ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/369/20 Справа № 199/3964/17 Суддя у 1-й інстанції - Руденко В. В. Суддя у 2-й інстанції - Свистунова О. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Свистунової О.В.,

суддів Красвітної Т.П., Єлізаренко І.А.,

за участю секретаря Гулієва М.І.о.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро

апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205

на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року

по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2017 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Товариства з додатковою відповідальністю Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою.

Позовна заява мотивована тим, що 28.11.2016 року о 19 годині 45 хвилин на вулиці Запорізьке шосе, 42Б в місті Дніпрі, водій ОСОБА_3 , перебуваючи під час виконання трудових обов`язків у відповідача, керуючи автомобілем Мерседес Бенц, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_2 , під час руху маршруту № 29 не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить позивачу. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушив вимоги п.13.1. ПДР України.

Згідно постанови Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2017 року ОСОБА_3 було визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди.

Цивільно-правова відповідальність водія, який керував транспортним засобом Мерседес Бенц, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , під час дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була.

Згідно висновку № 3801/17/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 31.01.2017 року, розмір матеріального збитку, спричинений власнику автомобіля Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 з урахуванням втрати товарної вартості становить 208 694,82 грн. Витрати на проведення автотоварознавчого дослідження склали 1 500,00 грн. Отже, загальний розмір матеріального збитку, що було спричинено позивачу складає 210 194,82 грн.

14 березня 2017 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 100 000,00 грн.

Ураховуючи викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь матеріальні збитки в розмірі 110 194,82 грн., витрати пов`язані з правничою допомогою в розмірі 9 000,00 грн. та судовий збір.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25.03.2019 року позовні вимоги задоволено.

Стягнуто з ТДВ Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду, завдану дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 110 194,82 грн., а також судові витрати по справі, що складаються із судового збору в розмірі 1 101,95 грн., а всього 111 296,77 грн.

У стягненні судових витрат у вигляді правничої допомоги відмовлено.

В апеляційній скарзі ТДВ Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають встановленим обставинам.

Відзив на апеляційну скаргу учасниками справи подано не було.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Згідно з положенням частини другої статті 374 ЦПК України підставами апеляційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог частини першої статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Розглянувши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК судове рішення повинне ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права з дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Статтею 264 ЦПК України передбачено, що при прийнятті рішення суд вирішує, зокрема, питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги та якими доказами це підтверджується, чи є інші фактичні дані, що мають значення для вирішення справи та докази, що їх підтверджують.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Судом першої інстанції установлено і це підтверджується матеріалами справи, що 28.11.2016 року о 19 годині 45 хвилин на вулиці Запорізьке шосе, 42Б в місті Дніпрі ОСОБА_3 , керуючи автомобілем Мерседес Бенц, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , не дотримався безпечної дистанції та безпечного інтервалу, що призвело до зіткнення з автомобілем Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, транспортні засоби отримали механічні пошкодження та завдано матеріальні збитки.

Постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 26.01.2017 року, яка набрала законної сили, ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП.

Згідно до ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_3 перебував у трудових відносинах з ТДВ Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205 та здійснював перевезення на автобусному маршруті № 29, що визнавалося сторонами та не підлягає доказуванню згідно вимог ст. 82 ЦПК України.

Відповідно до висновку № 3801/17/17 від 31.01.2017 року експертного дослідження по визначенню вартості матеріальної шкоди спричиненого власнику колісного транспортного засобу, величина матеріального збитку (з урахування втрати товарної вартості), спричиненого власнику колісного транспортного засобу автомобілю Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , пошкодженого внаслідок ДТП складає 208 694,82 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_4 підтримав даний ним висновок експертного дослідження. Витрати позивача на проведення експертного дослідження становлять 1 500,00 грн., що підтверджується відповідною квитанцією.

Відповідно до висновку № 2849-18 від 10.12.2018 року по результатам проведеної за клопотанням представника відповідача судової автотранспортної експертизи, вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_1 , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 28.11.2016 року, з урахуванням втрати товарної власності автомобіля станом на 28.11.2016 року складала 209 177,44 грн. Допитаний в судовому засіданні експерт ОСОБА_5 підтримав даний ним висновок експертизи.

14 березня 2017 року МТСБУ здійснило виплату страхового відшкодування позивачу в розмірі 100 000,00 грн.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з підстав їх обґрунтованості та доведеності, прийшовши до висновку про наявність підстав для стягнення матеріальної шкоди з відповідача.

Однак, колегія суддів не може погодитися з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

У пункті 1 частини першої статті 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Отже, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.

Вказані правові висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18) та від 03.10.2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18).

В суді апеляційної інстанції позивач заявив, що раніше належний йому автомобіль марки Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що був пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, був проданий ним навесні 2017 року приблизно за 200 000,00 грн.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 09.07.2020 року було витребувано у Територіального сервісного центру МВС № 1249 належним чином завірені документи, які б містили інформацію про ціну та факт відчуження (договір купівлі-продажу або інший документ, на підставі якого відбулось відчуження) автомобіля марки Форд Фієста, державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що раніше належав ОСОБА_1 .

На виконання вказаної ухвали, Територіальний сервісний центр МВС № 1249 повідомив апеляційний суд, що дійсно 21.04.2017 року у ТСЦ МВС № 1249 згідно договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1249/2017/42665 від 21.04.2017 року було перереєстровано автомобіль марки Форд Фієста, 2013 року випуску, номерний знак НОМЕР_3 , колір червоний, за гр. ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Надати завірену копію договору купівлі-продажу, укладеному в ТСЦ № 1249/2017/42665 від 21.04.2017 року на автомобіль марки Форд Фієста, 2013 року випуску не має можливості, оскільки документи вказаного транспортного засобу знищені у зв`язку зі спливом строку зберігання.

Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

У статті 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Апеляційним судом встановлено, що позивач продав пошкоджений транспортний засіб, дійшов правильного висновку про те, що нею не доведений фактичний розмір завданої шкоди, оскільки не надано доказів ціни зазначеного договору купівлі-продажу, що має бути вирахувана з суми, зазначеної у звіті № 2017-06-30.

В апеляційному суді було встановлено, що ще до постановлення рішення судом першої інстанції пошкоджений транспортний засіб був проданий позивачем.

Таким чином, встановивши, позивач продав пошкоджений транспортний засіб, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем не доведено розмір завданої майнової шкоди, оскільки не надано доказів ціни зазначеного договору купівлі-продажу, що має бути вирахувана з суми, зазначеної у висновку № 3801/17/17 експертного автотоварознавчого дослідження від 31.01.2017 року.

Отже, підставою для відмови у позові є недоведеність позивачем саме різниці між страховим відшкодуванням і розміром майнової шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, що відповідає статті 30 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 11.11.2020 року у справі № 369/11812/18 (провадження № 61-22766св19).

Відповідно до частини першої статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: 1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів проходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 259,268,374,376,381,382,383,384 ЦПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205 задовольнити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року скасувати та ухвалити нове.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю Дніпропетровське автотранспортне підприємство 11205, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , Моторне (транспортне) страхове бюро України, про відшкодування матеріальної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою відмовити у повному обсязі.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та протягом тридцяти днів може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду з дня складання повного судового рішення.

Головуючий О.В. Свистунова

Судді: Т.П. Красвітна

І.А. Єлізаренко