ПЕТРИКІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 187/1023/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"21" жовтня 2020 р. смт Петриківка

Петриківський районний суд Дніпропетровської області в складі головуючої судді Іщенко І.М., при секретарі Клисак Н.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини,

В С Т А Н О В И В

04.08.2020 року до суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що за виконавчим листом (дублікат) від 13.07.2015 року, виданого Заводським райсудом м. Дніпродзержинська, з нього стягуються аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/6 частини від заробітку. 21.02.2020 року у дитини було діагностовано ретенціонну кісту правої верхньощелепної пазухи, у зв`язку з чим було проведено лікування на загальну суму 3635,60 грн, половину з яких позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь, а саме: 1817,80 грн та судові витрати покласти на відповідача.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі (а.с. 37).

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, в телефонному режимі просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі, про що секретарем судового засідання було складено довідку (а.с. 47).

Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.

Ухвалою Петриківського районного суду Дніпропетровської області від 05 серпня 2020 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву (а.с. 30).

Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Ознайомившись з матеріалами справи суд вважає позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області 05 липня 2002 року, про що зроблено актовий запис № 162 (а.с.8, зворотна сторона).

Відповідач ОСОБА_2 є батьком неповнолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження, актовий запис № 31 від 16.01.2003 року, складений відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області (а.с. 8, зворотна сторона).

Згідно копії свідоцтва про розірвання шлюбу відділу реєстрації актів цивільного стану Петриківського районного управління юстиції Дніпропетровської області від 28 липня 2006 року, шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було розірвано, а/з № 43 (а.с. 8).

За рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 26.08.2005 року з ОСОБА_2 стягуються аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_3 , в розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку, але не менше Ѕ частини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 19.05.2005 року до повноліття дитини, на користь матері ОСОБА_1 , що підтверджується копією дубліката виконавчого листа по справі № 208/4792/15 від 13.07.2015 року (а.с. 10).

Матеріалами справи встановлено, що згідно довідок та направлень лікарів 21 лютого 2020 року у медичному центрі ТОВ «Дайком» ОСОБА_3 , 2002 р.н., було діагностовано ретенціонну кісту правої верхньочелюстної пазухи під час сканування МРТ головного мозку, ангіографії артерій головного мозку, за що позивачем було сплачено 1050 грн (а.с. 16).

Відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій, що підтверджують придбання ліків згідно рекомендацій лікарів та отримання консультацій лікарів позивачем сплачено грошові кошти на загальну суму 2585,60 гривень (а.с.18-23).

Тобто, загальний розмір фактично понесених додаткових витрат позивачем становить 3635,60 гривні (а.с. 5).

Позивач ОСОБА_1 працює у ТОВ «Виробничо-торгівельне підприємство «Тритон» на посаді вагар, загальна сума доходу за період з червня 2019 року по травень 2020 року становить 61005,05 гривень, що підтверджується довідкою про доходи № 164 від 10.06.2020 року (а.с. 25).

На теперішній час між сторонами по справі не досягнуто домовленостей щодо умов та порядку надання додаткових витрат на дитину, відповідач ОСОБА_2 відмовився добровільно компенсувати 50 % суми витрат на лікування дитини, мотивуючи відмову тим, що не має коштів у зв`язку з тим, що в період встановленого карантину на території України, підприємство КП КМР «КАТП 042802» на якому він працевлаштований не працювало (а.с. 24).

Згідно відповіді директора Іванків І.В. № 370 від 22.07.2020 року підприємство КП КМР «КАТП 042802» в період карантину не припиняло свою господарську діяльність, працівники на карантині не перебували та працювали за встановленим графіком (а.с. 27), отже відмова відповідача є не вмотивованою, а тому вказаний спір підлягає вирішенню судом.

Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до частини 1 статті 181 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою

Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).

Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.

Приймаючи до уваги, що відповідач ОСОБА_2 працездатний, має постійне місце роботи, згідний на стягнення з нього додаткових витрат на лікування дитини, з урахуванням принципу рівності обов`язку батьків в участі в додаткових витратах на дитину, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню додаткові витрати у розмірі половини понесених ОСОБА_1 , що становить 1817,80 грн.

З огляду ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.185 СК України,

ст. ст. 5, 12, 13, 264-265 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення додаткових витрат на утримання неповнолітньої дитини - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 додаткові витрати на дитину ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1 817 (одна тисяча вісімсот сімнадцять) гривні 80 копійки, що пов`язані з його лікуванням.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 840, 80 гривень на користь держави.

Рішення може бути оскаржене сторонами до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя І.М. Іщенко