ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/9564/20 Справа № 203/220/20 Суддя у 1-й інстанції - Католікян М. О. Суддя у 2-й інстанції - Каратаєва Л. О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого Каратаєвої Л.О.

суддів Ткаченко І.Ю., Деркач Н.М.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні, без повідомлення учасників справи, в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою приватного підприємства Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів ТЕХНОПРОГРЕС на заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року по справі за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні, -

В С Т А Н О В И Л А:

17 січня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні. Просив, з урахуванням уточнень, стягнути з відповідача заборгованості по заробітній платі в сумі 28281,95 грн., компенсації за затримку розрахунку при звільненні станом на день ухвалення судом рішення, а також відшкодування судових витрат (а.с. 1-5, 75, 76, 104-106).

Заочним рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 липня 2020 року позов ОСОБА_1 до ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні задоволено. Стягнуто з ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 28281,35 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 17031,67 грн. (з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів), компенсацію судових витрат у сумі 10740,80 грн., разом 56053,82 грн. (а.с.115-116).

Ухвалою Кіровського районного суду від 17 вересня 2020 року заяву ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕСС» про перегляд заочного рішення Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 липня 2020 року у цивільній справі № 203/220/20 за позовом ОСОБА_1 до ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕСС» про стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні залишено без задоволення (а.с.164-165).

Не погодившись з рішенням суду, ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕСС» звернулося до суду з апеляційною скаргою, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просило рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, відповідно до якого: стягнути з ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 22654,29 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 16051,43 грн. (з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів), компенсацію судових витрат у сумі 840,80 грн., разом 39546,52 грн. В стягненні з ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» на користь ОСОБА_1 витрат на правову допомогу у розмірі 9900 грн. відмовити у повному обсязі (а.с.167-176).

В порядку ст. 360 ЦПК України від ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому просив, стягнути з ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі в сумі 24781,35 грн., середню заробітну плату за час затримки розрахунку по день ухвалення судового рішення, компенсацію судових витрат у сумі 840,80 грн., а також заявив клопотання про витребування доказів від свого представника.

Згідно з п.1 ч.1 ст.274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи.

Відповідно до ч.1 ст.368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями встановленими цією главою.

Розглянувши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити частково апеляційну скаргу.

Судом встановлено, що позивач від 06.11.1998 по 08.01.2020 працював у відповідача на посаді начальника відділу постачання (а.с. 10).

При звільненні відповідач не сплатив позивачеві заборгованість по заробітній платі, сума якої станом на 27.04.2020 становить 28654,29 грн. (з урахуванням часткового погашення) (а.с. 52-58, 92-99).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що під час звільнення позивач не отримав усі належні йому кошти, що є безумовною підставою для задоволення позову в частині стягнення заборгованості. При цьому, зважаючи на принцип диспозитивності, закріплений у ст.13 ЦПК, позов підлягає задоволенню в сумі 28281,35 грн. тобто у межах, визначених позивачем. Зважаючи на те, що під час звільнення з позивачем не було проведено остаточного розрахунку, суд доходить висновку про те, що за час затримки розрахунку за період від 08.01.2020 по 16.07.2020 з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середня заробітна плата в сумі 17031,67 грн.

Колегія суддів не може погодитися з висновками суду першої інстанції в частині стягнення заборгованості по заробітній платі та в частині розміру стягнення середнього заробітку на користь ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України.

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов`язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст.116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року № 4-рп/2012 у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень ст. 233 Кодексу законів про працю України у взаємозв`язку з положеннями ст. 117, 237-1 цього Кодексу роз`яснив, що за ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої ст.117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Дійшовши правильного висновку про наявність правових підстав для стягнення з ПП «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» на користь ОСОБА_1 заборгованості по заробітній платі, суд першої інстанції не звернув увагу на те, що відповідачем виплачена сума заборгованості в розмірі 8000 грн., що підтверджується платіжними дорученнями від 19.05.2020 №2933, від 24.06.2020 №2992, від 14.07.2020 №3013, відомостями зарахувань на карткові рахунки працівника за 19.05.2020, 24.06.2020 та 14.07.2020 року.

Таким чином, станом на момент ухвалення рішення судом першої інстанції, заборгованість відповідача перед позивачем по заробітній платі склала 22654,29 грн., що не заперечується позивачем.

З урахуванням викладеного сума заборгованості, що стягнута судом першої інстанції підлягає зменшенню з 28281,35 грн. до 22654,29 грн.

Щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, суд першої інстанції неправильно розрахував суму, яка підлягає стягненню.

Так, згідно п. 5 Порядку обчислення середньої заробітної плати нарахування виплат у випадку збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної заробітної плати.

Механізм здійснення відповідного розрахунку визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100 (далі Порядок).

Середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 складає 122,53 грн. (а.с.91).

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. З огляду на те, що Позивач був звільнений 08.01.2020, то затримка починається з наступного дня, тобто з 09.01.2020. Проте, суд першої інстанції здійснив розрахунок робочих днів з 08.01.2020. Крім того, судом невірно розраховано кількість робочих днів при обчисленні середньої плати за час затримки розрахунку при звільненні.

З дня звільнення до дня фактичного розрахунку, час затримки з виплати заробітної плати становив 131 робочих днів, а не як помилково зазначив суд першої інстанції 139 днів.

Таким чином, середній заробіток за час затримки складає 16051,43 грн. (122,53 грн. *131 робочих днів).

Отже, з відповідача на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку у розмірі 16051,43 грн.

Вказаний розрахунок проведено відповідачем у відповідності до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року та не заперечується позивачем у відзиві на апеляційну скаргу.

Щодо стягнення судових витрат на правову допомогу.

На підтвердження понесених судових витрат були додані: Договір про надання (правничої) правової допомоги від 10 грудня 2019 року (а.с.79), свідоцтво про право на зайняття адвокатської діяльністю (а.с.46), Акт приймання послуг щодо надання правничої допомоги від 30.04.2020 (а.с.82), розрахунок щодо наданих послуг, (а.с.77), вартість яких склала 6000 грн., розрахунок щодо наданих послуг №2, (а.с.108), вартість яких склала 3900 грн., квитанції про оплату судового збору за подання позову на суму 840,80 грн.

Оскільки позивач, згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, довів надання йому адвокатом Курячим А.М. правових послуг у суді першої інстанції, (а.с.86), за які було сплачено 9900 грн., колегія суддів не вважає за потрібне зменшувати розмір стягнення цих витрат.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність ордера представника позивача, колегія суддів відхиляє, оскільки позивачем надано достатньо доказів на представлення повноважень адвоката.

У зв`язку з викладеним рішення суду першої інстанції підлягає зміні, в частині стягнутого розміру суми заборгованості по заробітній платі - зменшити її з 28281,35 грн. до 22654,29 грн., а також підлягає зменшенню стягнутий середній заробіток - з 17031,67 грн. до 16051,43 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст. 367, 368, 374, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу приватного підприємства Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів ТЕХНОПРОГРЕС - задовольнити частково.

Заочне рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2020 року - змінити в частині стягнення з приватного підприємства «Дніпропетровський завод спецінструмента калібрів «ТЕХНОПРОГРЕС» на користь ОСОБА_1 заборгованість по заробітній платі з 28281,35 грн. до 22654,29 грн., середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільненні зменшити з 17031,67 грн. до 16051,43 грн. (з утриманням з цієї суми обов`язкових платежів і зборів).

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Повне рішення суду складено 29 грудня 2020 року.

Судді: