Справа № 234/5235/16-ц
Провадження № 8/234/2/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 грудня 2020 року Краматорський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Лутай А.М.

при секретарі судового засідання Зеленкової С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами, -

ВСТАНОВИВ:

30 березня 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до Комунальної медичної установи "Міська лікарня № 2" (далі КМУ "Міська лікарня № 2", ОСОБА_2 про поновлення на роботі, стягнення матеріальної та моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації.

Зазначав, що з 04 серпня 2015 року працював на посаді завідувача урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2".

01 грудня 2015 року за його участю було проведено оперативне втручання пацієнту " ОСОБА_3 ", після якого у пацієнта виникли ускладнення стану здоров`я. Наказом по лікарні від 04.12.2015 року № 300-В було призначено службове розслідування, на час проведення якого його згідно наказу від 04.12.2015 року № 301-В було відсторонено від виконання посадових обов`язків. Службове розслідування щодо лікування " ОСОБА_3 ", з висновками якого він не згоден, було закінчено 23 лютого 2016 року. 25 лютого 2016 року головним лікарем Савинковим В.В. видано наказ № 90-В про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, який він вважає незаконним, оскільки в порушення ст.148 КЗпП України на час видання наказу 25 лютого 2016 року з моменту виявлення проступку 04 грудня 2015 року, не рахуючи часу його тимчасової непрацездатності з 05 грудня 2015 року по 22 січня 2016 року, пройшло більше одного місяця. Зазначений наказ він оскаржив до суду (справа № 2/234/2303/16).

03 березня 2016 року наказом по лікарні № 98-В за результатами службового розслідування щодо лікування пацієнта " ОСОБА_4 ", з яким він також не згоден, до нього застосовано ще одне дисциплінарне стягнення.

16 лютого 2016 року видано наказ № 87-В щодо проведення службового розслідування щодо лікування пацієнта " ОСОБА_5 ", оперативне втручання якому проводилось 01 грудня 2015 року. За результатами цього службового розслідування наказом по лікарні від 14.03.2016 року № 104-В його було звільнено за систематичне невиконання посадових обов`язків.

Посилаючись на те, що оперативне лікування пацієнта "Ф.О.В." проводилось 01 грудня 2015 року, тобто до застосування до нього дисциплінарного стягнення 03 березня 2016 року, і відповідно при звільненні враховуватися не може, що лікарем - урологом він працює 17 років, має науковий ступінь кандидата медичних наук, що його звільнення є незаконним, оскільки ніяких порушень трудової дисципліни він не допускав, просив:

- поновити його на посаді завідувача урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2";

- стягнути з КМУ "Міська лікарня № 2" на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 15 березня 2016 року та на відшкодування моральної шкоди 10 000,00 грн.

Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено, через доведеність факту систематичного невиконання позивачем трудових обов`язків, покладених на нього трудовим договором, що двічі призвело до накладення дисциплінарних стягнень у вигляді догани.

Рішенням апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року за апеляційною скаргою ОСОБА_1 рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року скасовано та частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_1 . Його поновлено на посаді завідувача урологічним відділенням КМУ "Міська лікарня № 2" з 15 березня 2016 року. Стягнуто з КМУ "Міська лікарня № 2" на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 34 748,00 грн. та на відшкодування моральної шкоди 200 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2017 року за касаційною скаргою КМУ «Міська лікарня №2» рішення апеляційного суду Донецької області від 25 серпня 2016 року скасовано, рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року залишено без змін.

Отже, 01 березня 2017 року рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року набрало законної сили.

20 липня 2017 року ОСОБА_1 звернувся до Краматорського міського суду Донецької області із заявою про перегляд рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року за нововиявленими обставинами.

Посилався на те, що в основу судового рішення, яким його звільнення було визнано законним, покладено наказ КМУ "Міська лікарня № 2" від 03.03.2016 року № 98-В, яким він повторно притягнутий до дисциплінарної відповідальності у виді догани за результатами службового розслідування за фактом лікування пацієнта ОСОБА_6 , та матеріали службового розслідування за фактом неналежного виконання професійних обов`язків при лікуванні хворого ОСОБА_7 . Так судом зазначено, що допущені ним у вересні - жовтні 2015 року порушення при лікуванні та обстеженні хворого ОСОБА_6 виявлені комісією при службовому розслідуванні 29.02.2016 року, що стало результатом видання наказу від 03.03.2016 року № 98-В про оголошення догани. Порушення y лікуванні хворого ОСОБА_7 , допущені ним у листопаді - грудні 2015 року, були виявлені комісією 29.02.2016 року, в результаті чого на підставі наказу від 14 березня 2016 року № 104-В він був звільнений з роботи на підставі п. 3 ч. 1 ст. 40 КЗпП України.

