Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Номер провадження 2/229/26/2020

Справа № 229/2351/19

24 січня 2020 року Дружківський міський суд Донецької області

у складі:

головуючого судді Лебеженка В.О.,

за участю секретаря

судового засідання Слободкіної Т.І.

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м.Дружківка в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою представника позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Очеретинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування,-

третя особа: авдіївська державна нотаріальна контора,-

В С Т А Н О В И В:

До Дружківського міського суду Донецької області звернулася представник позивача з позовною заявою до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на майно, що належало батьку позивача - ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме право власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивача ОСОБА_2 є донькою ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Померлим ОСОБА_3 за життя був складений заповіт на її ім`я, відповідно до якого, він заповідає їй належний йому житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 29.02.1972 року, померлому ОСОБА_3 , виділено земельну ділянку у індивідуальне будівництво по АДРЕСА_1 . Рішенням виконавчого комітету Ясинуватського району, Очеретинської селищної ради депутатів від 06.03.1975 року затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію будинку.

У 2010 році, позивач звернулася до Авдіївської державної нотаріальної контори для оформлення прав на спадщину після смерті ОСОБА_3 , нотаріусом була заведена спадкова справа №232/2010. В матеріалах цієї справи знаходиться первинна заява та заповіт, але на її звернення державним нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину.

На підставі наведеного, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, шляхом визнання за нею права власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 26 квітня 2019 року позовну заяву було залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків вказаних в ухвалі суду.

06 травня 2019 року представником позивача була надана до суду заяву про усунення недоліків вказаних в ухвалі суду від 26 квітня 2019 року.

Ухвалою суду від 13 травня 2019 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання, при цьому було витребувано докази по справі.

Ухвалою суду від 02.09.2019 року підготовче провадження у цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

У судове засідання позивач та її представник не з`явилися про місце, дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву про можливий розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягають.

У судове засідання представник відповідача не з`явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав заяву про можливий розгляд справи, проти задоволення позову не заперечує.

У судове засідання третя особа не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши усі докази зібрані у справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, керуючись принципом верховенства права дійшов до наступних висновків.

Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Суд відповідно до ст. 13 ЦПК України, розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_2 , є донькою ОСОБА_3 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 , свідоцтвом про укладення шлюбу серія НОМЕР_2 .

Згідно договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки від 29.02.1972 року, ОСОБА_3 , виділено земельну ділянку у індивідуальне будівництво по АДРЕСА_1 .

Рішенням виконавчого комітету Ясинуватського району, Очеретинської селищної ради депутатів від 06.03.1975 року затверджено акт про закінчення будівництва та введення в експлуатацію будинку.

Відповідно до довідки № АДРЕСА_2 , будинок АДРЕСА_1 адресою: АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_3

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 у смт.Очеретине, Ясинуватського району, Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія НОМЕР_3 .

Таким чином, після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .

Згідно заповіту від 11 жовтня 2006 року, ОСОБА_3 , на випадок його смерті, належний йому будинок АДРЕСА_1 заповідає своїй донці ОСОБА_2 .

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб-спадкоємців. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Статтею 1218 ЦК України, передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1223 ЦК України, встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті.

Відповідно до ст.ст. 1233,1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. ОСОБА_4 може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідно до статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

З відповіді Авдіївської державної контори, вбачається, що відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі - спадкова справа № 232/2010 після смерті ОСОБА_3 , зокрема, заводилась за заявою ОСОБА_2 .

Поряд з цим, із копії спадкової справи №232/2010, вбачається, що відповідно до заяви ОСОБА_5 , вона є дружиною померлого ОСОБА_3 та має обов`язкову частку майна після його смерті, проте вона відмовляється від обов`язкової частки у спадщині.

Відповідно до ч.1 ст.1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка).

Відповідно до ч.1, 5 ст.1273 ЦК України, Спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відмова від прийняття спадщини є безумовною і беззастережною.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька ОСОБА_3 , а ОСОБА_5 - відмовились від прийняття спадщини.

При цьому, як вищезазначено, позивач звернулася до авдіївської державної нотаріальної контори з метою оформлення своїх спадкових прав щодо житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , однак постановою приватного нотаріуса від 06 березня 2019 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на зазначений житловий будинок, у зв`язку не наданням повного пакету документів, необхідних для вчинення вказаної нотаріальної дії.

В свою чергу, позивач виконала усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але вона позбавлена права отримати свідоцтво про право на спадщину у встановленому законом порядку через причини, які від неї не залежать.

Згідно ст.ст. 328, 329 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини, спадкове майно належить спадкоємцю з моменту відкриття спадщини. У відповідності з ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до п.37 постанови Пленуму ВСУ № 5 від 07.02.2014 року Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав, з урахуванням положень ч.1 ст.15 та ст.392 ЦК власник майна має право пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно із ст. ст. 41, 55 Конституції України, право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Права людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

За встановлених обставин, суд вважає, що є всі законні підстави для визнання за позивачем права власності на спадкове майно, а позовна заява підлягає задоволенню.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 4, 5, 10-13, 76-81, 89, 258-259, 263-265, 268, 273 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву представника позивача ОСОБА_1 яка діє в інтересах ОСОБА_2 до Очеретинської селищної ради про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_4 ) право власності на житловий будинок, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Донецького апеляційного суду через Дружківський міський суд протягом тридцяти днів після проголошення рішення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Вступна та резолютивна частини рішення складені в нарадчій кімнаті 24 січня 2020 року.

Повний текст рішення суду складено 03 лютого 2020 року.

Суддя: В.О.Лебеженко