Справа № 316/233/20
Провадження № 2-н/316/64/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" лютого 2020 р. м. Енергодар

Суддя Енергодарського міського суду Запорізької області Бульба О.М., розглянувши заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЕНЕРГОДАР», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком,-

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЕНЕРГОДАР» звернулося до суду із заявою про видачу судового наказу, про стягнення на свою користь з ОСОБА_1 , що є власником кварири АДРЕСА_1 , заборгованості по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.08.2018 року по 01.12.2019 року (включно) у розмірі 6060,00 грн., стягнення 210,20 грн. судового збору та стягнення 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу.

Ознайомившись із вказаною заявою і доданими до неї документами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно ч.3 ст.165 ЦПК України, у разі якщо в заяві про видачу судового наказу містяться вимоги, частина з яких не підлягає розгляду в порядку наказного провадження, суд постановляє ухвалу про відмову у видачі судового наказу лише в частині цих вимог. У разі якщо заявлені вимоги між собою взаємопов`язані і окремий їх розгляд неможливий, суд відмовляє у видачі судового наказу.

Згідно п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно ч.2 ст.141 ЦПК України, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

З наведених норм права витікає, що заявлені вимоги про стягнення заборгованості по оплаті послуг та про стягнення витрат на правничу допомогу є взаємопов`язаними, оскільки від задоволення першої вимоги напряму залежить можливість задоволення іншої.

Порядок та підстави стягнення витрат на правничу допомогу регулюються статтею 137 ЦПК України, норми якої вимагають подачі детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги; проведення перевірки співмірності розміру витрат на оплату послуг адвоката із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Ці ж норми ЦПК наділяють іншу сторону правом звертатися до суду з клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, покладають на неї обов`язок доведення неспівмірності або зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

В наказному провадженні суд позбавлений можливості проведення зазначеної перевірки та створення умов для реалізації іншою стороною прав та обов`язків, передбачених статтею 137 ЦПК України.

Крім того, заявником до матеріалів заяви надано копію договору між ТОВ «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЕНЕРГОДАР» та Адвокатським об`єднанням «БІЗНЕС І ПРАВО» від 02 січня 2020 року №02/01/2020 про надання правової допомоги, а в тексті заяви вказано що розмір витрати на правову допомогу визначався саме за цим договором.

Водночас на підтвердження факту несення витрат на правову допомогу заявником надано дублікат платіжного доручення №1342 від 27.08.2019р., за яким ТОВ «МДЛ» було здійснено платіж на користь Адвокатського об`єднання «БІЗНЕС І ПРАВО» на суму 2000,00 грн. згідно рахунку №8 від 23.08.2019р.

Суд не має процесуальної можливості з`ясувати в наказному провадженні яке відношення проведений банком платіж 27.08.2019 року має до договору, укладеного 02.01.2020 року,

Враховуючи неможливість вирішення зазначених питань, розгляд яких можливий лише в позовному провадженні, у видачі судового наказу необхідно відмовити.

Відповідно до ч.2 ст.165 ЦПК України, про відмову у видачі судового наказу суддя постановляє ухвалу не пізніше десяти днів з дня надходження до суду заяви про видачу судового наказу.

Відповідно до положень ч.2ст.164 ЦПК України, у разі відмови у видачі судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.163,165,166,260 ЦПК України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У видачі судового наказу за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «МІСТО ДЛЯ ЛЮДЕЙ ЕНЕРГОДАР», про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості по оплаті послуги з управління багатоквартирним будинком за період з 01.08.2018 року по 01.12.2019 року (включно) у розмірі 6060,00 грн., стягнення 210,20 грн. судового збору та стягнення 2000,00 грн. витрат на правничу допомогу відмовити.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Енергодарський міський суд Запорізької області.

Суддя О. М. Бульба