єдиний унікальний номер справи 531/339/19
номер провадження 2/531/6/20
27 жовтня 2020 року м. Карлівка
Карлівський районний суд Полтавської області в складі:
головуючого судді Попова М.С.,
за участю секретаря Клименко Т.М.,
представника позивача Жолонко О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Карлівка цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків,
Представник позивача в суді підтримав позов, просив суд його задовольнити і стягнути з відповідача суму боргу та судові витрати. Проти заочного розгляду справи не заперечував.
Відповідач до суду не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялося у встановленому законом порядку. Від її представника надійшла заява про відкладення розгляду справи, посилаючись на постанову КМУ від 11.03.2020 №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19.
Справа перебуває у провадженні суду з 22.02.2019. Чергову заяву про відкладення судового засідання, суд вважає, навмисним затягуванням розгляду справи, адже на сьогодні Карлівський район перебуває у помаранчевій зоні карантину, суд працює у штатному режимі. Відповідачка чи її представник мали право та можливість подати клопотання про розгляд справи в режимі ВКЗ, без необхідності явки до суду з метою запобігання поширенню на території України гострої распіраторної хвороби COVID-19.
Враховуючи зазначене, суд не вважає за доцільне не відкладати розгляд даної справи, а тому у задоволенні заяви представника відповідача відмовляє, та за згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.ст. 280-281 ЦПК України.
У попередніх судових засіданнях, представник відповідача позов не визнавав. Пояснював, що за один день не можливо провести інвентаризацію такої кількості товару, тобто ставить під сумнів результати інвентаризації. Зазначав, що відсутні відомості про те, чи при прийнятті на роботу відповідача, їй передавалися якісь ТМЦ. Заперечував проти наявності інвентаризації від 30.01.2018. Про те, чи була присутня відповідачка в цей день, представнику не відомо. Також посилався на те, що документи є неналежними, оскільки не завірені належним чином, та не подані у встановлений строк, відповідачка не ознайомлена з наказом про прийняття на роботу, в акті №46 відсутній підпис ОСОБА_3 . На думку представника відповідача, інвентаризація не може свідчити про привласнення. Про те, що відповідачка працювала у позивача не заперечує. Інвентаризація 06.06.2019 проводилася за участі відповідачки.
Заслухавши пояснення представника позивача, взявши до уваги пояснення представника відповідача у попередніх судових засіданнях, дослідивши письмові докази окремо в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.
31.01.2018 відповідача було прийнято на роботу на посаду продавця продовольчих товарів магазину №22 на підставі Наказу (Розпорядження) №20-П від 30.01.2018, що виданий керівником ТОВ «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини» (а.с.13).
Між ТОВ «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини» та ОСОБА_1 , яка виконує роботу продавця продовольчих товарів, 30.01.2018 укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.14).
05.06.2018 директором ТОВ «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини» видано наказ №78 «Про проведення інвентаризації мережі «Домашній смак» ТОВ «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини», та визначено склад інвентаризаційної комісії (а.с.16).
06.06.2018 ОСОБА_1 було написано пояснюючу записку на ім`я директора ТОВ «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини», у якій зазначається про виявлену недостачу товарів та зобов`язується повністю сплатити заборгованість (а.с.60).
При прийнятті на роботу, відповідачкою було підписано розписку матеріально-відповідальної особи, згідно інвентаризаційного опису основних засобів орендованих та малоцінних швидкозношуваних предметів, з якої вбачається, що інвентаризацією 30.01.2018 було перевірено наявність об`єктів основних засобів орендованих та малоцінних швидкозношуваних предметів, що знаходяться на обліку станом на 31.01.2018 (а.с.122-125).
Частиною першою ст.81 ЦПК Україниобов`язок доказування і подання доказів покладено на сторону, яка повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Згідно із ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними і рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Правовідносини, які випливають із обставин, викладених у позовній заяві позивача, є трудовими та регулюються главою ІХ КЗпП України.
Відповідно до ч.1 ст.3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Згідно з ч.1 ст.9 ЦК України, положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають, зокрема, у сфері трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства.
У відповідності до ч.1 ст.130 Кодексу законів про працю України, - працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків.
Пунктом 5 частини 1 статті 134 КЗпП України визначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано недостачею, умисним знищенням або умисним зіпсуттям матеріалів, напівфабрикатів, виробів (продукції), в тому числі при їх виготовленні, а також інструментів, вимірювальних приладів, спеціального одягу та інших предметів, виданих підприємством, установою, організацією працівникові в користування.
Пунктом 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 29 грудня 1992 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» передбачено, що при розгляді справ про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору про взяття на себе матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або інших цілей (п.1 ст.134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст.135-1 КЗпП може бути укладений такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди.
Згідно зі статтею 135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками, які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей.
Відповідачка працює продавцем продовольчих товарів у магазині позивача, в її обов`язки входить продаж (відпуск) ввірених їй цінностей, тож вона належить до категорії працівників, з якими може бути укладений договір про взяття на себе матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих їй для зберігання або інших цілей, згідно положення ст.135-1 КЗпП та відповідно до визначеного Переліку посад і робіт, що заміщаються або виконуються працівниками, з якими підприємством, установою, організацією можуть укладатися письмові договори про повну матеріальну відповідальність за незабезпечення збереження цінностей, переданих їм для зберігання, обробки, продажу (відпуску), перевезення або застосування у процесі виробництва, що є Додатком №1 до постанови Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 28 грудня 1977 р. №447/24 (зі змінами та доповненнями, внесеними постановою Держкомпраці СРСР та Секретаріату ВЦРПС від 14 вересня 1981 року №259/16-59).
Згідно з ч.1 ст.135-3 КЗпП, - розмір заподіяної підприємству, установі, організації шкоди визначається за фактичними втратами, на підставі даних бухгалтерського обліку, виходячи з балансової вартості (собівартості) матеріальних цінностей за вирахуванням зносу згідно з установленими нормами.
За змістом ч.5 ст.130 КЗпП України, - працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково.
Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у сумі 1 921,00 грн.
Керуючись ст.ст.130, 133, 134, 135, 135-1, 135-1 КЗпП, ст.1166 ЦК України, ст.ст.3, 4, 5, 12, 13, 76-81, 141, 259, 263-265, 280-281ЦПК України, суд,
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім Докучаєвські чорноземи Карлівщини» до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди, заподіяної працівником при виконанні трудових обов`язків, задовольнити.
Відповідачу направити копію заочного рішення в порядку, передбаченому статтею 272 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Інші учасники справи, а також відповідач, у разі залишення заяви про оскарження заочного рішення без задоволення, мають право оскаржити рішення суду в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 27.10.2020.

Суддя