РІШЕННЯ

іменем України

Справа № 285/3380/20

провадження у справі № 2/0285/1065/20

29 жовтня 2020 року м. Новоград-Волинський

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючої судді Заполовської Т.Г.,

за секретаря судового засідання Матвіюк Т.М.,

сторони по справі: позивач АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Новоград-Волинський

за правилами спрощеного позовного провадження цивільну справу

за позовом АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ :

Позивач у вересні 2020 року звернувся до суду з цим позовом та просив ухвалити рішення суду, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором б/н від 09.11.2012 року в сумі 34 747,26 грн. та судові витрати.

В обґрунтування позову зазначає, що ОСОБА_1 звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 09.11.2012 року. ОСОБА_1 отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами банку складає між нею та банком договір. Відповідно до умов зазначеного договору позивач свої зобов`язання перед відповідачем ОСОБА_1 виконав в повному обсязі. Остання, в свою чергу, своєчасно не повертає АТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитні кошти, своєчасно не сплачує відсотки за його користування та ухиляється від виконання зобов`язань по кредитному договору. Станом на 23.06.2020 року заборгованість становила 34 747,26 грн. з яких: прострочене тіло кредиту - 29008,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 5739,26 грн. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду.

В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином.

В заяві представник позивача просив справу розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позову. Відповідач у заяві позовні вимоги визнала частково, зазначала, що заборгованість по тілу кредиту обрахована неправильно та щодо нарахування пені просила застосувати наслідки спливу строків позовної давності.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши обставини, на які учасники справи посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 09.11.2012 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» (перейменовано на АТ КБ «ПРИВАТБАНК») (надалі - Банк), укладено кредитний договір з ОСОБА_1 (змінила прізвище на ОСОБА_1 ), шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації (а.с. 15).

У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згодна з тим, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між нею та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення в письмовому вигляді.

До кредитного договору Банк додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», 30 днів пільгового періоду» та Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та Правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду», в якій зазначені, зокрема, розмір пені за несвоєчасність погашення заборгованості, підписана відповідачем ОСОБА_1 , банком до матеріалів позовної заяви не долучена.

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування: про зміни кредитного ліміту в період з 19 листопада 2013 року по 20 липня 2018 року (а.с. 13).

Строк дії кредитної картки є строком кредитування. Із довідки банку слідує, що відповідачу за кредитним договором було надано наступні кредитні картки: № НОМЕР_1 із терміном дії до вересня 2016 року; № НОМЕР_2 із терміном дії до липня 2018 року; № НОМЕР_3 із терміном дії до липня 2020 (а.с. 14).

Згідно з наданого Банком розрахунком заборгованість за вказаним кредитним договором станом на 23.06.2020 року становила 34 747,26 грн., з яких: прострочене тіло кредиту - 29008,00 грн., пеня за прострочене зобов`язання - 5739,26 грн.(а.с. 6-12).

Також банком на підтвердження обґрунтування позову, крім розрахунку заборгованості, надано виписку по рахунку, яка має статус первинного документа, що підтверджується Переліком типових документів, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 12 квітня 2012 року №578/5. Зазначена виписка є належним доказом отримання та користування відповідачем кредитними коштами, у ній зазначені всі операції з часу активації кредитної картки зі зняття грошових коштів, погашення заборгованості, яка відповідачем не спростована (а.с. 50-56).

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Щодо стягнення заборгованості за пенею у розмірі 5739,26 грн., то суд виходить з наступного.

Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Але надані позивачем Умови та правила надання банківських послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою договору, оскільки вони не підписані відповідачем, також відповідачем не підписано і довідки, в якій сторони узгодили нарахування пені.

Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді розмір та умови нарахування пені за прострочене зобов`язання.

Враховуючи вищевказані обставини, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, про повідомлення споживача про умови надання банківських послуг та узгодження зі споживачем саме тих умов, які банк вважав узгодженими, тому відсутні підстави для стягнення з відповідача заборгованості по пені за прострочене зобов`язання у розмірі 5739,26 грн.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19).

Щодо стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Згідно зазначеної виписки відповідачем починаючи з 01.02.2018 року кредитні кошти не витрачались, нею лише здійснювалось внесення коштів на погашення існуючої заборгованості (а.с. 10, 51) і заборгованість по тілу кредиту (за розрахунком банку) на вказану дату становила 21390,29 грн.

Також згідно розрахунку та виписки з руху коштів встановлено, що відповідачем з 01.02.2018 року на погашення існуючої заборгованості по кредитному договору б/н від 09.11.2012 року сплачено 38705,06 грн.

Оскільки позивачем не надано доказів про наявність підстав для збільшення тіла кредиту за період з 01.02.2018 року до 23.06.2020 року з 21390,29 грн. до 29008,00 грн. та враховуючи внесення відповідачем за вказаний період часу 38705,06 грн., суд приходить до висновку про безпідставність і вимог позивача про стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту.

Відтак позовні вимоги АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення з відповідача заборгованості за простроченим тілом кредиту та пенею задоволенню не підлягають за безпідставністю.

У силу приписів ст.141 ЦПК України судові витрати у разі відмови у задоволенні позову покладаються на позивача.

Керуючись статтями 4, 10, 12, 60, 76-82, 141, 258-259, 264-265, 268, 354-355 Цивільного процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні позову АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТБАНК» (01001, вул. Грушевського, буд. 1Д, м. Київ, ) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) про стягнення заборгованості за кредитним договором № б/н від 09.11.2012 року станом на 23.06.2020 року у розмірі 34 747,26 грн. - відмовити повністю.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційний розгляд справи.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом 30-ти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно п.15 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Дата складення повного тексту рішення 03.11.2020 року.

Головуюча суддя Т.Г. Заполовська