Справа № 712/4560/18
Провадження № 2/712/689/19
Ухвала

Іменем України

12 лютого 2020 року Соснівський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ТОКОВОЇ С.Є.

при секретарі - МОГИЛА І.О.

за участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , державного нотаріуса першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлії Вадимівни про визнання договору дарування недійсним, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору дарування недійсним, вказуючи, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер його батько, ОСОБА_6 , який проживав за адресою АДРЕСА_1 . Він, як рідний син є спадкоємцем першої черги після смерті свого батька. Після звернення до нотаріуса йому стало відомо, що вищевказана квартира за договором дарування перейшла у власність відповідачу. Вважає, що договір дарування, укладений між батьком та відповідачем необхідно визнати недійсним, оскільки його батько хворів, був інвалідом першої групи та не міг добровільно укласти даний договір. Зазначив, що порушені його права, як спадкоємця, тому звернувся з даним позовом до суду.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 26 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 21 травня 2018 року на 16-00 год. в загальному провадженні.

11 січня 2019 року, ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 30 січня 2019 року.

Ухвалою суду від 02 вересня 2019 року по справі призначено посмертну судово-психіатричу експертизу.

Постановою Черкаського апеляційного суду від 27 листопада 2019 року ухвала Соснівського районного суду міста Черкаси від 02 серпня 2019 року скасована, матеріали справи направлені для продовження судового розгляду.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2 , заявила клопотання про призначення по справі комплексної комісійної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи на вирішення якої поставити питання : на які загальні захворювання страждав ОСОБА_6 на момент складання договору дарування; чи вплинули такі захворювання на можливість здійснення ним активних цілеспрямованих дій на момент складання договору дарування; чи міг ОСОБА_6 читати, писати, підписувати документи , чути та розуміти прочитаний вголос текст; чи усвідомлював значення своїх дій та їх наслідків; чи страждав ОСОБА_6 на будь-який психічний розлад на момент складання договору; чи був здатний ОСОБА_6 за своїм психічним станом усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання договору дарування квартири.

Представник відповідача проти вказаного клопотання заперечувала з підстав його необгрунтованості, оскільки ті хвороби , які мав померлий протягом свого життя і про які

вказує позивач жодним чином не вказують на наявність психічних хвороб. Крім того, позивачем не надано доказів перебування померлого на обліку чи лікуванні у відповідних закладах. Вважає, що об`єктивних підстав для проведення комплексної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи позивачем не закзначено.

Заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи , суд приходить до наступного.

Згідно ст. 103 ЦПК України, суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо; 2) сторонами (стороною) не надані відповідні висновки експертів із цих самих питань або висновки експертів викликають сумніви щодо їх правильності. У разі необхідності суд може призначити декілька експертиз, додаткову чи повторну експертизу. При призначенні експертизи судом експерт або експертна установа обирається сторонами за взаємною згодою, а якщо такої згоди не досягнуто у встановлений судом строк, експерта чи експертну установу визначає суд. Суд з урахуванням обставин справи має право визначити експерта чи експертну установу самостійно. У разі необхідності може бути призначено декілька експертів для підготовки одного висновку (комісійна або комплексна експертиза). Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом. Учасники справи мають право запропонувати суду питання, роз`яснення яких, на їхню думку, потребує висновку експерта. У разі відхилення або зміни питань, запропонованих учасниками справи, суд зобов`язаний мотивувати таке відхилення або зміну.

При вирішенні питаня про призначення експертизи, суд повинен керуватись положеннями ЦПК України , Закону України «Про судову експертизу « з урахуванням особливостей правового регулювання захисту конкретних прав. Судова експертиза повинна призначатись лише для встановлення даних, які входять в предмет доказування у справі.

Оспорюючи договір дарування квартири АДРЕСА_2 позивач , як на правову підставу недійсності правочину укладеного між його померлим батьком ОСОБА_6 та відповідачем ОСОБА_7 посилається на неусвідомлення батьком значення своїх дій та можливість ними керувати, , оскільки батько хворів на ряд захворювань, які на його думку, позбавляли останнього розуміти значення своїх дій та можливість ними керувати.

Крім того, правовою підставою позову зазначає і ст. 229 ЦПК України , якою визначено, що особа, яка вчинила правочин помилилась щодо обставин, що мають істотне значення, такий правочин може бути визнано судом недійсним.

Відповідно до статті 112 ЦПК України комплексна експертиза проводиться не менш як двома експертами різних галузей знань або різних напрямів у межах однієї галузі знань. Як вбачається зі змісту клопотання представник позивача просить суд призначити комплексну комісійну судово-медичну експертизу та судово-психіатричну експертизу, в той час як підставою даного позову зазначає неможливість померлого на час укладення договору дарування квартири розуміти значення своїх дій. Таким чином, питання , які просить поставити на вирішення експертів представник позивача, а саме : на які загальні захворювання страждав ОСОБА_6 на момент складання договору дарування, чи вплинули такі захворювання на можливість здійснення ним активних цілеспрямованих дій на момент складання договору дарування; чи міг ОСОБА_6 читати, писати, підписувати документи , чути та розуміти прочитаний вголос текст і усвідомлював значення своїх дій та їх наслідків на момент складання договору дарування квартири виходять за межі предмета доказування у даній справі.

Що стосується питання чи страждав ОСОБА_6 на будь-який психічний роздлад на момент складання договору; чи був здатний ОСОБА_6 за своїм психічним станом усвідомляювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання договору дарування квартири, суд звертає увагу на наступне.

Згідно з вимогами стст.202204 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати

необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч.13, 5 та 6 ст.203 цього кодексу.

Згідно з ч.3 ст.203 ЦК однією із загальних вимог, дотримання якої необхідно для дійсності правочину, є вимога щодо волевиявлення учасника правочину, яке повинно бути вільним та відповідати його внутрішній волі.

Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна зі сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність з підстав, установлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (ч.3 ст.215 ЦК).

Відповідно до ч.1 ст.225 ЦК правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені.

У контексті викладеного слід розуміти, що підставою для визнання правочину недійсним згідно з ч.1 ст.225 ЦК має бути встановлена судом абсолютна неспроможність особи в момент вчинення правочину розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними.

Правила ст.225 ЦК поширюються на ті випадки, коли немає законних підстав для визнання громадянина недієздатним, однак є дані про те, що в момент укладення правочину він перебував у такому стані, коли не міг розуміти значення своїх дій або керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове зворушення тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд призначає судово-психіатричну експертизу.

Оскільки у ч.1 ст.225 ЦК вживається термін «момент» вчинення правочину, то в разі призначення психіатричної експертизи слід ставити перед експертом запитання стосовно конкретно визначеного відрізку часу, оскільки протягом дня психічний стан особи може змінюватись.

З урахуванням вищевикладеного, суд вважає , що питання чи був здатним ОСОБА_6 за своїм психічним станом усвідомляювати значення своїх дій та керувати ними на момент складання договору дарування квартири не потребує вирішення шляхом призначення комплексної судово-медичної та судово-психіатричної експертизи, про яку заявлено клопотання.

При цьому, суд враховує вимоги ст. 13 ЦПК України щодо диспозитивності цивільного судочинства відповідно до якої якої збирання доказів у цивільних справах не є обов"язком суду, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Керуючись ст.ст. 103, 104, 260-261 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представника позивача про призначення по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 , державного нотаріуса першої Черкаської державної нотаріальної контори Починок Юлії Вадимівни про визнання договору дарування недійсним відмовити.

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: