Справа № 296/8043/19
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" лютого 2020 р. м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира у складі:

головуючого судді Маслак В.П.,

при секретарі судового засідання Тузенко А.О.,

за участі позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дружини,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 16.08.2019 р. звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду до досягнення дитиною трирічного віку.

Обґрунтовуючи підстави звернення до суду ОСОБА_1 посилається на те, що 24.11.2018р. між нею та відповідачем укладено шлюб, який зареєстровано Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирський області, актовий запис №354. Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . На даний час сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, однак шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, сумісне проживання припинено. Позивач зазначає, що відповідач залишив її з немовлям, фінансово не допомагає та не підтримує. При цьому, позивач знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років, отримує соціальні виплати та не має можливості працювати. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на її утримання, так як він є здоровим та працездатним, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, в зв`язку з чим позивач звернулася до суду з позовом.

У відзиві на позов ОСОБА_2 проти позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні (а.с.22-23). Вказав, що до дати звернення позивача до суду сторони підтримували шлюбні відносини, відповідач надавав та надає матеріальну допомогу на утримання дружини і дитини. Відповідач просив суд врахувати, що 18.09.2019р. Корольовський районний суд м.Житомира видав судовий наказ про стягнення з нього на користь позивача аліменти на утримання малолітньої доньки у розмірі 1/4 частки усіх видів його заробітку (доходу). ОСОБА_2 вказав, що єдине джерело його доходу це заробітна плата, яку він отримує працюючи водієм в КП «УАШ» Житомирської міської ради. ОСОБА_2 зазначає, що розмір аліментів, які просить стягнути позивач на своє утримання, може поставити його у скрутне матеріальне становище.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави та обставини, викладені в позовній заяві, та надані докази.

Відповідач в судовому засіданні позов визнав в частині стягнення аліментів, що становлять 1/8 від заробітку.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового процесу, врахувавши їх доводи, дослідивши матеріали справи‚ вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин.

Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що її малолітня дитина проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач проживає окремо, коштів на утримання дитини та на її утримання не надає. При цьому, позивач не працює та не має такої можливості, оскільки здійснює догляд за дитиною до досягнення трирічного віку.

Судом встановлено, що сторони, ОСОБА_2 та ОСОБА_1 , перебувають у шлюбі, зареєстрованому 24.11.2018р. Житомирським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирський області, актовий запис №354 (а.с.3).

У шлюбі в сторін народилася донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с.4).

Згідно довідки про склад сім`ї (вих.03/08 від 15.08.2019р.), виданої ОСББ «Сузір`я 2/48, позивач ОСОБА_1 разом з донькою ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживають за адресовю: АДРЕСА_1 (а.с.9).

Відповідно до довідки про доходи, виданої ОСОБА_2 , останній працює у Комунальному підприємстві «Управління автомобільних шляхів» Житомирської міської ради, займає посаду водія, загальна сума доходу за період з 18.06.2019р. по 30.09.2019р. склала 31355,88 грн. (а.с.24).

Дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу (ч.ч.1,2, 4 ст.84 СК України).

Приписами ч.6 ст.84 СК України визначено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу.

Стаття 85 СК України регулює правовідносини з припинення права дружини на утримання.

Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини.

У Сімейному кодексі України не встановлено максимального розміру аліментів, які можуть бути стягнені судом на утримання одного з подружжя. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у результаті їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. При цьому, суд у першу чергу виходить з прожиткового мінімуму й життєвих потреб особи. Аліменти мають бути достатніми й співрозмірними з огляду на цілі зобов`язання по утриманню. Критерії, якими має керуватися суд при визначенні розміру аліментів, в законі значно розширені. Як і раніше, в першу чергу суд виходить з матеріального і сімейного стану платника та одержувача аліментів.

Матеріальне становище платника оцінюється, виходячи з вартості належного йому майна, розміру заробітку (доходу). Про матеріальне становище також свідчить розмір витрат, що здійснюються платником на утримання себе й членів своєї сім`ї.

Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (ст. 80 Сімейного Кодексу України).

При вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з положень ст. 84 Сімейного Кодексу України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», та бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу.

З пояснень сторін та згідно автоматизованої системи діловодства Корольовського районного суду м.Житомира встановлено, що 18 вересня 2019 р. Корольовським районним судом м. Житомира видано судовий наказ № 2-н/296/484/19, яким стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі однієї четвертої частки з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів - ОСОБА_2 , але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 16.08.2019р. і до досягнення дитиною повноліття.

Також, суд враховує, що звертаючись з позовом про стягнення на своє утримання аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, ОСОБА_1 не обґрунтувала заявлений розмір аліментів, їх достатність та співрозмірність з огляду на життєві потреби.

Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У зв`язку з тим, що малолітня ОСОБА_3 проживає з матір`ю (позивачем), а також враховуючи, що позивач перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною, вона має право на утримання від чоловіка - батька дитини коштів до досягнення дитиною трьох років.

Суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів керується загальними принципами, за якими стягнення аліментів не повинно погіршувати становище іншого порівняно із становищем одержувача аліментів.

З урахуванням встановленого, виходячи з принципу справедливості та розумності, та з урахуванням потреб дружини, можливостей відповідача, суд вважає можливим задовольнити вимоги про стягнення аліментів на утримання дружини частково: стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання дружини в розмірі 1/8 частини з усіх видів доходів щомісячно до досягнення дитиною трьох років.

Судовий збір в сумі 768,40 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнена від його сплати на підставі закону.

Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Керуючись ст.ст.3, 4, 5, 7-13, 17, 43, 49, 76-81, 259, 263-265, 268, 352 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , аліменти на утримання дружини, у розмірі 1/8 з усіх видів заробітку, починаючи з 16.08.2019року і до досягнення дитиною трирічного віку, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 до державного бюджету України судовий збір у розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржене до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд протягом місяця з дня його проголошення.

Позивач

ОСОБА_1

адреса проживання: АДРЕСА_2

РНОКПП НОМЕР_2

Відповідач

ОСОБА_2

адреса проживання: АДРЕСА_3

РНОКПП НОМЕР_3

Cуддя В. П. Маслак