Такі висновки суду вважає хибними, оскільки вони зроблені без урахування висновку комісійної судово-медичної експертизи № 44, проведеної в період з 07.04.2016 року по 11.07.2016 року експертами Донецького обласного бюро СМЕ, щодо громадянина ОСОБА_7 та висновку комісійної судово-медичної експертизи № 40, проведеної в період з 04.04.2016 року по 08.07.2016 року експертами Донецького обласного бюро СМЕ, щодо громадянина ОСОБА_6 , згідно яких будь-яких порушень при лікуванні хворих ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , які б могли свідчити про невірне обрання тактики лікування ОСОБА_6 чи незадовільний результат оперативного лікування ОСОБА_7 , ним допущено не було. Тобто, висновки цих експертиз повністю спростовують обставини, які стали підставою для видання наказу про його звільнення.

Вважає, що висновки вказаних експертиз є нововиявленими обставинами, які повністю спростовують факти, покладені в основу судового рішення, вони існували на час розгляду справи, але не були відомі йому та суду, оскільки суд, будучі обізнаним про призначення вказаних експертиз в рамках кримінального провадження, навіть виносив ухвалу про зупинення провадження у цивільній справі до отримання висновку експертиз, але потім не дочекавшись їх, дійшов висновку про можливість ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову. Зазначені обставини вважає для справи істотними.

Зазначає, що про існування цих обставин дізнався після отримання 19.06.2017 року копій висновків судово-медичних експертиз, а тому вважає, що строк подання заяви про перегляд у зв`язку із нововиявленими обставинами ним не пропущено.

Просив скасувати рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19.07.2016 у зв`язку з нововиявленими обставинами та призначити справу до нового розгляду.

Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_8 в судове засідання в черговий раз не з`явилися, просили відкласти розгляд справи на іншу дату через запровадження карантину в Україні, що унеможливлює їх прибуття в судове засідання.

Представник відповідачів КМУ «Міська лікарня №2» та ОСОБА_2 ОСОБА_9 , а також представник третьої особи Первинної профспілкової організації КМУ «Міська лікарня №2» в судове засідання не з`явилися, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, в якій просили відмовити ОСОБА_1 у задоволенні його вимог про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами через їх безпідставність, а також через порушення позивачем строку звернення до суду із заявою про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників процесу, оскільки у відповідності до ч.2 ст.128 та ч.2 ст.429 ЦПК України, їх явка є необов`язковою.

Щодо неодноразових заяв позивача та його представника про відкладення розгляду справи через запровадження карантину в Україні, суд вважає необхідним зазначити таке.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 у справі «Смірнов проти України», згідно з положеннями частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмет спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням п.1 ст.6 даної Конвенції.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, зокрема «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» від 07 липня 1989 року, виходить з того, що у випадках коли поведінка учасників судового засідання свідчить про умисний характер їх дій направлений на невиправдане затягування процесу чи зловживання своїм процесуальним правом, суд має реагувати на вказані випадки законними засобами, аби не було зневільовано ключовий принцип - верховенство права, в тому числі проводити судове засідання у відсутність особи, якщо таке затягування може нашкодити справі чи іншим учасникам справи.

При цьому, суд зазначає, що Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначає що, сторона, яка задіяна в ході судового розгляду зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватись належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Керуючись практикою Європейського суду з прав людини, суду необхідно виходити з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава учасниця цієї Конвенції в праві встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких-не допустити в судовому процесі безладний рух. З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 року.

Суд враховує, що Постановами Кабінету Міністрів України № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 11 березня 2020 року, № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, та етапів послаблення протиепідемічних заходів» від 20 травня 2020 року та № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» від 22 липня 2020 року на всій території України установлено карантин з 12 березня по 31 грудня 2020 року.

В той же час суд звертає увагу на те, що за положеннями статті 129 Конституції України, статті 2 ЦПК України одним із завдань судочинства є своєчасний розгляд справи, що відповідає положенням статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно з якою кожен має право на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом.

Наразі спрогнозувати календарну дату закінчення дії карантину на території України об`єктивно неможливо.

Зокрема, з метою дотримання вказаного принципу ст. 212 ЦПК України доповнено ч. 4 наступного змісту: під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), учасники справи можуть брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Підтвердження особи учасника справи здійснюється із застосуванням електронного підпису, а якщо особа не має такого підпису, то у порядку, визначеному Законом України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" або Державною судовою адміністрацією України.

Крім того, ЦПК України передбачає також участь учасника справи у судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні суду, визначеному судом (ч. 6 ст. 212 ЦПК України).

Суд наголошує, що відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною передумовою для якого є не відсутність у судовому засіданні представників сторін учасників справи, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні (стаття 223 ЦПК України).

За таких обставин, беручи до уваги неявку в судове засідання позивача та його представника, належне їх повідомлення про дату, час і місце судового засідання, неодноразовість заявлення позивачем та його представником клопотань про відкладення розгляду даної справи, не вказавши причину відкладення та у зв`язку із запровадженням карантину, а також те, що причини заявлення даного клопотання про відкладення розгляду визнано судом не поважними, оскільки учасники справи не позбавлені можливості приймати участь у судових засіданнях дистанційно, крім того, позивачем по справі не надано суду відомостей, які б свідчили, що він є безпосередньо хворим чи перебуває у самоізоляції із законодавчо встановлених підстав тощо, а тому суд вважає можливим розглянути справу у відсутності позивача ОСОБА_1 та його представника ОСОБА_8 .

