Справа 431/1093/20
Провадження 2/431/446/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 квітня 2020 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

судді Олійник С.В.,

за участі секретаря Яковенко А.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Старобільську Луганської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Старобільської міської ради Луганської області про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно.

В обґрунтування позову посилаються на те, що на підставі рішення Старобільської міської ради № 56/15 від 25.04.2019, а в подальшому на підставі рішення Старобільської міської ради № 57/15 від 30.05.2019 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на передачу їй в суборенду земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 . Товарна, б АДРЕСА_2 . 11 червня 2019 року між нею та ОСОБА_2 був укладений договір суборенди землі, відповідно до якого вона прийняла у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування шиномонтажної майстерні та автомийки площею 0,0715 га, за адресою Луганська АДРЕСА_1 . Товарна, б/н, реєстраційний номер земельної ділянки :03:004:0073, реєстраційний номер ОНМ 251. Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права та витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, цільове призначення даної земельної ділянки: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі промисловості, транспорту зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, призначена для будівництва та обслуговування шиномонтажної майстерні та автомийки. На даній земельній ділянці вона за власні кошти самочинно збудувала нежитлову будівлю, майстерню, уборну, колодязь та огорожу загальною площею 454 кв.м. З метою оформлення права власності на нежитлову будівлю вона звернулася до відповідача Старобільської міської ради Луганської області, однак їй було відмовлено у зв`язку з відсутністю генерального плану м. Старобільськ. Просить суд визнати за нею право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме, нежитлову будівлю, розташовану за адресою: пл. Товарна, б/н, м. Старобільськ Луганської області.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, до початку засідання надав суду заяву, у якій у повному обсязі підтримала позовні вимоги та просила розглянути справу за її відсутності.

Відповідач Старобільська міська рада Луганської області в особі міського голови у судове засідання не з`явився, до початку засідання суду надана заява про розгляд справи без участі представника міської ради, рішення просить прийняти на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Третя особа ОСОБА_2 у судове засідання не з`явився, до початку засідання суду надана заява про розгляд справи без його, рішення просить прийняти на розсуд суду згідно вимог чинного законодавства.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Згідно копії договору оренди землі від 23.06.2011 року, акту приймання-передачі об`єкта оренди від 23.06.2011 року, орендодавець Старобільська міська рада на підставі рішення 31 сесії 5 скликання Старобільської міської ради від 18.12.2008 р. № 31/196 надав, а орендар ОСОБА_2 прийняв в оренду земельну ділянку несільськогосподарського призначення із земель державної власності, загальною площею 0,0715 га яка знаходиться на території Старобільської міської ради (м. Старобільськ пл.. Товарна, б/н), цільове призначення земельної ділянки: землі житлової та громадської забудови землі, що використовуються в комерційних цілях автотехобслуговування (а.с. 9-10, 11,12).

Згідно копії рішення Старобільської міської ради № 56/15 від 25.04.2019, рішення Старобільської міської ради № 57/15 від 30.05.2019 року ОСОБА_2 було надано дозвіл на передачу в суборенду ОСОБА_1 земельної ділянки, розташованої за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 14,15).

11 червня 2019 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 був укладений договір суборенди землі, відповідно до якого вона прийняла у строкове платне користування земельну ділянку для будівництва та обслуговування шиномонтажної майстерні та автомийки площею 0,0715 га, за адресою Луганська АДРЕСА_1 . Товарна, б/н, реєстраційний номер земельної ділянки :03:004:0073, реєстраційний номер ОНМ 251 (а.с.16-17).

Згідно із витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права, цільове призначення земельної ділянки реєстраційний номер :03:004:0073: для будівництва та обслуговування будівель торгівлі, землі промисловості, транспорту зв`язку, енергетики, оборони та іншого призначення, призначена для будівництва та обслуговування шиномонтажної майстерні та авто мийки (а.с.18).

На вказаній земельній ділянці ОСОБА_1 самочинно збудувала нежитлову будівлю, майстерню, уборну, колодязь та огорожу загальною площею 454 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту на комплекс будівель від 22.10.2019 (а.с.19-23).

Відповідно до звіту про проведення технічного обстеження нежитлової будівлі та майстерні на пл. Товарна, б/н у м. Старобільськ Луганської області, існуюча нежитлова будівля (літ. А-2) знаходиться у технічному стані «1» - нормальне, існуюча майстерня (літ. Б) знаходиться у технічному стані «1» - нормальне. Ринкова (оціночна) вартість об`єктів нежитлової будівлі (літ. А-2) загальною площею 146,6 кв.м. складає 126177,00 грн., майстерні (літ Б) загальною площею 338,2 кв.м. - 292306,00 грн. (а.с.24-80).

У відповідно з ч. 1 ст. 321 ЦПК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно до ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Згідно ч.5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов ОСОБА_1 до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно- обґрунтованим та таким, що підлягає повному задоволенню.

Керуючись ст. ст. 321, 328, 376 ЦК України, ст.ст.12, 13, 81,82, 265 ЦПК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Старобільської міської ради Луганської області, третя особа ОСОБА_2 , про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно- задовольнити у повному обсязі.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , яка зареєстрована та проживає за адресою АДРЕСА_3 , право власності на самочинно збудоване нерухоме майно, а саме: нежитлову будівлю літера А-2, майстерню літера Б, уборну літера У, колодязь літера к, огорожу № 1-3, розташоване за адресою АДРЕСА_1 , АДРЕСА_4 .

Рішення суду може бути оскаржене до Луганського апеляційного суду через Старобільський районний суд Луганської області шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. 354 ЦПК України щодо апеляційного оскарження продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя С.В. Олійник