Справа № 357/1276/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді - Ярмола О. Я. ,

при секретарі - Кривенко О. С.,

розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1 , заінтересована особа - Білоцерківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), про встановлення факту народження,-

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду в порядку окремого провадження із заявою про встановлення факту народження її онуки ОСОБА_2 , яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 на тимчасово окупованій території України в м.Сімферополь АР Крим.

Заявник направила до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності, просила заяву задовольнити.

Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що заява підлягає до задоволення.

Згідно ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Статтею 317 ЦПК України визначено особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України.

Згідно ст.317 - 1 ЦПК України - заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника.

Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків.

Як вбачається із матеріалів справи, Білоцерківський міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління юстиції (м.Київ), було відмовлено ОСОБА_1 у проведенні державної реєстрації народження її онуки, оскільки заявником на підтвердження факту народження дитини було пред`явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України не здійснюють свої повноваження.

Так, заявник має свідоцтво про народження НОМЕР_1 видане 13.01.2016 року відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 громадянка України, зареєстрована в АДРЕСА_1 з 21.10.2003 року.

Судом встановлено, що заявник по справі ОСОБА_1 , являється бабою ОСОБА_2 , що стверджується наданими письмовими доказами.

Зокрема, встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_3 народився ОСОБА_3 , його батьками є ОСОБА_4 , матір`ю - ОСОБА_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_2 від 09.07.1984 року.

Встановлено, що 11.11.2014 року ОСОБА_3 , уклав шлюб з ОСОБА_5 , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 .

Згідно інформації, яка відображена в свідоцтві про народження, - ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася ОСОБА_2 , її батьками значаться: ОСОБА_3 та ОСОБА_5 . Зазначене Свідоцтво про народження дитини, видане 13.01.2016 року відділом реєстрації народження м.Сімферополя Департаменту запису актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим, є недійсним на території України, оскільки Автономна Республіка Крим з 20 лютого 2014 року є тимчасово окупованою територією України з особливим правовим режимом, що визначено Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України».

Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року № 1207-VII, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

В Інформаційному листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.04.2016 року № 9-1130/0/4 «Про окремі питання застосування Закону України від 04 лютого 2016 року № 990-VIII "Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України щодо встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України» вказується на те, що у порядку ст.317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту народження або смерті як на території Автономної Республіки Крим, так і на території населених пунктів Донецької та Луганської областей, визначених у розпорядженні КМ України від 07.11.2014 року № 1085 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення».

Згідно додатку 1 до вказаного розпорядження КМ України, Автономна Республіка Крим віднесена до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваженя.

Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права.

Так, під час розгляду даної категорії справ необхідно враховувати висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Як зазначено у вказаному вище Інформаційному листі, такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території.

Таким чином, документи, видані органами та установами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, беруться до уваги судом та оцінюються разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку. Крім того, судом при вирішенні даної справи, були взяті до уваги й інші докази (свідоцтво про шлюб, свідоцтво про народження батька дитини ОСОБА_3 , паспортні дані заявника та батьків малолітньої ОСОБА_2 , чисельні фото із зображенням родини ).

Отже, з врахуванням наведеного, суд вважає за можливе встановити факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Сімферополь АР Крим.

На підставі ч.4 ст.317 ЦПК України рішення суду про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України підлягає негайному виконанню.

Керуючись ст.ст. 12,81,89,263-265, 293,315-317, 319, 430 ЦПК України, суд-

У Х В А Л И В :

Заяву задовольнити.

Встановити факт народження ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в Україні, в м. Сімферополь Автономної Республіки Крим від батьків :

Батько - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_4 ), уродженець м.Зиряновськ Східно-Казахстанської області Казахстан, громадянин України, зареєстрований в АДРЕСА_1 .

мати - ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , (РНОКПП НОМЕР_5 ), уродженка м.Сімферополь, АР Крим, громадянка України, зареєстрована в АДРЕСА_2 .

Рішення суду підлягає до негайного виконання, оскарження рішення суду не зупиняє його виконання.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом тридцяти днів з дня отримання його копії.

СуддяО. Я. Ярмола