Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2564/20

Провадження № 2/126/954/2020

"23" грудня 2020 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В.М.

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бершадь цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 в якому просить визнати за ним, як за спадкоємцем за заповітом після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 .

Позов обгрунтовано тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області помер його батько - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 .

При житті, батько вчинив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, призначивши його спадкоємцем належного йому житлового будинку.

Крім нього, спадкоємцем за законом на майно померлого ОСОБА_4 є його донька, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , він прийняв у встановленому законом порядку, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори.

Право власності на вказаний житловий будинок у його батька при житті виникло на підставі Закону України «Пр власність» (який був чинний на час виникнення даних правовідносин), станом на 15.04.1991 року житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 відносився до суспільної групи - колгоспний двір, і ОСОБА_4 при житті був головою даного колгоспного двору.

Маючи намір оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво пр право на спадщину, він звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності померлого ОСОБА_4 на вищевказаний будинок.

Внаслідок вищезазначеного, він позбавлений можливості належним чином оформити свої спадкові права.

Позивач ОСОБА_1 , до початку розгляду справи по суті, надав на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі.

Відповідачі ОСОБА_2 , ОСОБА_3 надали на адресу суду письмові заяви про визнання позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності.

Ч. 3 ст. 200 ЦПК України визначає, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Враховуючи те, що відповідно до ч. 1ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі.

Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кошаринці Бершадського району Вінницької області помер батько позивача - ОСОБА_4 , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно, а саме: житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 , свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 , матеріалами технічного паспорту на житловий будинок.

При житті, ОСОБА_4 вчинив особисте розпорядження на випадок своєї смерті, призначивши позивача спадкоємцем належного йому житлового будинку, що підтверджується копією заповіту зареєстрованого в реєстрі за № 7 та посвідченого секретарем виконавчого комітету Кошаринецької сільської ради Бершадського району вінницької області Токаренко С.М..

Крім ОСОБА_1 , спадкоємцем за законом на майно померлого ОСОБА_4 є його донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та спадкоємцем за заповітом є ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , що підтверджується довідкою № 123 від 10.03.2020 року, виданою Кошаринецькою сільською радою Бершадського району Вінницької області.

Спадкове майно, а саме: житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , позивач прийняв у встановленому законом порядку, шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, що підтверджується копією витягу про реєстрацію спадкової справи в Спадковому реєстрі від 11.03.2020 року.

Право власності на житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 у ОСОБА_4 при житті виникло на підставі Закону України «Пр власність» (який був чинний на час виникнення даних правовідносин, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 120 ЦК УРСР (у редакції, яка була чинна на час виникнення вказаних правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності.

Факт набуття права власності на майно колгоспного двору, підтверджується випискою з по господарської книги, виданої Кошаринецькою сільською радою Бершадського району Вінницької області від 28.09.2020 року № 269, з якої вбачається, що станом на 15.04.1991 року, житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1 , відносився до суспільної групи - колгоспний двір, і ОСОБА_4 при житті був головою даного колгоспного двору.

Маючи намір оформити свої спадкові права та отримати свідоцтво пр право на спадщину, позивач звернувся до нотаріуса з відповідною заявою. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому було відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документу, який посвідчує право власності померлого ОСОБА_4 на вищевказаний будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії за № 156/02-31 від 22.10.2020 року.

Відмова у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом позбавляє ОСОБА_1 можливості реалізувати у повному обсязі право на спадкування.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Ч.1 ст. 1222 цього ж кодексу говорить про те, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, а в ч.1 ст. 1223 визначено право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Ч. 1 ст. 1220 ЦК України, зазначає, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно ст.ст. 319, 321 ЦК України та ст. 41 Конституції України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до П.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" визначено, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме :

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні.

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних.

Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української PCP, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризація) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції).

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справі про спадкування" роз`яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

У відповідності із вимогами листа Міністерства Юстиції України за № 19-32/319 від 21.02.2005 року згідно якого у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і право встановлювальний документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку.

У відповідності з ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Ст.1 Протоколу № 1 до Європейської конвенції про захист прав і основних свобод людини гарантує право на вільне володіння своїм майном: «Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права».

Давши оцінку письмовим доказам, суд вважає, що можливо прийняти визнання позову відповідачами, оскільки це не буде суперечити закону і не порушуватиме прав сторін та свобод чи інтересів інших осіб, в зв`язку з чим позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

На підставі ст.ст. 25, 346, 1217, 1218 - 1222, 1258, 1261, 1268 -1270, 1299 ЦК України, керуючись ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 19, 263-267 ЦПК України суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання права власності на спадщину в порядку спадкування за заповітом задоволити.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , як за спадкоємцем за заповітом, право власності на житловий будинок, розташований в АДРЕСА_1 , загальною площею 77,4 кв.м., житловою площею, 44,3 кв.м., що позначається літерою «А» з відповідними господарськими будівлями і спорудами: «А під» - погріб, «а» - веранда, «а1і» - вхідний майданчик, «Б» - літня кухня, «В» - сарай, «Г» - гараж, «Н» - навіс, «Т» - туалет, «К» - колодязь, «1-3» - огорожа, що належав ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь