межівський районний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Юр`єва О.Ю.,

за участю секретаря судового засідання Запорожченко Л.П.,

розглянувши у загальному порядку у відкритому судовому засіданні в залі суду смт. Межова Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом, -

ВСТАНОВИВ:

До Межівського районного суду Дніпропетровської області звернувся ОСОБА_1 з позовом до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер дядько позивача ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, який на день смерті постійно проживав в с. Новопавлівка, Межівського району, Дніпропетровської області. Після смерті дядька залишилося спадкове майно - сертифікат про право на земельну частку (пай), площею 6,68 га, розміщеної на території Новопавлівської об`єднаної сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Після смерті дядька ні позивач ні його батько, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 , заяви до нотаріальної контори про успадкування майна спадкодавця не подавали, тому що ніхто не знав, що ОСОБА_2 мав право на земельну частку (пай), площею 6,68 га. Дядько позивача ОСОБА_2 був одиноким, проживав у АДРЕСА_1 домі АДРЕСА_2 . В листопаді 2019 року позивач випадково знайшов серед речей дядька його сертифікат серії ДП № НОМЕР_1 на право на земельну частку (пай) площею 6,68 га землі на території Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області. Заповіту за життя дядько не складав. Позивач одразу звернувся з необхідними документами та виявленим сертифікатом до приватного нотаріуса смт. Межова, щоб оформити спадкове майно померлого дядька, але нотаріус, прийнявши заяву з документами, видав постанову про відмову і рекомендував йому через суд поновити пропущений строк звернення за спадщиною. Позивач зазначає, що він не звернувся із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини померлого дядька за наступних обставин: проживаючи постійно на території Донецької області він не знав про наявність у померлого дядька права на земельну частку (пай) і був упевнений, що такого майна у нього не має до дня випадкової знахідки оригінала самого сертифіката.

Позивач просить суд визнати причини пропуску ним строку для прийняття спадщини поважними та визначити йому додатковий строк три місяці для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його дядька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач, ОСОБА_1 , не з`явився, у позовній заяві просив судове засідання провести без його участі. На задоволенні позову наполягає.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду лист, в якому просив розглянути справу за відсутності представника, заперечень не мають.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У зв`язку з чим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу без фіксування судового процесу.

Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Частинами 1, 5, 6 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

У ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.(статті 1220, 1222 ЦК України).

У відповідності до ст.ст. 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Як вбачається із матеріалів справи, спадкодавець ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Межівського районного управління юстиції у Дніпропетровської області від 16 серпня 2013 року, актовий запис № 37.

Згідно довідки №2963 виданої 24 грудня 2019 року виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, ОСОБА_2 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 . Проживав один. Заповіт у виконкомі Новопавлівської сільської ради не посвідчувався, що також підтверджується довідками №2685 та №2686 від 24.10.2013 року виданими виконкомом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, які містяться в матеріалах спадкової справи, дослідженої у судовому засіданні.

Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст. 1262 ЦК України).

Відповідно до копії свідоцтва про народження позивача ОСОБА_1 , серії НОМЕР_3 від 24.12.1985 року, вбачається, що батьком останнього записано ОСОБА_3 .

У свою чергу, згідно копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 05 травня 1954 року та копії свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 27 липня 1956 року, спадкодавець ОСОБА_2 та батько позивача ОСОБА_3 - є рідними братами, адже мають спільну матір.

Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії НОМЕР_6 виданого виконавчим комітетом Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, вбачається, що ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Частиною 3 ст. 1266 ЦК України визначено, що племінники спадкодавця спадкують ту частину спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 6,68 гектарів, розташованої на території Новопавлівської об`єднаної сільської ради Межівського району Дніпропетровської області, яка належала ОСОБА_2 на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії ДП №0226008.

Постановою від 02 грудня 2019 року, виданою приватним нотаріусом Межівського районного нотаріального округу Дніпропетровської області Філіповою І.П., визначено, що ОСОБА_1 , звернувся до нотаріуса 02 грудня 2019 року із заявою про видачу постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спадкове майно після смерті його дядька ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що ОСОБА_1 пропустив встановлений шестимісячний строк для прийняття спадщини, нотаріусом винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті ОСОБА_2 .

Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

У відповідності до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Ураховуючи викладене, правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними.

Згідно з пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини.

Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Виходячи з правової позиції Верховного Суду, викладеної в постанові від 26 червня 2019 року по справі № 565/1145/17, поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо.

При вирішенні цивільно-правового спору суд враховує, що одним з проявів верховенства права є те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 року № 15-рп/2004у справі № 1-33/2004.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 пропустив строк подання заяви про прийняття спадщини у зв`язку з тим, що проживаючи постійно на території Донецької області, тобто на великій відстані від місця знаходження спадкового майна, він не знав про наявність у померлого дядька права на земельну частку (пай) і був упевнений, що такого майна у нього не має до дня випадкової знахідки оригінала самого сертифіката. Тобто, причини пропуску строку на прийняття спадщини, наведені у позовній заяві, є поважними.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 в свою чергу заяв про відмову від прийняття спадщини не подавав.

Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позивач строк для прийняття спадщини пропустив з поважних причин, а отже є достатньо законних та обґрунтованих підстав для надання позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті його дядька, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлення строку достатнього для подання заяви про прийняття спадщини в розмірі 3 (трьох) місяців, починаючи з моменту набрання законної сили рішенням суду, права та охоронювані законом інтереси інших осіб не порушуються, іншим передбаченим законом шляхом поновити порушене право позивача на спадщину немає можливості.

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов підлягає задоволенню повністю.

Керуючись Постановою Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», 2, 4, 81, 82, 96, 128, 142, 200,206,259, 263-265, 268, 272, 273, 280, 284, 289 ЦПК України, ст.ст. 328, 1216,1217, 1218, 1220, 1223, 1225,1261, 1268, 1296, 1297 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (місце проживання АДРЕСА_3 РНОКПП НОМЕР_7 ) до Новопавлівської сільської ради Межівського району Дніпропетровської області (юридична адреса вул. Карпінського, 19, с. Новопавлівка Межівського району, Дніпропетровської області) про визначення додаткового строку на прийняття спадщини за законом - задовольнити повністю.

Визначити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянину України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_7 , додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його дядька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , - терміном 3 (три) місяці, починаючи з моменту набрання законної сили рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

На рішення суду може бути подана апеляційна скарга через Межівський районний суд Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. Ю. Юр`єв