ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Херсон

номер справи: 766/4439/20

номер провадження: 22-ц/819/1723/20

Херсонський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Головуючого (суддя-доповідач)Пузанової Л.В.,
суддів:Воронцової Л.П.,
Склярської І.В.,
секретарГеленко А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області у складі судді Кузьміної О.І. від 12 жовтня 2020 року в справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про захист прав споживачів,

встановив:

У березні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про захист прав споживачів, в якому просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 921 500 грн за укладеним 24.06.2015 року між сторонами договором добровільного страхування наземного транспорту внаслідок настання 12 серпня 2015 року страхового випадку.

Ухвалою від 12 жовтня 2020 року суд закрив провадження у справі на підставі пункту третього частини першої статті 255 ЦПК України (набрало законної сили рішення, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав).

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , просить ухвалу суду скасувати, зазначаючи, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права та без врахування підстави поданого ним позову, якою є інші умови договору страхування щодо порядку виплат та розміру страхового відшкодування.

У письмовому відзиві на апеляційну скаргу Акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» доводи скарги не визнало, ухвалу суду просить залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених статтею 367 ЦПК України, апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ зробив висновок про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Закриваючи провадження у справі, суд першої інстанції виходив з того, що є таке, що набрало законної сили рішення у справі у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, оскільки позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» випливають із умов укладеного ними договору добровільного страхування наземного транспорту та були предметом судового розгляду у справі №663/253/17, за наслідком якого 23.11.2018 року судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Закриття провадження у справі у цьому разі можливе за умови, що рішення, яке набрало законної сили, є тотожним позову, який розглядається, тобто збігаються сторони, предмет і підстави позовів.

Відповідно до наведеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю збігаються за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.

Визначаючи підстави позову як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав, ґрунтується на правових наслідках дії законної сили судового рішення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553/99 «Совтрансавто-Холдинг» проти України», а також рішенням Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342/95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судом практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Вирішуючи спір, суд першої інстанцій не звернув уваги на те, що ОСОБА_1 звернувся до суду з цим позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення страхового відшкодування у розмірі 921 500 гривень на підставі умов укладеного ними 24.06.2015 року договору добровільного страхування наземного транспорту, посилаючись на безпідставну відмову останнього здійснити страхове відшкодування двома частинами, а саме: першу частину у розмірі 30% страхового відшкодування виплатити протягом 15 робочих днів з моменту затвердження страхового акту та другу частину в розмірі 70% страхового відшкодування- протягом двох місяців з моменту виплати першої частини страхового відшкодування, за страховим випадком, який настав 12.08.2015 року за участю застрахованого транспортного засобу, як це передбачено умовами договору та Правилами добровільного страхування наземного транспорту, а у справі № 663/253/17 позивач, посилаючись на наведені вище обставини, просив стягнути із страховика першу частину страхового відшкодування в розмірі 30%, що з урахуванням франшизи складає 223 100 гривень.

Підстави позову у цих справах є ідентичними, оскільки спір між сторонами виник з аналогічних підстав, а саме: із невизнання відповідачем події, що сталася 12.08.2015 року за участю застрахованого транспортного засобу, страховим випадком та відмови у зв`язку з цим у виплаті страхового відшкодування, однак предмети позову різні: виплата першої частини страхового відшкодування у розмірі 30% та виплата страхового відшкодування у повному обсязі, тому висновки суду про наявність підстав для закриття провадження у справі є помилковими.

Разом з тим, повторно заявивши до стягнення із Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» першої частини страхового відшкодування у розмірі 30%, позивач порушив принцип неможливості повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, адже рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 23.11.2018 року, яке набрало законної сили 04.03.2019 року, ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні наведеної вимоги за безпідставністю.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Країна» про стягнення першої частини страхового відшкодування в розмірі 30 % страхового відшкодування постановлена з додержанням норм процесуального права і підстави для її скасування у цій частині позову як повторно заявленого відсутні.

При цьому колегія суддів доводи апеляційної скарги щодо порядку та умов розрахунку і виплати страхового відшкодування відповідно до умов договору та відповідно до Правил добровільного страхування наземного транспорту, що на думку скаржника свідчить про різні підстави позову у кожній із наведених вище цивільних справ, до уваги не приймає, оскільки, як зазначалося вище, підстави позову- це на підставі яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.

У спорах, що виникли із договору страхування такими фактами (обставинами) є настання події (страхового випадку), сплата страхувальником страхових платежів і виконання інших умов договору та виконання страховиком обов`язку виплатити страхувальникові, або іншій особі, визначеній в договорі, грошової суми (страхової виплати) чи наявність підстав для відмови від здійснення страхової виплати.

У правовідносинах, що виникли між сторонами, спірним є питання щодо настання страхового випадку, наявності у позивача права на отримання страхового відшкодування та наявності підстав для відмови у виплаті страхового відшкодування, а не щодо порядку та умов розрахунку і виплати страхового відшкодування, як про це зазначає представник позивача.

Порядок здійснення страхової виплати не має правового значення для вирішення порушеного ОСОБА_1 з метою захисту прав страхувальника питання.

В решта частині висновок суду щодо тотожності позову є помилковим, тому ця ж ухвала суду у наведеній частині підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду, як це передбачено пунктом 4 частини першої статті 379 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 367, 374, 379 ЦПК України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , від імені якого діє ОСОБА_2 , частково задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12 жовтня 2020 року в частині закриття провадження у справі щодо позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» про стягнення першої частини страхового відшкодування в розмірі 30% страхового відшкодування залишити без змін.

В решта частині цю ж ухвалу суду скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий Л.В. Пузанова

Судді: Л.П. Воронцова

І.В. Склярська

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року

Суддя Л.В. Пузанова