Справа № 621/3207/20
Пр. № 2/621/1190/20
РІШЕННЯ

Іменем України

24 грудня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області

головуючий - суддя Вельможна І.В.,

секретар судового засідання Акулова А.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації в Харківській області,

розглянувши в порядку загального позовного провадження у підготовчому засіданні за відсутності учасників справи справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 , звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 , про визначення місця проживання малолітньої дитини, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з батьком ОСОБА_1 .

На обґрунтування позову зазначив, що 01.03.2014 між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19.06.2015 року. Від шлюбу вони мають малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зазначив, що мати ОСОБА_2 , однією сім`є з дитиною не проживає та не бере участі у його вихованні, оскільки з 2018 року працює у Польщі.

Син проживає з ним, він самостійно займається його вихованням та утриманням.

Відповідно висновку Зміївської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування №01-36/3756 від 10.12.2020 вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 .

Таким чином вважав за можливе визначити місце проживання малолітнього сина разом з ним.

Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 08.12.2020 провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 24.12.2020.

Позивач ОСОБА_1 подав заяву, в якій на позовних вимогах наполягав та просив розглянути справу за його відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 , подала до суду нотаріально посвідчену заяву, в якій позовні вимоги визнала, не заперечувала проти визначення місця проживання сина ОСОБА_3 , разом із батьком, просила розглянути справу за її відсутності.

Представник третьої особи - Служби у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації Харківської області будь-яких заяв не подавав.

Зважаючи на те, що всі учасники справи в засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного:

Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування.

Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.

На підставі відомостей, наявних у позовній заяві та письмових доказах, встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 19.06.2015 розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , що укладений 01.03.2014 року. (а.с.10)

Згідно копії свідоцтва про народження Серія НОМЕР_1 , сторони від шлюбу мають дитину сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 11).

Даними довідки за підписом директора Зміївського ліцею №1 ім. З.К. Слюсаренка підтверджується, що ОСОБА_3 , відвідує заклад та навчається у 1-В класі, мешкає в АДРЕСА_1 у сім`ї батька. За період навчання вихованням дитини займається батько. Мати ОСОБА_2 , вихованням не займається, батьківські збори не відвідує, успіхами у навчанні та поведінкою не цікавиться, із педагогічним колективом не спілкується і не взаємодіє. (а.с.13)

Висновком Зміївської районної державної адміністрації як органу опіки та піклування №01-36/3756 від 10.12.2020 вирішено вважати за доцільне визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 з батьком ОСОБА_1 . ОСОБА_1 належно виконує свої батьківські обов`язки, займається вихованням дитини, матеріально утримує сина, слідкує за його станом здоров`я. Дитина мешкає з батьком з 19.03.2018 року. (а.с.20)

З акту обстеження матеріально-побутових умов від 24.11.2020 вбачається, що малолітній ОСОБА_3 , з 2018 року постійно проживає з батьком, навчається у Ліцеї №1. Батьком створені всі умови для проживання, навчання та розвитку малолітньої дитини. ОСОБА_1 , характеризується добре. (а.с.12)

Батьком в інтересах дитини сина ОСОБА_3 , укладено декларацію щодо первинної медичної допомоги з лікарем, укладено договір добровільного страхування життя 04.09.2020 (а.с.14,15)

З довідки від 26.11.2020 вбачається, що ОСОБА_3 на протязі двох років відвідує секцію «Кікбоксинг» ФК «Артеміда». На тренування дитину приводить батько ОСОБА_1 , за рахунок якого дитина забезпечена всім належним спортивним інвентарем. Батько прикладає багато зусиль для здорового та спортивного виховання сина. (а.с.19)

Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до положень ст. 3 Міжнародної Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно принципу 6 Декларації прав дитини проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Згідно ст. 9 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Конвенція про права дитини, виходячи із рівності прав матері та батька у пункті 1 ст. 9 проголосила правило, за яким дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, оскільки в даному випадку є бажання самої дитини, тому у суду є всі підстави для визначення місця проживання неповнолітньої дитини спільно з батьком.

Зазначеними вище доказами підтверджуються доводи позовної заяви про те, що позивач ОСОБА_1 та малолітній син ОСОБА_3 , проживають разом в квартирі АДРЕСА_2 , де створені належні умови для проживання малолітнього сина, позивачем належно виконуються обов`язки щодо утримання та виховання дитини.

Відповідач не заперечувала, що її спільна з позивачем дитина фактично залишилася проживати з батьком та перебуває на його утриманні, не заперечувала проти визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Визнання позову не суперечить закону та не порушує прав та охоронюваних законом інтересів інших осіб, що з урахуванням наявності для цього законних підстав та виключно в інтересах малолітньої дитини, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову у підготовчому засіданні.

Оскільки позивач у позовній заяві не просив стягнути з відповідача судові витрати, питання про розподіл судових витрат судом не вирішувалось.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 19, 76-82, 89, 141, 142, 206, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 352, 354 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позов задовольнити.

Визначити місце проживання малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 разом із батьком ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за адресою АДРЕСА_1 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

Учасники справи мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ;

Відповідач ОСОБА_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_4 .

Третя особа Служба у справах дітей Зміївської районної державної адміністрації в Харківській області, юридична адреса: 63404, Харківська область, м. Зміїв, вул. Гагаріна, буд. № 2.

Головуючий: