ПОСТАНОВА

іменем України

16 грудня 2020 року м. Кропивницький

справа № 404/363/20

провадження № 22-ц/4809/1410/20

Кропивницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах Чельник О. І. (головуючий, суддя-доповідач), суддів Єгорової С.М., Черненка В.В.

за участю секретаря судового засідання Антошиної А.В.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач - Комунальне підприємство «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницького»,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницького» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2020 року у складі судді Панфілової А.В.,

В С Т А Н О В И В:

У січні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницького» (далі по тексту КП «ЖЕО №1 МРМК») про відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, а саме матеріальної шкоди у розмірі 29819,00 грн, моральної шкоди в розмірі 15000 грн, 3000 грн вартості експертного дослідження; 1430,00 грн вартості відновлювального ремонту пральної машини; 390 грн вартості відновлення килиму та 1681 грн судового збору.

В обґрунтування позову зазначав, що він є власником квартири у АДРЕСА_1 . 27 листопада 2019 року приблизно о 12:20 год. та надалі о 14:35 год., 22:30 год. в помешканні, в якому він проживає з сім`єю, зі стелі ванної кімнати, спальних кімнат та коридору почалась литися гаряча вода, тобто відбулась аварійна ситуація в тепломережі. Як згодом виявилось причиною залиття квартири став порив трубопроводу теплоносія, який проходить через горище будинку, в якому він проживає. З метою фіксування зазначених обставин звернувся до обслуговуючої будинок організації - КП «ЖЕО №1 МРМК». Листом від 09 грудня 2019 року №324 його було повідомлено, що заява з приводу складання акту по факту затоплення розглянута та згідно з наказом від 02.12.2019 №302 призначено комісію з подальшим виходом на місце з метою обстеження. 04 грудня 2019 року після візуального обстеження квартири, комісією у складі працівників відповідача, складено акт, яким встановлено, що у квартирі виникло залиття квартири, а саме в кімнаті, коридорі, кухні та ванні, на шпалерах жовті плями, в місцях залиття в ванній на стінах жовті плями, частково пошкоджено підлогу з ламінату біля входу до кухні набухання нижньої частини дверей до ванної кімнати. Саме вищезазначеною комісією встановлено, що залиття виникло із-за пориву трубопроводу теплоносія на горищі.

Вказував, що 21 вересня 2016 року між позивачем з одного боку та відповідачем з іншого боку укладено типовий договір №1199 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з пунктами 1, 2 якого його предметом є забезпечення відповідачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (далі - послуги) у житловому будинку (гуртожитку) АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором. Позивач зазначив, що з метою встановлення розміру шкоди 18 грудня 2019 року звернувся до судового експерта Петрова С.М., який 23 грудня 2019 року склав та надав висновок експертного дослідження (будівельно-технічного) №42/19, відповідно до якого експертом встановлено, що вказані в досліджені пошкодження опоряджувального покриття та конструктивних елементів приміщень квартири АДРЕСА_1 є порушенням ДСТУ-Н Б А.3.1-23:2013 «Настанови щодо проведення робіт з улаштування ізоляційних, оздоблювальних, захисних покриттів стін, підлог і покрівель будівель і споруд» і відноситься до тих дефектів, які могли утворитись в результаті їх залиття. Загальний розмір майнової шкоди станом на момент проведення дослідження складає 29 819,00 грн. з урахуванням ПДВ, яку просить стягнути з відповідача. Окрім майнової шкоди вказував про заподіяння моральної шкоди, оскільки наслідки залиття викликали сильний стрес, вимушеність докладати додаткових зусиль, пов`язаних зі зміною повсякденно усталених звичок під час проживання, у тому числі користування ванною кімнатою за її призначенням, кухнею для харчування та кімнатами для відпочинку, а тому просив стягнути 15000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Також вказував про пошкодження пральної машини, вартість відновлювального ремонту якої становив 1430 грн, та про необхідність відновлення килиму, вартість якого згідно з наданою квитанцією складає 390 грн, у зв`язку з чим ставив питання про відшкодування вказаних сум.

Рішенням Кіровського районного суду від 12.05.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з КП «ЖЕО №1 МРМК» на користь ОСОБА_1 29819,00 грн матеріальної шкоди, 2000 грн моральної шкоди, 3000 грн вартості експертного дослідження. Вирішено питання про судові витрати.

