Номер справи 220/578/17
Номер провадження № 2/220/2/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року смт.Велика Новосілка Донецької області

Великоновосілківський районний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Яненко Г.М.

за участю секретаря Черняєвої С.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Велика Новосілка Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

25.04.2017 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача в порядку відшкодування матеріальної шкоди в зв`язку з вчиненням відносно неї кримінального правопорушення, з врахуванням збільшення позовних вимог в сумі 16903,31 грн. та моральну шкоду в розмірі 40000 грн.

Вимоги позивача мотивовано тим, що 02 січня 2014 року біля 20-00 години відповідач ОСОБА_2 , керуючи належним йому автомобілем марки «ВАЗ» моделі «21093», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , здійснював рух по вул. Леніна смт Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, порушивши правила дорожнього руху здійснив не неї наїзд, від чого вона отримала середньої тяжкості тілесні ушкодження. Після отриманих травм в період з 28.01.2014 року по 12.02.2014 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Великоновосілківської ЦРЛ з діагнозом «закритий перелом внутрішньої гомілки заднього краю правої великоберцової кістки; н/з правої малоберцової кістки; розрив дистального міжберцового синдемоза; підвивих стопи». 29.01.2014 року проведено операцію у Великоновосілківській ЦРЛ. За період лікування з 02.01.2014р. по 30.05.2014 рік сума витрат на лікування склала 12000грн. Дізнавшись, що прокуратура направляє справу до суду, відповідач 30.05.2014 року звернувся до неї з проханням підписати клопотання про примирення і обіцяв відшкодувати всі понесені нею витрати, а також пообіцяв відшкодовувати всі витрати за вже проведене лікування, а у випадку, якщо будуть ускладнення та нові операції зобов`язувався також їх оплатити разом з витратами на післяопераційну реабілітацію з чеками і без чеків. Пояснив, що поніс значні витрати пов`язані з його сімейними обставинами, а тому все відшкодувати на той час не міг, готовий виплатити лише 11000 грн. по чекам до 01.06.2014 рік, а витрати, понесені нею з 01.06.2014 року, поверне в повному обсязі згодом, в тому числі витрати на таксі до лікарні, масаж. Маючи надію, що слова відповідача були щирими, вона повірила, що відповідач допоможе з лікуванням і підписала клопотання про закриття провадження за примиренням сторін. 19.09.2014 року Великоновосілківським районним судом Донецької області винесено ухвалу про закриття провадження відносно ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, у зв`язку з примиренням потерпілої та обвинуваченим.

З 22.09.2014 року по 06.10.2014 року вона знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Великоновосілківської ЦРЛ з діагнозом «зросле після МОС трилодижечний перелом голені із наявністю металоконструкції». Проведанна операція з видалення металоконструкції. Виписана на амбулаторне лікування. У зв`язку із ускладненнями та погіршенням стану здоров`я вона була направлена для проведення операції в опікове відділення Донецького «ІНВХ» ім. В.К. Гусака» та стаціонарного лікування з діагнозом «трофічна посттравматична язва правої голені», де перебувала з 17.12.2014 року по 30.12.2014 рік. 18.12.2014 року проведена операція висічення язви правої голені, аутодермотрансплантація. 30.12.2014 року виписана на амбулаторне лікування за місцем проживання. Нестерпний біль та порушення ходи знову привели її до лікарняного ліжка в ортопедичне відділення № 1 РРЦ з 24.03.2015 по 20.04.2015 року та з 21.04.2015 року по 26.05.2015 рік вона знаходилась на лікуванні. 28.09.2015 року їй встановлено пожиттєву третю групу інвалідності. В період з 28.09.2016 року по 12.10.2016 року вона була госпіталізована до Великоновосілківської ЦРБ для проходження чергового курсу реабілітації. В період з 02.12.2016 р. по 19.12.2016 року перебувала на санаторному лікуванні в санаторії «Арктика» в м. Бердянськ, з 02 вересня по 22 вересня 2017 року оздоровлювалась в санаторії "Салют" м. Одеса, з 08 квітня по 28 квітня 2019 року проходила курс реабілітації в спеціалізованому Мирогородському санаторії "Слава".

Для проведення лікування у відділенні хірургії Великоновосілківської центральної районної лікарні, Донецькому опіковому відділенні «ІНВХ» ім. В.К. Гусака», ортопедичному відділенні № 1 РРЦ їй необхідні були медикаменти, лікарські засоби та матеріали медичного призначення, без яких проведення лікування було б неможливо і які були нею придбані за власний рахунок, розмір яких становить 16903,31 грн., які є збитками (шкодою) та, відповідно до ст. ст. 22, 1166 ЦК України, підлягають відшкодуванню відповідачем у повному обсязі.

