Дата документу 28.12.2020
Провадження 8/937/16/20
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області в складі:

головуючого судді Юрлагіної Т.В.,

за участю секретаря Бондаренко Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Мелітополі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 28.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню,

за участю сторін:

представника відповідача ОСОБА_3

представника третьої особи Чернобильської А.В.

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з 20 липня 2020 року знаходиться цивільна справа за об`єднаними заявами ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 28.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

27 липня 2020 року ухвалою суду було об`єднано в одне провадження заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 28.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа 937/8666/19, провадження № 2/937/16/20) з заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 28.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа 937/8666/19, провадження №8/937/19/20) з заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 28.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню (справа №937/8666/19, провадження №8/937/20/20). Присвоєно справі №937/8666/19, провадження №8/937/16/20.

Судове засідання про справі призначене на 28 вересня 2020 року.

28.09.2020 року розгляд справи відкладений у зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню 320/1690/19. Слухання справи відкладено на 07.10.2020 про що повідомлено сторін.

07.10.2020 року розгляд справи було відкладено за клопотанням позивача ОСОБА_1 для ознайомлення з матеріалами поданих нею заяв та які саме з них, вона просить залишити без розгляду. Слухання справи відкладено на 19.10.2020 року про що повідомлено сторони під підпис.

19.10.2020 року розгляд справи було відкладено у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному на 03.12.2020 року про що повідомлено сторони.

03.12.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення слухання справи у зв`язку з тим, що вона буде знаходитися в лікарні в м. Запоріжжя, підтверджуючих документів до заяви додано не було. Розгляд справи відкладений на 28.12.2020 року на адресу позивача направлено судову повістку, яку згідно з поштовим повідомленням вона отримала.

23.12.2020 року від позивача ОСОБА_1 надійшла заява про відкладення слухання справи призначеної на 28.12.2020 року у зв`язку з тим, що вона буде знаходитися в лікарні в м. Запоріжжя за станом погіршення здоров`я підтверджуючих документів до заяви додано не було.

Поважність причин неявки позивача в суд є оціночною категорією, яка вирішується судом в кожному конкретному випадку, але в будь-якому разі неявка позивача повинна бути обумовлена причинами, які об`єктивно та безумовно не дозволяють йому з`явитись до суду: хвороба, відрядження, несвоєчасне отримання судової повістки, тощо. Позивач взагалі не надала суду доказів поважності неявки в судове засідання, а ні 03.12.2020 р., а ні 28.12.2020 р., у зв`язку з чим суд знаходить неявку такою, що відбулася з неповажних причин двічі.

Положеннями частини 5 статті 223 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

З огляду на приписи наведеної статті, процесуальним законодавством передбачено випадки, коли суд має право розглянути справу за відсутності позивача - у разі надходження від нього відповідної заяви або коли неявка позивача у судове засідання не перешкоджає розгляду справи.

Неявка позивача у судове засідання 03.12.2020 була не з поважних причин, доказів поважності причин відсутності заявника суду не надано.

Відповідно до заяви ОСОБА_1 від 04.12.2020 року про надання доказів поважності причин відсутності, на зворотній стороні міститься ксерокопія направлення на стаціонарне лікування та копії квитків за номером 392133, 392134, придбані 03.12.2020 року о 03-39, 03-40, однак дані відомості не можуть бути прийняті до уваги, оскільки направлення не містить дати та печатки лікаря, крім того направлення не є документом, що підтверджує і не свідчать про перебування особи позивача в лікарні м. Запоріжжя 03.12.2020 року.

Про часта місце розгляду справи призначеної на 28.12.2020 року позивача ОСОБА_1 повідомлено належним чином завчасно, про свідчить її підпис на поштовому відправленні 21.12.2020 року.

Позивачем ОСОБА_1 до заяви про відкладення від 23.12.2020 року в якій йде посилання на погіршення стану здоров`я та її перебування саме 28.12.2020 року у Запорізькій обласній клінічній лікарні за призначенням лікаря, будь яких доказів не надано, на підставі чого, причину неявки також визнано неповажною.

