головуючий у суді І інстанції Ларіонова Н.М.
провадження № 22-ц/824/2264/2020
суддя-доповідач у суді ІІ інстанції Мостова Г.І.
ПОСТАНОВА

Іменем України

05 лютого 2020 року м. Київ

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

судді-доповідача Мостової Г.І., суддів Слюсар Т.А., Волошиної В.М.,

за участю секретаря судового засідання Сердюк К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року

у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , третя особа: ОСОБА_3 , про збільшення розміру аліментів на дитину, -

в с т а н о в и в :

У грудні 2017 року позивач ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом, у якому просила змінити розмір аліментів, стягнутих з відповідача ОСОБА_1 на малолітнього сина у розмірі з 550 грн., та відповідно до збільшених позовних вимог, до 5 000 грн. Позов мотивований тим, що на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2006 року відповідач сплачує на користь позивача аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 550 грн., але цієї суми позивачу недостатньо для утримання та виховання сина, а сума у 5 000 грн є достатньою для належного утримання дитини та забезпечення її гармонійного розвитку. Крім того, її фінансовий стан погіршився, а матеріальне становище відповідача покращилось.

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року позов задоволено частково.

Змінено розмір аліментів, стягуваних на підставі рішення Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2006 року у цивільній справі

№ 2-п-1602/2006.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 аліменти у розмірі 2 400 грн., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно, починаючи з дня набуття рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_2 . В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції обґрунтував свої висновки тим, що після утримання аліментів у сумі 2 400 грн., у відповідача залишається сума, яка забезпечує прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років (до вікової категорії якої відноситься спільна дитина відповідача та третьої особи у справі) та прожитковий мінімум на працездатну особу (до категорії якої відноситься відповідач). Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав дітей відповідача, обов`язок по утриманню яких покладений на нього, як батька. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, відповідає інтересам сторін у справі та чинному законодавству. При цьому, у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абзацу 4 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів».

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року змінити та визначити розмір аліментів на ОСОБА_5 у розмірі 1 100 грн на місяць.

Апеляційна скарга мотивована тим, що висновок суду першої інстанції про щомісячні витрати позивача по оплаті навчання неповнолітнього сина у розмірі 2 700 грн не ґрунтується на жодному доказі, що міститься у матеріалах справи; офіційна заробітна плата є єдиним достеменно встановленим джерелом доходу відповідача, який працює водієм у ТОВ «ХАЛФУД» та з заробітної плати вже робилися відрахування на аліменти на користь позивача; добровільно протягом останніх років відповідач сплачував аліменти більшого розміру, ніж було встановлено рішенням суду; на його утриманні перебуває малолітня дитина - донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; заробітної плати не вистачає для належного утримання ОСОБА_6 , проте доходи цивільної дружини ОСОБА_3 допомагають родині відповідача належно утримувати дитину; двокімнатна квартира була придбана 03 червня 2015 року для потреб його нової родини за спільні кошти його та цивільної дружини ОСОБА_3 . Крім цього, відповідач посилається на те, що він вимушений надавати допомогу своїм батькам, які непрацездатні внаслідок похилого віку. Вважає, що такими, що дозволять існувати відповідачу, а також утримувати іншу дитину, є аліменти, розмір яких становить 1 100 грн на місяць.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим та має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеного цим Кодексом. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Частиною 1 статті 367 ЦПК України визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає з позивачем за адресою: АДРЕСА_1 .

Шлюб між сторонами розірваний рішенням Подільського районного суду міста Києва від 31 січня 2012 року, що набуло законної сили

(справа № 2-4959/11).

Рішенням Подільського районного суду міста Києва від 05 серпня 2006 року у цивільній справі № 2-п-1602/2006 р., на підставі якого виданий виконавчий лист № 2-п-1602 від 16 серпня 2006 року, з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на малолітнього сина ОСОБА_4 у розмірі 550 грн щомісячно.

Подільським РВ ДВС міста Києві відкрито виконавче провадження ВП № 5674042 щодо примусового виконання вищевказаного виконавчого листа.

Відповідно до положень Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, а саме частин 1, 2 статті 27 держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного і соціального розвитку дитини.

Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (стаття 51 Конституції України).

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

Стягнення аліментів на дитину є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно з статтею 182 СК України у редакції, чинній на час ухвалення судового рішення, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про державний бюджет на 2019 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дитини віком від 6 до 18 років, до вікової категорії якої належить діти сторін у справі, становить: з 01 січня 2019 року - 2 027 грн., з 01 липня - 2 118 грн., з 01 грудня - 2 218 грн.