Окрім фізичної та матеріальної шкоди, неправомірними діями відповідача їй також завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у її житті: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторного лікування, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності; побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Найбільш болісно вона переживала приниження з боку відповідача, коли перед кожною операцією та реабілітацією вимушена була просити в нього кошти на лікування, а він відповідав, що коштів в нього немає, а її здоров`я це лише її проблема, а тому вирішувати її проблеми він не збирається. Байдужість з боку відповідача, як до скоєного злочину так і до його наслідків та поновлення її прав та здоров`я обурює та принижує її гідність. Крім того, два місяці після ДТП вона була прикута до ліжка і була вимушена просити сторонніх людей допомогти приготувати їжу, помитися, принести продукти з магазину. Оскільки майже рік вона не могла повноцінно обслуговувати себе, пересуватися без стронньої допомоги, то витрачала кошти на таксі та оплату послуг сторонніх людей, хоча могла б ці кошти витратити на приємні та корисні для себе речі. В подальшому, вона була вимушена неодноразово проходити стаціонарне лікування, витерплювати болісні лікувальні та діагностичні процедури, три операції отримувати неприємне медикаментозне лікування. Впродовж всього періоду лікування почувалася незручно, дискомфортно, з необхідністю пристосовуватися до негативних умов існування (ліжковий режим, гігієнічні проблеми, залежність від оточення). В період стаціонарного лікування потребувала зовнішньої допомоги з боку сторонніх людей. В момент отримання тілесних ушкоджень, вона перенесла значний фізичний біль, пережила емоційний стрес, який супроводжувався почуттями болю, образи, обурення, приниженої гідності, тривоги, страху за своє здоров`я. Тому просить також стягнути хз відповідача моральну шкоду, яку вона оцінює у 40000 грн.

Крім того, просила стягнути з відповідача понесені нею витрати по оплаті правової допомоги в розмірі 600 грн. та витрати, пов`язані з проїздом до міста Харкова для проведення експертизи та проживанням.

Ухвалою суду від 04.05.2017 року провадження у справі відкрито, призначено судове засідання.

В судовому засіданні 29.05.2018 р. позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на автомобіль відповідача. Ухвалою суду 29.05.2018 р. до вирішення клопотання витребувано інформацію пр. власника транспортного засобу, на який позивач просила накрасти арешт.

Ухвалою суду від 05.07.2017 р. у задоволенні клопотання позивача про накладення арешту відмовлено.

В судовому засіданні 05.07.2017 р. представником відповідача подано клопотання про визначення судово-медичної експертизи.

Ухвалою суду від 10.07.2017 року по справі призначено судово-медичну експертизу. Провадження у справі зупинено.

15.01.2019 року до суду надійшов висновок судово-медичної експертизи.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.01.2019 р. справа передана в провадження судді Яненко Г.М.

Ухвалою суду від 29.01.2019 р. провадження по справі поновлено, призначено підготовче судове засідання.

27 травня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду в судовому засіданні на 19 липня 2019 року.

10 жовтня 2019 року на адресу суду надійшло клопотання про збільшення позовних вимог на на суму 2569,04 грн.

Оскільки таке збільшення заявлено після переходу до розгляду справи по суті, відповідно до ст. 49 ЦПК України підстав для його прийняття у суду немає.

Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала, посилаючись на те, що проведена позивачу 18.12.2014 року операція та подальше встановлення групи інвалідності не мають причинного зв`язку з отриманою нею внаслідок ДТП 02.01.2014 року травмою.

Суд, вислухавши позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного.

Ухвалою Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19.09.2014 року закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України в зв`язку з примиренням потерпілої з обвинуваченим (а.с. 9).

Як вбачається з даної ухвали суду, 02 січня 2014 року приблизно о 20 годині 00 хвилин ОСОБА_2 , керуючи належним йому автомобілем «ВАЗ-21093», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , в темну пору доби, рухаючись по вулиці Леніна в смт. Велика Новосілка Великоновосілківського району Донецької області, в порушення вимог п. 19.3 Правил дорожнього руху, який зобов`язує водія у разі погіршення видимості у напрямку руху, викликаного світлом фар зустрічних транспортних засобів, водій повинен зменшити швидкість до такої, яка б не перевищувала безпечної за умовами фактичної видимості дороги у напрямку руху, а у разі засліплення увімкнути аварійну світлову сигналізацію і, не змінюючи смугу руху, зупинитися. Відновлювати рух дозволяється лише після того, як пройдуть негативні наслідки засліплення, ОСОБА_2 належної уваги до зміни дорожньої обстановки не приділив, при розминовці з невстановленим транспортним засобом, який рухався у зустрічному напрямку та світлом фар погіршив видимість, продовжив рух та здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_1 , яка рухалася про проїжджій частині в попутному напрямку. Внаслідок наїзду пішоходу ОСОБА_1 були спричинені набряк та синюшність правого гомілковостопного суглоба та нижньої третини правої гомілки, крововиливи нижньої третини високогомілкової кістки правої гомілки, гвинтоподібного осколкового перелому нижньої третини малогомілкової кістки правої гомілки, підвивиху стопи на зовні, що мають ознаки ушкоджень середнього ступеню тяжкості з довготривалим розладом здоров`я, які потребують для свого загоєння та лікування терміну понад 21-го дня (а.с. 9).

Згідно довідки до акту огляду МСЕК серії АВ № 0609278 від 28.09.2015 р. ОСОБА_1 є інвалідом третьої групи загального захворювання безстроково (а.с. 10).

Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Згідно з частинами першою і другою статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю і стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статті 440 ЦК (відповідає статті 1166 ЦК України 2003 р.) шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи.

Такі ж правові висновки містяться у постановах Верховного Суду України від 22 січня 2013 року у справі № 3-72гс12, від 03 червня 2015 року у справі № 6-305цс15, від 09 листопада 2016 року у справі № 3-1071гс16, а саме, за змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Тобто, юридичною підставою позадоговірної відповідальності є склад цивільного правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв`язок між шкодою і протиправною поведінкою, вина заподіювача шкоди.

Шкода це зменшення або знищення майнових чи немайнових благ, що охороняються законом.

Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків.

Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки і шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком.

Виною є психічне ставлення особи до вчинюваної дії чи бездіяльності та її наслідків, виражене у формі умислу або необережності.

У спорах про відшкодування шкоди діє презумпція вини заподіювача шкоди, а на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою.

Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Таким чином, суд вважає встановленим факт спричинення відповідачем ОСОБА_2 шкоди здоров`ю позивачу ОСОБА_1 .

Як вбачається з наданої суду медичної документації, 28.01.2014 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 доставлено до КЗОЗ «Великоновоселівської ЦРЛ», та госпіталізовано у хірургічне відділення, де після клінічного, лабораторних та інструментальних обстежень, а також оперативного втручання встановлено діагноз: «Закритий перелом внутрішньої кісточки заднього краю правої великогомілкової кістки; нижньої третини правої малогомілкової кістки; розриви дистального міжгомілкового синдесмозу; підвивих стопи назовні» 12.02.2014 хвору виписано з відділення для подальшого амбулаторного лікування.

З 22.09.2014 по 06.10.2014 р. ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗОЗ «Великоновоселівської ЦРЛ» з діагнозом: «Зрощений після МОС трьохкісточковий перелом правої гомілки з наявністю металоконструкції», де 22.09.2014 була виконана операція «видалення металоконструкції».

17.12.2014 р. ОСОБА_1 було госпіталізовано у Донецьке опікове відділення «Інституту невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМИ України» з діагнозом: «Трофічна посттравматична виразка правої гомілки», де 18.12.2014 виконана операція «Видалення виразки правої гомілки, аутодермотрансплантація». 30.12.2014 хвору виписано з відділення у задовільному стані на амбулаторне лікування у хірургі за місцем мешкання.

З 24.03.2015 р. по 20.04.2015 р. ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в ортопедичному відділенні «Республіканського реабілітаційного центра м. Донецьк» з діагнозом: «Зрощений 3-х кісточковий перелом правої гомілки. Посттравматична згинально-розгинальна контрактура правого гомілково-ступного суглобу. Порушення ходьби і опори (травма побутова автодорожня 02.01.14 р.)».

З 21.04.2015 р. по 26.05.2015 р. ОСОБА_1 знов проходить курс стаціонарного лікування в ортопедичному відділенні «Республіканського реабілітаційного центра м. Донецьк» з діагнозом: «Зрощений 3-х кісточковий перелом правої гомілки. Посттравматична згинально - розгинальна контрактура правого гомілково-ступного суглобу. Стійко виражений больовий синдром. Порушення функції ходьби і опори (травма побутова автодорожня 02.01.14г.)»

28.09.2016 р. ОСОБА_1 , відповідно «Довідки медико-соціальної комісії № АВ 0609278» встановлено III групу інвалідності.

З 28.09.2016 р. по 12.10.2016 р. ОСОБА_1 знаходилася на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні КЗОЗ «Великоновоселівської ЦРЛ» з діагнозом: «Наслідки ДТП (2014). Посттравматичний артроз, контрактура правого гомілково- ступного суглобу, нейротрофічні порушення. Інвалід 3 групи».

З 20.12.2016 р. по 30.12.2016 р. ОСОБА_1 знов проходить курс стаціонарного лікування в хірургічному відділенні КЗОЗ «Великоновоселівської ЦРЛ» з діагнозом: «Посттравматичний артроз правого гомілково - таранного суглобу з больовим синдромом».