Дослідивши матеріали справи суд дійшов таких висновків.

Відповідно до частини 3 ст. 3 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року) провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до ст. 423 ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII, яка діє з 15.12.2017 року і на час розгляду заяви судом) рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами, зокрема, є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 частина 2).

Така ж норма існувала і в ст. 361 ЦПК України (в редакції яка діяла до 15.12.2017 року, тобто на час звернення ОСОБА_1 у червні 2017 року з заявою до суду), зокрема, рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв`язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв`язку з нововиявленими обставинами є, зокрема, істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи (п. 1 частина 2).

Відповідно до частини 1 ст. 362 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року, тобто на час звернення ОСОБА_1 у червні 2017 року з заявою до суду) заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою для перегляду.

При цьому заява про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили. У разі якщо така заява подана до суду після закінчення цього строку, суд відмовляє у відкритті провадження за нововиявленими обставинами, незалежно від поважності причини пропуску цього строку.

Відповідно до п. 1 частини 2 ст. 362 ЦПК України (в редакції, яка діяла до 15.12.2017 року) строк для подання заяви про перегляд у зв`язку з нововиявленими обставинами обчислюється, зокрема, у випадках, встановлених пунктом 1 частини другої статті 361 цього Кодексу, - з дня встановлення обставин, що мають істотне значення для справи.

У заяві ОСОБА_1 посилається на те, що висновки експертиз йому вдалося отримати лише 19 червня 2017 року на запит адвоката, на підтвердження чого додає до заяви копію запиту адвоката Басан Ю.П. від 02.06.2017 року та відповідь Прокуратури Донецької області на цей запит від 12.06.2017 року № 04/2/5-785-16, до якої додано 4 висновки судово-медичних експертиз.

Відомості щодо дати отримання цієї відповіді Прокуратури Донецької області заявником ОСОБА_1 в матеріалах справи відсутні.

Заява про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 подана до Краматорського міського суду Донецької області 20 липня 2017 року (а.с. 61 - 64 т. 2), що підтверджується журналом реєстрації вхідної кореспонденції за 20.07.2020 рік (вх.№ 22536).

Згідно п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 4 "Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв`язку з нововиявленими обставинами" визначений абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК місячний строк для подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами, є процесуальним і може бути поновлений за загальними правилами, встановленими статтею 73 ЦПК.

При цьому строк обчислюється з дня встановлення обставин, які є підставою для перегляду судового рішення. Відповідно до частини другої статті 362 ЦПК днем відкриття нововиявлених обставин, передбачених пунктом 1 частини другої статті 361 ЦПК, є день, коли заявник дізнався або повинен був дізнатися про наявність вказаних обставин.

Якщо заяву подано після закінчення визначеного абзацом 1 частини першої статті 362 ЦПК України строку і відсутнє клопотання про його поновлення або в поновленні пропущеного строку для подання заяви буде відмовлено, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, яка може бути оскаржена.

Клопотання про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами і заява про перегляд такого судового рішення (у разі поновлення пропущеного строку) розглядаються у різних судових засіданнях, оскільки при їх розгляді доведенню й дослідженню підлягають різні обставини, крім того, докази на їх підтвердження є різними.

Навіть, враховуючи те, що заявнику згідно його посилань у заяві про перегляд судового рішення про нововиявлені обставини стало відомо 19 червня 2017 року, а до суду він звернувся 20 липня 2017 року, тобто відповідно до частини 2 ст. 70 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) поза межами місячного строку.

Відповідно до частини 2 ст. 70 ЦПК України (в редакції до 15.12.2017 року) строк, обчислюваний місяцями, закінчується у відповідне число останнього місяця строку.

19 липня 2017 року був робочим днем - середою.

Враховуючи зазначене, суд вважає необхідним заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення суду за нововиявленими обставинами залишити без розгляду, у зв`язку з пропущенням позивачем строку подання такої заяви до суду і відсутністю клопотання про його поновлення.

При цьому, суд не приймає до уваги при ухваленні рішення по справі копію заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами (а.с.2, Т.3), на якій міститься штамп Краматорського міського суду із датою «19.07.2017р.», оскільки вказана копія належним чином не завірена позивачем та на штампі відсутній вхідний номер. Сам ОСОБА_1 в суд не з`явився та не пояснив походження вказаної копії заяви.

Керуючись ст.ст.258-260 ЦПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Краматорського міського суду Донецької області від 19 липня 2016 року за нововиявленими обставинами, по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Комунальної медичної установи «Міська лікарня №2», ОСОБА_2 , третя особа Первинна профспілкова організація КМУ «Міська лікарня №2», про поновлення на роботі, стягнення матеріальної і моральної шкоди, захист честі, гідності та ділової репутації залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана до Донецького апеляційного суду протягом 15 днів з дня складення повного судового рішення.

Вступна і резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені 18.12.2020.

Головуючий суддя А.М.Лутай