Справа № 132/3673/20
Провадження № 2/132/868/20
РІШЕННЯ

Іменем України

16.12.2020р. Калинівський районний суд Вінницької області у складі: головуючого судді Сєліна Є.В., при секретарі судового засідання Підгерській О.В., розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Калинівка Вінницької області за правилами загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

13.11.2020р. до суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , де просить визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування, як спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Писарівка Калинівського району Вінницької області. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати ОСОБА_4 , після смерті якої відкрилась спадщина на спадкове майно, яке вона у відповідності до ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняла після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 , оскільки проживала з ним постійно до дня смерті. Спадкове майно складається із земельної частки (паю) розміром 2,17 в умовних кадастрових гектарах; майнового паю, вартість якого складає 5396грн.; житлового будинку з присадибною земельною ділянкою орієнтовною площею 0,45га., що розташовані за поштовою адресою: АДРЕСА_1 . Він фактично прийняв дану спадщину, що встановлено рішенням Калинівського районного суду Вінницької області від 16.11.2017р. у справі №132/3337/17, на підставі якого він оформив свої спадкові права на частину спадщини, окрім на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який належить колгоспному двору, головою якого був його батько ОСОБА_5 , а тому він вимушений звернутися із вказаним позовом, який просить задовольнити.

Позивач ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, на позовних вимогах наполягає та просить їх задовольнити.

Відповідачі ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, надавши письмові заяви, в яких просять справу розглянути за їх відсутності, позовні вимоги визнають, не заперечують проти їх задоволення.

Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявляти клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів.

В звязку з неявкою сторін в судове засідання фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав:

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України).

Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

Главою 86 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів.

Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством.

Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні.

Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 помер батько позивача ОСОБА_5 , що підтверджується Свідоцтвом про смерть за серією НОМЕР_1 , виданим 07.11.2006р. виконкомом Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , який відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок б/н, виданого 12.02.1991р. виконкомом Калинівської міської Ради народних депутатів на підставі рішення № 115 від 12.02.1991р. належить колхозному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

Мати позивача ОСОБА_4 , будучи спадкоємицею першої черги після смерті чоловіка, у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, фактично прийняла дане спадкове майно, однак не встигла його переоформити на своє ім`я, оскільки сама померла ІНФОРМАЦІЯ_4 , про що свідчить Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2 , видане 26.09.2014р. виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області.

Як вбачається з рішення Калинівського районного суду Вінницької області від 16.11.2017р. в справі № 132/3337/17 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на момент відкриття спадщини та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, яке набуло законної сили 27.11.2017р., позивач ОСОБА_1 спадщину після смерті матері ОСОБА_4 фактично прийняв у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки постійно проживав разом з нею на час відкриття спадщини.

Однак, оформити спадщину на вищевказане нерухоме майно, не має можливості з тієї підстави, що успадкований житловий будинок згідно правовстановлюючого документу належить колгоспному двору, головою якого є його батько ОСОБА_5 , який припинив своє існування в зв`язку із набранням чинності Законом України «Про власність» від 07.02.1991р.

Так, відповідно до Свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок б/н, виданого 12.02.1991р. виконкомом Калинівської міської Ради народних депутатів на підставі рішення № 115 від 12.02.1991р., житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , належить колхозному двору, головою якого є ОСОБА_5 .

Як вбачається з довідки виконавчого комітету Писарівської сільської ради Калинівського району Вінницької області № 352 від 11.11.2020р., власником житлового будинку з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , рахується ОСОБА_5 .

Згідно до вимог ст.7 Конституції СРСР (1936 року), колгоспним двором є родинно-трудове об`єднання осіб, всі або більшість працездатних членів якого є членами колгоспу, беруть участь особистою працею в колгоспному виробництві, отримують основні доходи від суспільного господарства колгоспу і, крім того, ведуть особисте підсобне господарство на присадибній ділянці.

Відповідно до ст.ст.120, 123 ЦК УРСР (1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Розмір частки члена двору встановлювався виходячи з рівності часток усіх членів двору.

Спори щодо майна колишнього колгоспного двору, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме зокрема право власності на майно, яке належало колгоспному двору і зберіглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15.04.1991р. не втратили права на частку в його майні.

Згідно роз`яснень, викладених в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 24.06.1983р. «Про практику розгляду судами України справ про спадкування», та в п.6 постанови № 20 від 22.12.1995р. «Про судову практику у справах права приватної власності», правила ст.563 ЦК УРСР про те, що спадщина на майно колгоспного двору відкривається лише після смерті останнього його члена, поширюється на випадки припинення колгоспного двору лише з цих підставі до 01.07.1990р.

Відповідачі позовні вимоги визнають, тому відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України).

Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 328, 392, 1216-1218, 1273, 1296 ЦК України, ст.ст.12, 80, 81, 82, 200, 206, 211, 247, 259, 264, 265, 268, 354 ЦПК України, суд-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_4 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в селі Писарівка Калинівського району Вінницької області, та яка фактично прийняла дане спадкове майно у відповідності до вимог ч.3 ст.1268 ЦК України, після смерті свого чоловіка ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 в селі Писарівка Калинівського району Вінницької області.

Рішення може бути переглянуте за нововиявленими або виключними обставинами з підстав, визначених ст.423 ЦПК України, за заявою, поданою у строк, передбачений ст.424 ЦПК України, в порядку ст.425 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ст.354 ЦПК України.

Суддя