Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

№ 384/59/20

№пр. 2-о/384/8/2020

07 лютого 2020 року смт. Вільшанка

Вільшанський районний суд

Кіровоградської області

в складі:

головуючого судді Сорокіної О.О.,

з участю секретаря судового засідання Лалаяна А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Вільшанка цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: Вільшанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про встановлення факту смерті,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , посилаючись на те, що його мати ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь. Звернувшись до Вільшанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) для отримання свідоцтва про смерть ОСОБА_2 , йому відмовили у видачі свідоцтва про смерть, оскільки документи видані на тимчасово окупованій території України, є недійсними і не створюють правових наслідків. У зв`язку з наведеним, заявник просить встановити факт смерті його матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь.

Заявник в судове засідання не з`явився, просив задовольнити вимоги, викладені у заяві.

Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує проти задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 .

Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно з ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

У відповідності до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

Згідно з ч.1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Згідно з п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов`язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_2 в смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, про що свідчить копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , виданого 13 липня 1954 року Вільшанським райбюро РАЦС Кіровоградської області. У вказаному свідоцтві батьками ОСОБА_1 зазначені ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.10).

Відповідно до лікарського свідоцтва про смерть серії 67 за №036773 від 21 січня 2020 року, виданого Севастопольським міським бюро судово-медичної експертизи, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрована в АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у АДРЕСА_2, від ОСОБА_4 недостатності, атеросклеротичної хвороби серця (а.с. 11).

Згідно з копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 , виданого 21 січня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, актовий запис №2, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце смерті: м. Севастополь(а.с. 13).

Після смерті ОСОБА_2 заявник звернувся до Вільшанського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) з метою реєстрації її смерті, однак заявник отримав відмову, яка мотивована тим, що пред`явлений документ, а саме свідоцтво про смерть не відповідає вимогам статті 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», оскільки посвідчує факт смерті померлої особи на території визначеною ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупованою територією. У зв`язку з цим, будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. І будь-який акт (рішення, документ), виданий цими органами та/або особами, є недійсним і не створює правових наслідків (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ст.3 Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупованою територією визначається, зокрема, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 4 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину меж тимчасово окупованої території, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Правовий режим тимчасово окупованої території передбачає особливий порядок забезпечення прав і свобод громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, свідоцтво про смерть ОСОБА_2 , видане 21 січня 2020 року відділом запису актів цивільного стану Гагарінського району міста Севастополя Управління РАЦС міста Севастополя, не є підставою для реєстрації смерті на території України, оскільки видане органом, створеним всупереч законодавства України. Частиною 1 статті 17 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» передбачено, що у разі порушення положень цього Закону державні органи України застосовують механізми, передбачені законами України та нормами міжнародного права, з метою захисту миру, безпеки, прав, свобод і законних інтересів громадян України, які перебувають на тимчасово окупованій території, а також законних інтересів держави Україна. Частиною 4 ст.49 ЦК України передбачено, що реєстрація актів цивільного стану проводиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація актів цивільного стану у встановлених законом випадках є обов`язковою. Відомості про смерть особи підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Оскільки ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території України в м. Севастополь, свідоцтво про смерть видане на вказаній території є недійсним, не створює правових наслідків і не може бути використане для реєстрації смерті на території України та не визнається державними органами України. Крім цього, надати лікарське свідоцтво про смерть заявник не має можливості, так як ОСОБА_2 померла на тимчасово окупованій території і лікарське свідоцтво про її смерть видане за формою, яка не відповідає наказу Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 року №545. За вищевказаних обставин, встановлення факту смерті ОСОБА_2 породжує юридичні наслідки, а тому з метою захисту законних прав та інтересів її сина ОСОБА_1 , для державної реєстрації смерті його матері, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заяви про встановлення факту смерті ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь. Відповідо до ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження, або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховної Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах, зокрема, про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 259, 263-265, 268, 293-294, 315-317, 319 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

Заяву ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ), заінтересована особа: Вільшанський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) (місцезнаходження: вул. Лагонди, 30, смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області) про встановлення факту смерті - задовольнити.

Встановити факт, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженка смт. Вільшанка Вільшанського району Кіровоградської області, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Севастополь. Допустити негайне виконання рішення суду у порядку частини 4 статті 317 та пункту 8 частини 1 статті 430 ЦПК України.

Копію судового рішення невідкладно надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану для державної реєстрації смерті.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через Вільшанський районний суд Кіровоградської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя О.О. Сорокіна