Згідно висновку судово-медичної експертизи № 368-КЕ/2017/пп від 12.12.2018 р., враховуючі дані наданої медичної документації, в тому числі і інструментальні, а також обстеження експертною комісією ОСОБА_1 , і проведення контрольного рентгенологічного дослідження, вбачаєтеся причинний зв`язок між отриманою 02.01.2014 травмою правої гомілки, що ускладнилася розвитком посттравматичної виразки, та проведеним з цього приводу оперативним втручанням (висічення та аутодермотрансплантція) що було виконано 18.12.2014 р. в стаціонарі опікового відділення «Інституту невідкладної і відновної хірургії ім. В.К. Гусака НАМИ України». Отримана 02.01.2014 р. ОСОБА_1 травма правої гомілки у вигляді закритого перелому нижньої третини малогомілкової кістки зі зміщенням, перелому заднього краю правої великогомілкової кістки зі зміщенням та пошкодження дистального міжгомілкового синдесмозу з підвивихом ступні назовні, в подальшому ускладнилася розвитком деформуючого артрозу правого гомілково-ступного суглобу з порушенням функції ходи та опори, - з приводу чого, згідно протоколу МСЕК № АВ 0609278, ОСОБА_1 була встановлена III група інвалідності. Тобто, мається причинний зв`язок між отриманими ушкодженнями та встановленням групи інвалідності ОСОБА_1 (а.с. 185-201).

Допитана в судовому засіданні експерт ОСОБА_3 І. підтвердила свій висновок та зазначила, що розвиток деформуючого артрозу правого гомілково-ступного суглобу з порушенням функції ходи та опори є типовим ускладненням після такого виду травм і знаходиться в прямому причинному зв`язку від отриманої травми. Обставини, що вказують винекнення такого ускладення через неналежно надану медичну допомогу, не правильне лікування, недотримання режиму лікування та реабілітації, не було предметом дослідження, а тому експертами не досліджувалось.

Згідно п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 "Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди", якщо в потерпілого у зв`язку з ушкодженням здоров`я є потреба у додаткових витратах на медичну та соціальну допомогу, судам належить виходити з того, що розмір витрат на ліки, лікування, протезування (крім протезів із дорогоцінних металів), предмети догляду за потерпілим визначається на підставі виданих лікарями рецептів, довідок та рахунків про їх вартість.

Згідно наданих до позовної заяви товарних чеків, інших платіжних документів, не оспорених відповідачем ОСОБА_1 витрачено на лікування та оздоровлення, а також на проїзд до експертної установи та проживання у м. Харкові 16903, 31 грн. (а.с. 69-92,225-243).

Суд вважає, що зазначене лікування було проведено саме у зв`язку із ушкодженням здоров`я, яке позивач отримала 02 січня 2014 року, що підтверджується відповідними призначеннями лікарів, що містяться в амбулаторній карті позивача, рецептах лікарів (а.с. 14-68).

З приводу позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Відповідно до п.5 Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до п.9 постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд визначає, виходячи з характеру та об`єму заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань.

Як вбачається з ухвали Великоновосілківського районного суду Донецької області від 19.09.2014 року, якою закрито кримінальне провадження відносно ОСОБА_2 , моральна шкода позивачу відшкодована не була.

Враховуючи, що неможливість вільно пересуватись, постійні больові відчуття, необхідність регулярно відвідувати медичні заклади, проходити болісні процедури призвели до порушення звичайного способу життя, переживання фізичних незручностей та психологічного дискомфорту, відірваності від активного соціального життя, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, безумовно стало наслідком травми, підтверджується долученими до справи медичними документами, суд вважає доведеним факт заподіяння позивачу з боку відповідача моральної шкоди. Тому, вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача в порядку відшкодування заподіяної злочином моральної шкоди в розмірі 40000 грн.

При цьому, суд також враховує, що обов`язки взяті на себе ОСОБА_2 до закриття кримінальної справи, щодо сприяння у лікуванні та реабілітації ОСОБА_1 , відшкодування їй витрат на лікування та реабілітацію, відповідач не виконав. Доказів на підтвердження іншого суду не представлено.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені нею витрати на професійну правничу допомогу за складання позовної заяви в розмірі 600 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а.с. 19).

Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд також вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 12,13,81,141, 263-265 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_2 , ІПН НОМЕР_3 ) 16903,31 грн. майнової шкоди, 40000 грн. моральної шкоди, 600 грн. витрат на правничу допомогу.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_2 ) на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн.

У прийнятті заяви про збільшення позовних вимог в сумі 2569,04 грн. поданої після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до судового розгляду відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Г.М. Яненко