Судом встановлено, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду справи позивач ОСОБА_1 двічі поспіль не з`явилася для розгляду справи в судові засідання, які призначені на: 03.12.2020 на 10.00 год., 28.12.2020 на 14.00 год.

При цьому, як вбачаться із розписок про повідомлення про день, час та місце розгляду справи призначену на 03.12.2020 року та 28.12.2020 року позивач ОСОБА_1 повідомлена належним чином (Т.2, а.с.83 та а.с. 94)., проте в судові засідання не з`явилася, причину неявки до суду 03.12.2020, 28.12.2020 визнано неповажною, заяв про розгляд справи у свою відсутність суду не подала.

Разом з тим, положеннями ч.5 ст.223 ЦПК України визначено, що у разі повторної неявки позивача в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки суд залишає позовну заяву без розгляду, крім випадку, якщо від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, і його нез`явлення не перешкоджає вирішенню спору.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.257 ЦПК України, суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо належним чином повідомлений позивач повторно не з`явився в судове засідання, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності.

Системний аналіз наведених процесуальних норм свідчить про те, що законодавець диференціює необхідність врахування судом поважності/неповажності причин неявки позивача до суду залежно від того, яке це судове засідання: перше чи повторне.

При цьому процесуальний закон не вказує на необхідність врахування судом поважності причин повторної неявки позивача до суду при неповідомленні причин неявки. Такі положення процесуального закону пов`язані із принципом диспозитивності цивільного судочинства, у відповідності до змісту якого особа, яка бере участь у справі, самостійно розпоряджається наданими їй законом процесуальними правами. Зазначені наслідки настають незалежно від причин повторної неявки, які можуть бути поважними.

Таким чином, навіть маючи докази поважності причин неявки позивача, суд повинен залишати позовну заяву без розгляду. Зазначена норма дисциплінує позивача, як ініціатора судового розгляду, стимулює його належно користуватися своїми правами та не затягувати розгляд справи. Якщо позивач не може взяти участь в судовому засіданні, він може подати заяву про розгляд справи за його відсутності. Така заява може бути подана на будь-якій стадії розгляду справи.

Таким чином, згідно з вимогами процесуального закону суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Також вказані норми законодавства не містять вказівки і на те, що для визнання неявки в судове засідання повторною попередня неявка повинна бути такою, що відбулася лише з невідомих суду причин, або з причин, що визнані судом неповажними. Правове значення в цьому випадку має лише належне повідомлення позивача про день та час розгляду справи, повторність неявки в судове засідання та неподання заяви про розгляд справи за відсутності позивача.

Такий правовий висновок, міститься у постанові Верховного Суду від 11 вересня 2020 року у справі № 740/1734/18, де залишаючи без змін судові рішення про залишення позову без розгляду, Верховний Суд вказав, що суд не зобов`язаний з`ясовувати причини повторної неявки в судове засідання належним чином повідомленого позивача і у випадку повторної неявки позивача, якщо від нього не надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Аналогічні правові висновки викладено в постановах Верховного Суду від 07 серпня 2020 року у справі № 405/8125/15-ц, від 16 березня 2020 року у справі № 390/1076/18-ц, від 19 вересня 2018 року у справі 760/1143/16-ц, від 27 червня 2018 року у справі № 201/15122/15-ц.

Крім того, передбачене ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право особи на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (пункт 35 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Alimentaria Sanders S.A. v. Spain» від 07.07.1989.

Слід звернути увагу, що Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить з того, що положення п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов`язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосереднього його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Як вбачається з матеріалів справи, суд повідомляв позивача про час та місце розгляду справи у всіх судових засіданнях, однак, на судові засідання 03.12.2020 року та 28.12.2020 року вона двічі поспіль повторно не з`явилась, причини неявки до суду визнано неповажними, заяв про розгляд справи у свою відсутність сторона позивача до суду також не направила, тому, з врахуванням вищенаведеного, наявні правові підставі для позовної заяви без розгляду відповідно до вимог п. 3 ч.1 ст. 257 ЦПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 200, 257, 260, 353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Мелітопольського міськрайонного суду від 28.02.2020 у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), третя особа ОСОБА_2 , про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, - залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Мелітопольський міськрайонний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя: Т.В.Юрлагіна