Так, у цьому випадку, з 01 січня 2019 року мінімальний розмір аліментів для дитини віком від 6 до 18 років становить 50% прожиткового мінімуму - 1 013 грн 50 коп.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду. Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Як роз`яснено у пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до статті 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Відповідно до довідки від 05 грудня 2017 року ОСОБА_2 працює на посаді фахівця-аналітика з дослідження товарного ринку лікарських засобів (неврологічна група) та отримувала заробітну плату за останні 6 місяців за період з 11 травня 2016 року по листопад 2017 року у сумі 22 530 грн 79 коп. (а.с. 17).

Як вбачається з Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07 серпня 2018 року за період з 1 кварталу 2013 року по 3 квартал 2014 року отримував заробітну плату і державну та соціальну матеріальну допомогу, а з 3 кварталу 2014 року до 1 квартал 2018 року відсутня інформація про доходи відповідача (а.с. 147).

Судом встановлено, що відповідач є працездатним, має дохід у вигляді заробітної плати за місцем роботи у ТОВ «ХАЛФУД», де працює водієм, розмір зарплати за період роботи з 03 травня 2018 року по 03 червня 2018 року відповідно складав 3 260 грн 25 коп., 3 622 грн 50 коп. (сума до виплати), розмір зарплати за лютий 2019 рік становив 6 000 грн (а.с. 116, 117).

Крім неповнолітнього сина, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідач має на утриманні малолітню дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , матір, якої третя особа у справі ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 115).

Відповідно до довідки № 08/01-20 від 09 жовтня 2018 року ОСОБА_3 , третя особа у справі, працює у ТОВ «Ліцей політики, економіки, права та іноземних мов» на посаді заступника директора з навчальної роботи та отримала дохід у розмірі 241 165 грн 41 коп. за період з жовтня 2016 року по вересень 2018 року (а.с. 148).

Як вбачається з матеріалів справи, відповідачу на підставі договору купівлі-продажу від 03 червня 2015 року на праві приватної власності належить двокімнатна квартира АДРЕСА_2 (а.с. 55).

Доводи відповідача про те, що вказана квартира придбана за спільні кошти його та цивільної дружини ОСОБА_3 , на думку колегії суддів, не підтверджені належними доказами, а платником аліментів не доведено джерело походження коштів на придбання цієї квартири, враховуючи суми виплачених доходів за період з 1 кварталу 2013 року по 3 квартал 2014 року та взагалі відсутність інформації про доходи відповідача за період з 3 кварталу 2014 року до 1 квартал 2018 року відповідно до Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб-платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків від 07 серпня 2018 року (а.с. 147).

Разом з тим, відповідно до положень статті 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку колегії суддів, вказане свідчить про те, що величина витрат на придбання квартири, вочевидь не відповідає наданому відповідачем розміру його доходу, що також вказує про те, що таке матеріальне становище платника аліментів, що дозволяє збільшити розмір аліментів на сина сторін у визначеній судом сумі.

Колегія суддів, не приймає до уваги доводи відповідача про матеріальну допомогу своїм батькам-пенсіонерам, оскільки останнім не надано жодних доказів на підтвердження того, що непрацездатні батьки відповідача потребують матеріальної допомоги, а отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків, отже, що вони є утриманцями відповідача відповідно до сімейного законодавства.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Враховуючи положення частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, частини 7 та частини 8 статті 7 СК України при вирішенні будь-яких питань щодо дітей, суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дитини.

Відповідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Згідно зі статтями 7, 155 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що необхідно збільшити розмір аліментів на спільну дитину сторін у справі, стягнувши їх у розмірі 2 400 грн.

Зважаючи на матеріальний та сімейний стан сторін, вік відповідача та його дохід, а також набуття ним у 2015 році двокімнатної квартири, вік сина сторін, його потреби в існуванні (їжа, одяг, комфорт, користування житлово-комунальними та медичними послугами) та потреби в реалізації освітнього, соціального та духовного розвитку, колегія суддів вважає, що після утримання аліментів у вказаному розмірі, у відповідача залишається сума, яка забезпечує прожитковий мінімум на дитину віком до 6 років (до вікової категорії якої відноситься спільна дитина відповідача та третьої особи у справі) та прожитковий мінімум на працездатну особу (до категорії якої відноситься відповідач).

Визначений судом розмір аліментів у розмірі 2 400 грн буде відповідати як інтересам дитини, так і можливостям його батька, відповідача у справі, такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав дітей відповідача, обов`язок по утриманню яких покладений на нього як батька. Саме вказаний розмір аліментів є доцільним до стягнення, що відповідає інтересам сторін у справі та чинному законодавству.

Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 367, 369, 374, 375, 381-384, 389 ЦПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Подільського районного суду міста Києва від 13 березня 2019 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня складання повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повний текст Постанови складено 10 лютого 2020 року.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді В.М. Волошина

Т.А. Слюсар