Рішення мотивовано тим, що саме внаслідок бездіяльності відповідача відбулось затоплення квартири позивача, а отже і, як наслідок, завдано майнової шкоди саме з його вини та є причинно-наслідковий зв`язок між затопленням та завданими збитками. Зазначення відповідача про безпідставне нарахування експертом розміру шкоди з ПДВ є безпідставним, оскільки питання відшкодування реальних збитків не ставиться. У судовому засіданні позивач підтвердив, що ним ремонт з моменту затоплення квартири проведений не був.

В апеляційній скарзі КП «ЖЕО №1 МРМК» просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Посилається на те, що КП «ЖЕО №1 МРМК» здійснювало обслуговування внутрішньобудинкових мереж опалення будинку належним чином, аварійні ситуації були ліквідовані невідкладно. До виникнення вищезазначеної аварійної ситуації визначити аварійний стан частини трубопроводу, на якій трапився порив, було неможливо, оскільки зовнішня частина при візуальному огляді знаходилася в задовільному стані, внутрішню частину із-за технічних особливостей конструкції системи опалення обстежити було неможливо. Зокрема, в апеляційній скарзі відповідач посилається на те, що судом не враховано зазначені суперечності, а саме незастосування коефіцієнту фізичного зносу у висновку експертного дослідження від 23.12.2019 №42/19, та не надано мотивованої оцінки у рішенні суду наведеним аргументам відповідача з даного приводу.

Ухвалою Кропивницького апеляційного суду від 02 листопада 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою КП «ЖЕО №1 МРМК», встановлено строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

16.11.20202 року від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу в порядку ст.350 ЦПК України, в якому він просить відмовити у задоволені апеляційної скарги у повному обсязі, оскільки вона є необґрунтованою. Вважає, що затоплення квартири та пошкодження майна відбулося саме за вини відповідача, а тому саме з відповідача підлягає стягненню сума коштів в рахунок відшкодування завданої шкоди.

У судове засідання апеляційного суду відповідач свого представника не направив. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Про час та місце слухання справи повідомлений належним чином.

Колегія суддів постановила ухвалу про розгляд справи без участі належним чином повідомленого відповідача на підставі ч.2 ст.372 ЦПК України.

У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_1 заперечував проти доводів апеляційної скарги, просив рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарг, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується письмовими доказами по справі, що ОСОБА_1 є співвласником квартири у АДРЕСА_1 , що підтверджуються копіями договору купівлі-продажу від 24.12.2014; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.12.2014 №31586142; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.12.2014 №1954; витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 22.12.2014 №39249101 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 22.12.2014 №31426595 (а.с.12-18).

27 листопада 2019 року приблизно о 12:20 год. та надалі о 14:35 год., 22:30 год. сталося залиття квартири позивача, що підтверджується актом від 04 грудня 2019 року, в якому вказано, що в квартирі виникло залиття, а саме в кімнаті, коридорі, кухні та ванній кімнаті, на шпалерах візуалізуються жовті плями, в місцях залиття в ванній кімнаті візуалізуються на стінах жовті плями, частково пошкоджено підлогу з ламінату біля входу до кухні, відбулося набухання нижньої частини дверей до ванної кімнати (а.с.7). При цьому, вищезазначеною комісією у складі майстрів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та юриста ОСОБА_4 встановлено, що залиття виникло із-за пориву трубопроводу теплоносія на горищі.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 вересня 2016 року між сторонами укладено договір №1199 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, згідно з пунктами 1,2 якого предметом договору є забезпечення відповідачем надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у житловому будинку у АДРЕСА_1 , а споживачем - забезпечення своєчасної оплати таких послуг за встановленим тарифом у строк та на умовах, що передбачені цим договором (а.с.8-11). Виконавець надає послуги відповідно до встановленого рішенням органу місцевого самоврядування тарифу, його структури, періодичності та строків надання послуг, копія якого додається до цього договору. Сторони також узгодили, що споживач має право на відшкодування збитків, заподіяних його майну та (або) приміщенню, шкоди, заподіяної його життю чи здоров`ю внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості, про що зазначено у підпункті 4 пункту 10 договору. Підпунктами 3, 8-10 пункту 13 договору визначено, що виконавець послуг зобов`язаний утримувати внутрішньобудинкові мережі в належному стані, здійснювати їх технічне обслуговування та ремонт, вживати своєчасних заходів до запобігання аварійним ситуаціям та їх ліквідації, усунення порушень щодо надання послуг в установлені законодавством строки; відшкодувати споживачеві збитки, завдані його майну та (або) приміщенню, шкоду, заподіяну життю чи здоров`ю споживача внаслідок ненадання послуг або надання послуг неналежної якості; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання житлових будинків (гуртожитків), квартир, приміщень; своєчасно проводити підготовку житлового будинку (гуртожитку) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період.

