Справа №705/3468/20
2/705/2155/20

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року Суддя Уманського міськрайонного суду Черкаської області Годік Л.С., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратили право користування житловим приміщенням.

В позовній заяві позивач зазначає, що на підставі Договору купівлі-продажу від 09.06.2020 р. вона є власником квартири АДРЕСА_1 . У належній їй квартирі зареєстрований ОСОБА_2 , однак він з 2004 року у квартирі не проживає.

Вказує, що у зв`язку з реєстрацією відповідача у квартирі, вона вимушена сплачувати значні комунальні послуги, чим об`єктивно порушуються її права. Витрат по утриманню житла відповідач не несе.

Тому, змушена звернутися до суду з даним позовом та просить визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 та зняття його з реєстрації.

Ухвалою судді від 11.11.2020 у справі відкрите спрощене позовне провадження, а також роз`яснено відповідачу право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Розгляд справи по суті вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Позивачу направлено копію ухвали про відкриття провадження, а відповідачам копію ухвали та копію позову з додатками рекомендованими повідомленнями. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив.

У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених вимог на підставі представлених доказів.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до таких висновків.

Згідно зі ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу від 09.06.2020 р. ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 (а.с.6-9,11).

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Основні підстави втрати права користування жилим приміщенням зазначені у ч.2 ст. 107 Житлового кодексу України - у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття.

Стосовно вищезазначеної статті надав роз`яснення Верховний Суд України у постанові «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України». В п. 11 зазначено наступне: відповідно до ст. 107 ЖК наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це.

Суд враховує, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачу, відповідач не проживає у квартирі з 2004 року, а тому позов підлягає до часткового задоволення.

Позивач ставить у своєму позові питання про зняття з реєстрації відповідача.

Натомість, відповідно до ст. 11 «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11 грудня 2003 року № 1382-IV: реєстрація місця проживання та перебування особи здійснюється відповідним органом спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. А відповідно до ст. 7 цього закону: зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням; у разі якщо особа з поважної причини не може самостійно звернутися до органу реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено за зверненням іншої особи та на підставі доручення, посвідченого в установленому порядку.

Таким чином, до повноважень суду не входить вирішення питання про зняття з реєстраційного обліку.

Керуючись ст.ст. 71, 72, 107 ЖК України, ст.ст. 391, 405 ЦК України, 4, 10, 18, 76, 95, 133, 223, 258, 263-265, 274-279 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі розгляду справи без повідомлення учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Головуюча Леся Сергіївна Годік