Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, третя особа - ОСОБА_1 , про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності та витребування майна на користь ОСОБА_2 , -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває справа за позовом ОСОБА_2 до відповідачів ОСОБА_3 , державного реєстратора Департаменту про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності майна, а саме: адміністративно-побутового та торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 та земельну ділянку, площею 0,2518 га за цією адресою; та скасувати з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та інших державних реєстрів записи про право власності ОСОБА_4 ,С на вказані об`єкти нерухомого майна . В обгрунтування вимог посилається на те, що 06.08.2014 р. між ОСОБА_3 та ним укладено договір позики грошових коштів в сумі 822 016,00 грн. 06.08.2014 р. між ним та ОСОБА_3 укладено Іпотечний договір відносно адміністративно-побутового та торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0,2518 га за цією ж адресою. Рішенням державного реєстратора від 22.09.2017 р. право власності зареєстроване на ім`я ОСОБА_3 . Він вважає, що ОСОБА_3 не мав законних підстав з заявою про реєстрацію права власності, у зв`язку з чим звернувся до суду з відповідним позовом.

Ухвалою суду від 13.02.2020 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 20.07.2020 року задоволено частково заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову по справі. Накладено обтяження у вигляді арешту щодо відчуження адміністративно-побутового та торгівельного комплексу за адресою: АДРЕСА_1 , який складається зі складу літ. З-1, загальною площею 70,3 кв.м., адміністративної будівлі літ. Я-1, загальною площею 49,2 кв.м., сторожки літ. А-1 загальною площею 12,5 кв.м.,; адміністративно- виробничо-побутової будівлі літ.Я-1 загальною площею 67,4 кв.м., вбиральні літ.Б-1, споруд №1,2,1, реєстраційний номер об`єкту 1 - до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Накладено обтяження у вигляді арешту на земельну ділянку площею 0,2518 га, кадастровий номер :16:003:0016, цільовим призначенням для обслуговування вказаного адміністративно-побутового та торгівельного комплексу, реєстраційний номер нерухомого майна 1 за адресою: АДРЕСА_1 до набрання судовим рішенням по справі законної сили. Заборонено органам та суб`єктам, які здійснюють повноваження у сфері державної реєстрації прав вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо відчуження вищевказаного нерухомого майна.

Ухвалою суду від 04.09.2020 року задоволено частково заяву ОСОБА_3 про зустрічне забезпечення. Зобов`язано ОСОБА_2 в якості зустрічного забезпечення у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , державного реєстратора Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради про визнання незаконним, протиправним та скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, права власності та витребування майна на користь ОСОБА_2 ,-, внести протягом десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення, на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області 50 000 (п`ятдесят тисяч) грн. 00 коп. та протягом вказаного строку надати суду документ, що підтверджує відповідне внесення коштів на депозитний рахунок суду.

Протокольною ухвалою суду від 15.09.2020 року залучено в якості третьої особи ОСОБА_1 .

29.10.2020 року представник заявника ОСОБА_1 - адвокат В.В. Киричук надав суду заяву про забезпечення позову, в якій він просить суд заборонити філії АТ «Миколаївобленерго» обмежувати або припиняти послуги з розподілу електроенергії на об`єкті за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки в цьому приміщенні постійно проживає ОСОБА_1 кизи разом з неповнолітніми дітьми та сплачує за послуги електропостачання. Відключення електропостачання унеможливить їх проживання в спірному приміщенні - отже невжиття заходів забезпечення позову утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Протоколом передачі справи раніше визначеному складі суду від 30.10.2020 р., заяву передано судді Гуденко О.А.

Згідно з ч. 3 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Метою забезпечення позову є вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій із боку відповідача з тим, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі задля попередження потенційних труднощів у подальшому виконанні такого рішення.

Забезпечення позову по суті - це обмеження суб`єктивних прав, свобод та інтересів відповідача або пов`язаних із ним інших осіб в інтересах забезпечення реалізації в майбутньому актів правосуддя і задоволених вимог позивача (заявника).

Відповідно до ч.1ст.150ЦПК України, передбачено, що позов забезпечується: 1)накладенням арешту на майно та (або)грошові кошти,що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб; 2)забороною вчиняти певні дії; 3)встановленням обов`язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії щодо предмета спору або здійснювати платежі,або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; 5)зупиненням продажу арештованого майна,якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6)зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа,який оскаржується боржником у судовому порядку; 7)передачею речі,яка є предметом спору,на зберігання іншим особам,які не мають інтересу в результаті вирішення спору; 8)зупиненням митного оформлення товарів чи предметів; 9)арештом морського судна,що здійснюється для забезпечення морської вимоги; 10) іншими заходами, необхідними для забезпечення ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав та інтересів, якщо такий захист або поновлення не забезпечуються заходами, зазначеними у пунктах 1-9 цієї частини.

Відповідно до ч. 3 ст. 150 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Ч. 1 ст.151 ЦПК України передбачено, що заява про забезпечення позову повинна містити, зокрема, предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності.

Відповідно до ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду), крім випадків, передбачених частиною п`ятою цієї статті.

Відповідно до абз. 1 ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" суд (суддя), розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

У своєму правовому висновку, сформульованому у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №183/5864/17-ц Верховний Суд, зазначив, що достатньо обґрунтованим для забезпечення позову є підтверджена доказами наявність фактичних обставин, з якими пов`язується застосування певного виду забезпечення позову. Про такі обставини може свідчити вчинення відповідачем дій, спрямованих на ухилення від виконання зобов`язання після пред`явлення вимоги чи подання позову до суду, наприклад, реалізація майна чи підготовчі дії до його реалізації. Саме лише посилання в заяві на потенційну можливість ухилення відповідача від виконання судового рішення без наведення відповідного обґрунтування не є достатньою підставою для задоволення відповідної заяви.

Враховуючи предмет даного позову, наведені докази та обґрунтування заявлених вимог у заяві щодо забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову у забезпечення позову. Адже відсутній прямий зв`язок між заходом забезпечення позову та предметом позовних вимог, а саме не вбачається, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Крім того, суд враховує, що вимоги про забезпечення позову заявлені третьою особою, отже взагалі не обгрунтовано, яким чином заявлені заходи впливатимуть на її права та обов`язки щодо сторін по справі.

Керуючись ст. ст. 149, 151, 153 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову відмовити.

Копію ухвали направити заявнику.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів.

СУДДЯ О. А. ГУДЕНКО