Задовольняючи позов частково суд першої інстанції виходив з того, що саме внаслідок бездіяльності відповідача відбулось затоплення квартири позивача, а отже, як наслідок, завдано майнової шкоди позивачеві саме з вини відповідача, та встановив, що між бездіяльністю відповідача та завданою майновою шкодою є причинно-наслідковий зв`язок.

Доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування експертом розміру шкоди з урахуванням ПДВ не приймаються судом до уваги, оскільки судом першої інстанції було встановлено, що питання відшкодування реальних збитків позивачем не ставиться, позивач підтвердив, що ремонт у квартирі з моменту затоплення проведено ним не було. що виключає можливість стягнення розміру матеріальної шкоди без урахування ПДВ.

Відповідно до частин першої та другої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна (частина перша та друга статті 23 ЦК України).

Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року №76, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 25 серпня 2005 року № 927/11207 (далі по тексту Правила) передбачено, що у разі залиття квартири складається відповідний акт (пункт 2.3.6 Правил). В додатку №4 до Правил зазначено, що факт залиття квартири та його наслідки фіксується актом комісійного обстеження квартири за участю представників організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди є виконавцем послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, представників організації (підприємства), яка згідно з укладеною угодою обслуговує внутрішньо-будинкові системи опалення та водопостачання, представника власника будинку, будинкового комітету та затверджується начальником організації (підприємства), яка відповідно до укладеної угоди надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Присутність зацікавлених осіб від потерпілої сторони та з боку винної є обов`язковою.

Отже факт залиття квартири та причинно-наслідковий зв`язок між бездіяльністю відповідача та матеріальною шкодою судом першої інстанції встановлено.

Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів», яким регулюються правовідносини між сторонами, передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону.

Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону про захист прав споживачів термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні - будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб.

За змістом частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 01.09.2020 року по справі №216/3521/16-ц відступила від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного раніше у постановах Верховного Суду України від 11 травня 2016 року в справі N 761/31065/14-ц (провадження N 6-37цс16), від 01 червня 2016 року в справі N 761/13926/15-ц (провадження N 6-2558цс15), від 28 вересня 2016 року в справі N 180/1179/15-ц (провадження N 6-1699цс16), від 13 березня 2017 року в справі N 761/14537/15-ц (провадження N 6-2128цс16) та зазначила таке.

Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства.

Статті 4 та 22 Закону про захист прав споживачів у чинній редакції прямо передбачають право споживача на відшкодування моральної шкоди у правовідносинах між споживачами та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг.

Так, вирішуючи спір щодо відшкодування моральної шкоди за порушення споживчого договору, зокрема у справі про порушення банком зобов`язання з повернення вкладу, суди мають враховувати, що моральна шкода за порушення цивільно-правового договору як спосіб захисту суб`єктивного цивільного права може бути компенсована і в тому разі, якщо це прямо не передбачено законом або тим чи іншим договором, і підлягає стягненню на підставі статей 16 та 23 ЦК України і статей 4 та 22 Закону про захист прав споживачів навіть у тих випадках, коли умовами договору право на компенсацію моральної шкоди не передбачено.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції посилався на ст.ст.1166, 1167 ЦК України, які передбачають відшкодування шкоди у недоговірних зобов`язаннях, не звернувши уваги на те, що між сторонами 21.09.2019 укладено договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Проте, застосування норм права, які дані правовідносини не регулюють, в цілому на висновок суду про достатність підстав для задоволення вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди зазначене не вплинуло.

Доводи апеляційної скарги КП «ЖЕО №1 МРМК» необґрунтовані та зводяться до переоцінки доказів по справі і незгоди з висновками суду по їх оцінці.

Згідно з ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Враховуючи всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про обґрунтованість постановленого по даній справі судового рішення та відсутність підстав для його скасування з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація №1» Міської ради міста Кропивницького» залишити без задоволення, а рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 травня 2020 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду у випадках, передбачених ст.389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 24 грудня 2020 року.

Головуючий суддя О.І. Чельник

Судді С.М. Єгорова

В.В. Черненко