Номер провадження № 2/521/3899/20
УХВАЛА

28 вересня 2020 року м.Одеса

Суддя Малиновського районного суду міста Одеси Мирончук Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до відповідача Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю про визнання незаконним наказу про звільнення №101-ОС, від 16.09.2019р., поновлення з 17.09.2020 року на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.09.2019 року, стягнення моральної шкоди в сумі 10 тис. грн.,

ВСТАНОВИВ:

22.09.2020року до Малиновського районного суду м. Одеси надійшов вищевказаний позов ОСОБА_1 до відповідача Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю про визнання незаконним наказу про звільнення №101-ОС, від 16.09.2019р., поновлення з 17.09.2020 року на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.09.2019 року, стягнення моральної шкоди в сумі 10 тис. грн.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Підставою відкриття провадження у цивільній справі судом є подання особою позовної заяви, оформленої відповідно до вимог ст. 175 ЦПК України, яка предметно, суб`єктно, інстанційно та територіально підсудна даному суду.

За правилами цивільного процесуального законодавства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати статті 175 ЦПК України, а також вимогам статті 177 цього Кодексу.

Суддя, розглянувши матеріали позовної заяви, приходить до висновку, що вона подана без додержання вимог ст. 175 та ст. 177 ЦПК України.

Так, згідно до ч. 5 ст. 177 ЦПК України, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги.

Також, відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Проте, позивачем не повно викладені обставин, якими обґрунтовуються вимоги та відсутні посилання на засоби їх доказування.

Між тим, суддя звертає увагу позивача на те, що Пленум Верховного суду у своїй постанові, від 21 грудня 2007 року вказав, що оскільки розгляд справи провадиться в межах заявлених вимог і на підставі поданих доказів, суди повинні вимагати від осіб, що подали заяву, повного викладення обставин, якими обґрунтовуються дані вимоги, й посилання на засоби їх доказування.

Так, в позовній заяві вказується, що 16.09.2019 року підприємством було видано Наказ про її, ОСОБА_1 звільнення.

Проте, коли саме вона була ознайомлена з указаним Наказом про звільнення, нею в позові не вказано та доказів на підтвердження дати ознайомлення з зазначеним Наказом, нею до її позову не долучено.

Отже, позивачці необхідно усунути зазначений недолік позову.

Також, у позові позивачкою вказано, що їй не було надано інформацію про суми,

належні працівникові при звільненні, перед виплатою зазначених сум, що унеможливило визначення правильності їх розрахунку та виплати.

Проте, доказів того, коли саме нею було отримано в Басейновому управлінні водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю розрахункові кошти при її звільненні, нею до позову не долучено, як і не долучено доказів того, яку саме суму вона отримала при звільненні.

Отже, позивачці необхідно усунути зазначений недолік позову.

Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Проте, незважаючи на встановлену законодавцем норму закону, позивачка зверулась до суду з позовом у строк, який перевищує більше одного року з дати її звільнення та до позову нею не долучено доказів коли саме нею було отримано після звільнення трудову книжку на підприємстві та доказів, що стали причиною не звернення до суду з позовом в місячний строк з дня вручення їй копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Отже, позивачці необхідно усунути і цей, зазначений недолік позову.

Крім того, позивач у позові посилається на те, що відповідачем 29.07.2019 р. було прийнято на роботу інших осіб.

Проте, доказів на підтвердження заявленого нею у позові, до позову нею не долучено.

Отже, позивачці необхідно усунути і цей, зазначений недолік позову.

Окрім того, позивач у позовних вимогах просить визнати незаконним Наказ №101-ОС від 16.09.2019р. «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Однак, у тих же вимогах позову позивач просить поновити її на посаді з 17.09.2020 року, але відсутнє жодне нормативне обгрунтування цієї вимоги позову, чому, на її думку суд повинен поновити її на посаді саме з цієї дати.

Отже, позивачу необхідно усунути і цей, зазначений судом, недолік позову, або уточнити позовні вимоги.

Також, у відповідності до ч. 4 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно ч.1 ст.3 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Частиною 1 ст. 4 Закону №3674-VI встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Позивачем у позові заявлено вимоги щодо поновлення на роботі та стягнення моральної шкоди.

Приписами пункту першого частини першої ст. 5 Закону України «Про судовий збір», встановлено пільги щодо сплати судового збору та зазначено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Однак, пільг щодо сплати судового збору за вимоги позову про стягнення моральної шкоди, законодавцем не встановлено.

Так, згідно із п.п. 5 п.1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди, справляється судовий збір, у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Проте, всупереч встановленим вимогам закону, судовий збір за вказану вимогу позову, позивачем не сплачено та в вимогах позовної заяви представником позивача не вказано про необхідність звільнити позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди та не зазначено і не надано доказів на підтвердження підстав щодо необхідності звільнити позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

Отже, позивачу необхідно усунути і цей, зазначений судом, недолік позову, надавши до суду квитанцію про сплату судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди або надати докази на підтвердження підстав щодо необхідності звільнення позивача від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про відшкодування моральної шкоди.

Враховуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що подана позовна заява не відповідає вимогам, встановленим законодавством.

Відповідно до ст. 185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 175 і 177 цього Кодексу та сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду.

Суддя відкриває провадження у справі на підставі заяви, якщо відсутні підстави для повернення заяви, залишення її без розгляду чи відмови у відкритті провадження у справі.

Оскільки, при вирішенні питання про відкриття провадження було встановлено, що позов подано без додержання вимог ст. 175, 177 ЦПК України, згідно з частиною 1 статті 185 ЦПК України, є підстави для залишення позовної заяви без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись ч.1 ст. 185, ст. ст. 175, 177, 258-261 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до відповідача Басейнового управління водних ресурсів річок Причорномор`я та нижнього Дунаю про визнання незаконним наказу про звільнення №101-ОС, від 16.09.2019р., поновлення з 17.09.2020 року на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу з 17.09.2019 року, стягнення моральної шкоди в сумі 10 тис. грн., залишити без руху.

Позивачці протягом 5 (п`яти) календарних днів, з дня отримання зазначеної ухвали необхідно усунути недоліки позову, вказані в ухвалі суду.

Роз`яснити позивачці, що, в разі виконання вимог суду, заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Якщо позивач не усуне недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, вона буде вважатися неподаною і повертається позивачці.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху, невідкладно надіслати позивачці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: Н.В. Мирончук

28.09.20