Справа № 202/2873/18
Провадження № 2/202/867/2020
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

21 грудня 2020 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

за участю секретаря: Голобородько О.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради звернулось до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідно до державної програми забезпечення населення України послугами водопостачання та водовідведення, КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради надає послуги водопостачання та водовідведення споживачам, які повинні оплачувати дані послуги щомісяця. Так, між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та ОСОБА_1 встановились фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно Рішення Дніпровської міської ради №526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг. На підставі вищезазначеного рішення на ім`я квартиронаймача ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 був відкритий особовий рахунок № НОМЕР_1 . Відповідно до довідки про склад сім`ї, разом із ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 зареєстрована ОСОБА_2 . Заборгованість по вищезазначеному особовому рахунку станом на 31 січня 2018 року складає 22 170, 31 грн., яку позивач просить стягнути із відповідачів в солідарному порядку. Крім того, посилаючись на ст.625 ЦК України, просить суд також стягнути із відповідачів в солідарному порядку: суму інфляційного збільшення, яка складає 13370,97 грн., 3% річних, що складає 2 607, 66 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, через канцелярію суду надав суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

ОСОБА_2 надала відзив на позовну заяву в якому зазначила, що є співвласником кв. АДРЕСА_2 , але з вересня 2010 року не проживає за зазначеною адресою та відповідно не користується послугами з водопостачання та водовідведення. Просила суд застосувати строки позовної давності. ОСОБА_2 та її представник з`являлися в судові засідання, просили суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

ОСОБА_1 в судове засідання не з`являвся, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність, відзив не подавав.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 зареєстровані в квартирі АДРЕСА_2 , що підтверджується довідками адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 01 червня 2018 року.

Між КП «Дніпроводоканал» та ОСОБА_1 встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг водопостачання та водовідведення,згідно з Рішенням Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл плати за надання населенню комунальних послуг споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», у зв`язку із чим абоненту ОСОБА_1 відкрито особовий рахунок за № НОМЕР_1 .

Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 свої зобов`язання по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання не виконують, у зв`язку з чим за період з 01 квітня 2001 року по 31 січня 2018 року включно заборгованість відповідачів за послуги водопостачання та водовідведення складає 38148,94 грн., з яких: 22170,31 грн. суми основного боргу; 13370,97 грн. інфляційного збільшення; 2607,66 грн. 3% річних.

Згідно витягу № 22517679 від 17.04.2009 року відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 є співвласниками квартири АДРЕСА_2 та їм належить по 1/3 частині зазначеної квартири.

Окрім цього, судом встановлено, що за померлим батьком позивачів ОСОБА_3 зареєстровано 1/3 частинаквартири АДРЕСА_2 .

Відповідачі по справі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 були зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 разом із ОСОБА_3 на день його смерті.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до ч.1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя який його пережив, та батьки.

Відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживає разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Відповідачі по справі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не надали суду доказів того, що вони зверталися до нотаріусу із заявою про відмову від спадщини після померлого із ОСОБА_3 .

Відповідно до ст. 68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та п.п. 6,14 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року №572, власники квартир (наймачі) - споживачі комунальних послуг зобов`язані належним чином та вчасно оплачувати надані житлово-комунальні послуги.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" суб`єктами цього Закону є органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, власники, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг.

Згідно ч. 1 ст. 4 вказаного вище Закону, законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг.

Пунктом 5 ч. 3 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ч. 2 ст. 32 Закону "Про житлово-комунальні послуги", розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. У разі наявності засобів обліку оплата комунальних послуг здійснюється виключно на підставі їх показників на кінець розрахункового періоду згідно з умовами договору, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення.

Також, Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 затверджено Правила надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (далі Правила №630), які визначають порядок користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення населених пунктів України.

Згідно п.п. 17,18 Правил №630, з відповідними змінами та доповненнями, послуги з водовідведення оплачуються споживачем з розрахунку обсягу витрат холодної та гарячої води згідно з нормативами (нормами) споживання або показаннями засобів обліку води. Розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно п.21 Правил №630 у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання з централізованого постачання холодної та гарячої води і водовідведення - з розрахунку на одну особу та на ведення особистого підсобного господарства.

Відповідно до ч.1 ст.64 ЖК Української РСР, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору.

За змістом ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом відповідно до вимог ч.1 ст. 611, ч.1 ст.612 ЦК України.

Крім того, у відповідності до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми.

Враховуючи наведене, зважаючи на невстановлення у вказаній квартирі засобів обліку використання холодної води; наявності у відповідачів реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 ; перевіривши наданий позивачем розрахунок заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, зважаючи на наступне.

Позивач просить стягнути заборгованість за період з квітня 2001 року по січень 2018 року.

В матеріалах справи міститься заяваОСОБА_2 про застосування строків позовної давності (а.с.65).

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252, 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

Зважаючи на те, що позов пред`явлено 23.05.2018 року, строк позовної давності для кожного щомісячного платежу встановлюється окремо, позивачем пропущено строк позовної давності для пред`явлення до відповідача вимог про стягнення заборгованості за щомісячними платежами до травня 2015 року.

Таким чином, виходячи з того, що відповідачем заявлено про застосування позовної давності, колегія суддів приходить до висновку про застосування позовної давності відповідно до ст.ст.257,261,267 ЦК України в частині пред`явлених вимог до травня 2015 року.

Таким чином, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає сума заборгованості по оплаті послуг з водопостачання та водовідведення 15 855 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 76 коп., яка складається з: 9 539, 40 грн. суми основного боргу; 5 111, 92 грн. інфляційного збільшення; 1 204, 44 грн. 3% річних.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо не проживання у квартирі АДРЕСА_2 не є підставою для відсутності обов`язку щодо необхідності сплати за комунальні послуги з огляду на наступне.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Відповідно до частини першої статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (частини четверта статті 544 ЦК України).

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).

Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.

Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі №521/3743/17-ц (провадження №61-26462св18) та в постанові Верховного Суду у справі №703/2200/15-ц від 19 серпня 2020 року.

Доводи відповідача ОСОБА_2 щодо розрахунку заборгованості за комунальні послуги виходячи із кількості 3-х зареєстрованих осіб, також не заслуговують на увагу та суд зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.7 Закону України Про житлово-комунальні послуги індивідуальний споживач зобов`язаний інформувати управителя, виконавців комунальних послуг про зміну власника житла (іншого об`єкта нерухомого майна) та про фактичну кількість осіб, які постійно проживають у житлі споживача, у випадках та порядку, передбачених договором.

Таким чином, вказаною нормою передбачено обов`язок відповідачів доводити до відома позивача, як надавача послуг, інформацію щодо зміни складу зареєстрованих осіб та власників житла, втім відповідачами не надано доказів того, що вони зверталися до позивача з зазначених підстав.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані й тому підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 259, 263-265, 354 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовну заяву комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) на користь комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради (м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 21а, ЄРДПОУ 03341305) заборгованість за надані послуги з водопостачання та водовідведення у сумі 15 855 (п`ятнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят п`ять) грн. 76 коп., яка складається з: 9 539, 40 грн. суми основного боргу; 5 111, 92 грн. інфляційного збільшення; 1 204, 44 грн. 3% річних.

Рішення суду може бути оскаржене протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги до суду апеляційної інстанції, а в разі, якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення зазначених вище строків, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Повний текст рішення складено 28.12.2020 року.

Суддя: Г.В. Бєсєда