Провадження № 2-др/161/54/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Луцьк

Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі :

головуючого судді Філюк Т.М.

за участі секретаря судового засідання Денисюка І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою від 11 грудня 2020 року провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі закрито у зв`язку з укладенням сторонами мирової угоди.

15 грудня 2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі.

Заяву обґрунтовує тим, що під час затвердження мирової угоди не вирішено питання про судові витрати, понесені ним при розгляді справи та складаються із: судового збору у розмірі 1050 грн, витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи в сумі 3268,80 грн та експертної оцінки Ѕ частини спірного житлового будинку в сумі 1200 грн.

З урахуванням наведеного, просить стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати, які становлять 5518 грн.80 коп.

Частиною ч. 4 ст. 270 ЦПК України визначено, що в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін, на підставі наданих сторонами доказів у справі.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення або/чи не вирішено питання про судові витрати.

Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Відповідно до ч.4 ст.142 ЦПК України, якщо сторони під час укладення мирової угоди не передбачили порядку розподілу судових витрат, кожна сторона у справі несе половину судових витрат.

Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Відповідно до ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні з даним позовом до суду згідно квитанції № ПН172 від 05 серпня 2020 року сплачено 1050 гривень (а.с. 1).

Відповідно до вказаного, позивачу з державного бюджету слід повернути 525 грн. судового збору (1050 грн. х 0,5).

Відповідно до п.5 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року № 787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів, пені, платежів та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, а при поверненні судового збору (крім помилково зарахованого) - за ухвалою суду, яка набрала законної сили. Ухвала суду подається платником до органу Казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету (у разі знаходження оригіналу документа на переказ, який підтверджує зарахування судового збору до бюджету, в матеріалах судової справи та зазначення про це в ухвалі суду).

Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне вказати в резолютивній частині ухвали відомості щодо знаходження оригіналу квитанції № ПН172 від 05 серпня 2020 року в матеріалах цивільної справи № 161/12362/20

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду (ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Як вбачається рахунку № 513/20 від 22.07.2020 року та акту прийому передачі робіт щодо проведення незалежної оцінки майна від 22 липня 2020 року, позивачем ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_3 1200 гривень за проведення оцінки майна: а саме, Ѕ житлового будинку загальною площею 84 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з копій кваліфікаційного свідоцтва оцінювача від 19.05.2012 року МФ №8376 - ОСОБА_3 має достатній фаховий рівень підготовки оцінювача за програмою базової підготовки за напрямом оцінки майна: "Оцінка об`єктів у матеріальній формі» і спеціалізацією в межах напрямку: "Оцінка нерухомих речей ( нерухомого майна, нерухомості), у тому числі земельних ділянок та майнових прав на них.". (а.с. 21).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності.

За статтею 4 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні" професійна оціночна діяльність (далі - оціночна діяльність) - діяльність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, визнаних такими відповідно до положень цього Закону, яка полягає в організаційному, методичному та практичному забезпеченні проведення оцінки майна, розгляді та підготовці висновків щодо вартості майна.

Стаття 12 згаданого Закону визначає, що оцінювач оформлює за результатами своєї роботи Звіт про оцінку майна або акт оцінки майна.

Згідно рахунку № 513/20 від 22.07.2020 року та акту прийому передачі робіт щодо проведення незалежної оцінки майна від 22 липня 2020 року, позивачем ОСОБА_1 сплачено ФОП ОСОБА_3 1200 гривень за проведення оцінки майна: а саме, Ѕ житлового будинку загальною площею 84 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Отже, суд дійшов висновку, що з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути витрати за проведення оцінки майна: а саме, Ѕ житлового будинку загальною площею 84 м.кв., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 в розмірі 600 гривень.

Крім того, суд встановив, що позивачем згідно квитанції від 15.09.2020 року ( номер платежу ( НОМЕР_1 ) було сплачено за судову будівельно-технічну експертизу 3268,80 гривень. Отже, на підставі ч.4 ст.142 ЦПК з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 належить стягнути 1634,4 гривень витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

З урахуванням вищевикладеного, заява позивача про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі підлягає до часткового задоволення.

На підставі викладеного, та керуючись ст.270, 137, 141 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділ частки в натурі задовольнити частково.

Повернути ОСОБА_1 з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при звернені з позовом до суду згідно з квитанцією № ПН172 від 05 серпня 2020 року, що становить 525 гривень.

Оригінал квитанції № ПН172 від 05 серпня 2020 року знаходиться в матеріалах цивільної справи №161/12362/20, провадження №2/161/3163/20.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 600 (шістсот) гривень судових витрат за проведення оцінку майна та 1634 ( одна тисяча шістсот тридцять чотири) гривень 40 копійок витрат на проведення судової будівельно-технічної експертизи.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення, в разі проголошення вступної та резолютивної частини ухвали або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Дата складення повного тексту ухвали 28 грудня 2020 року.

Суддя

Луцького міськрайонного суду Т.М.Філюк