ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«29» жовтня 2020 року

м. Харків

справа № 635/6171/19

провадження № 22ц/818/4695/20

Харківський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Бурлака І.В. (суддя-доповідач),

суддів - Хорошевського О.М., Яцини В.Б.

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 , представник позивача ОСОБА_2 ,

відповідач Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт»,

третя особа Акціонерне товариство «Кредобанк»

розглянув в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року в складі судді Пілюгіної О.М.

в с т а н о в и в:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа: Акціонерне товариство «Кредобанк» про стягнення страхового відшкодування.

Позовна заява мотивована тим, що 23 березня 2019 року його дружина ОСОБА_3 , керуючи належним йому автомобілем GEELY MK-Cross, державний номер НОМЕР_1 , рухаючись автодорогою М-18 на 17 км + 765 м Харківської області, не врахувала дорожню обстановку, так як була ожеледиця, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралась з керуванням та здійснила перекидання, внаслідок чого відбулося пошкодження транспортного засобу.

Вказав, що про цю подію того ж дня ОСОБА_3 телефонним дзвінком повідомила Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт», з яким він 22 грудня 2018 року уклав договір добровільного страхування транспортного засобу №0113-2101-0120, предметом якого є майнові інтереси, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу марки GEELY MK-Cross, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 . Крім того, договором передбачено, що особою, допущеною до керуванням застрахованим транспортним засобом, є будь-яка особа, що керує транспортним засобом на законній підставі із стажем водія відповідної категорії не менше двох років.

Зазначив, що постановою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 року, яка набрала законної сили 22 травня 2019 року, ОСОБА_3 визнано винною у вчинені правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 Кодексу України про адміністративні правопорушення, обмежившись усним зауваженням.

Вказав, що страховою компанією відмовлено йому у здійсненні виплати страхового відшкодування за даним випадком, посилаючись на пункти 3.1, 5.1.2, 12.1 умов договору страхування, а саме, що виплата страхового відшкодування не здійснюється у разі настання збитків від пошкодження, знищення або витрат транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил перетинання (руху) через залізничні переїзди; виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок якого сталося дорожньо-транспортна пригода; порушення швидкості руху (розділ 12 Правил).

Зазначив, що така відмова є неправомірною, оскільки ОСОБА_3 не врахувала дорожню обстановку в установлених межах безпечної швидкості руху, а не порушувала швидкості руху, отже подія, яка сталася 23 березня 2019 року, є страховим випадком.

Вказав, що 12 липня 2019 року він повідомив страхову компанію про проведення 16 липня 2019 року об 11-00 годині огляду автомобіля та запропонував направити свого представника для участі у огляді. Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 15090 від 23 липня 2019 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля GEELY MK-Cross, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді відповідно до ринкової вартості автомобіля на момент пошкодження складає 146 826,50 грн; вартість експертного авто-товарознавчого дослідження становить 2637,60 грн.

Виходячи з передбачених договором розмірів страхової суми та франшизи, сума страхового відшкодування становить: 146 826,50 грн - 1800,00 грн (франшиза) + 2637,60 грн = 147 664,10 грн.

Просив стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на його користь страхове відшкодування в розмірі 147 664,10 грн та судові витрати.

Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено повністю; стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на його користь грошову суму у розмірі 147 664,10 грн та суму судового збору у розмірі 1476,64 грн.

Не погоджуючись з рішенням суду Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції неповно з`ясував обставини справи, що мають значення для справи, а саме, не звернув уваги на те, що водій ОСОБА_3 не обрала безпечну швидкість руху, що є порушенням пункту 12.1 Правил дорожнього руху, тобто підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно пункту 5.1.2 умов до договору страхування; що ОСОБА_3 здійснено виїзд на смугу зустрічного руху, що також є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування; що позивачем обрана програма страхування «Стандарт», яка, на відміну від програми «Преміум», передбачає виключення зі страхових випадків у вигляді настання дорожньо-транспортної пригоди внаслідок порушення водієм розділу 12 Правил дорожнього руху України; що вартість відновлювального ремонту автомобіля перевищує його ринкову вартість, тому для визначення суми відшкодування необхідно встановити вартість залишків транспортного засобу на підставі додаткової авто товарознавчої експертизи; що договором страхування передбачена формула для розрахунку зносу транспортного засобу у разі визнання його конструктивно загиблим, згідно якої сума зносу становить 6731,50 грн; що в разі повної загибелі транспортного засобу застосовується окремий розмір франшизи 5% від страхової суми, тобто 9000,00 грн; що у страховика відсутні підстави для відшкодування витрат на проведення автотоварознавчого дослідження, оскільки ним замовлено складання звіту від 10 квітня 2019 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Брітіш Авто Клаб», тобто проведена позивачем експертиза є повторною, та витрати на її проведення згідно пункту 11.6 договору не відшкодовуються; що позивачем фактично сплачено лише половину страхового платежу 4572,00 грн з 9144,00 грн, тому з розміру суми страхового відшкодування має бути вирахувана ця сума згідно пункту 11.13 умов до договору страхування.

18 вересня 2020 року від представника ОСОБА_1 надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому він просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги та залишити оскаржуване рішення суду без змін. Вказав, що ОСОБА_3 швидкість руху не перевищувала, дорожньо-транспортна пригода трапилась не внаслідок виїзду на зустрічну смугу, а тому, що водій не врахувала дорожньої обстановки, отже подія є страховим випадком. Зазначив, що жодним доказом не підтверджується визнання автомобіля конструктивно загиблим та покладення на нього обов`язку проведення додаткової експертизи для визначення вартості залишків транспортного засобу. Вказав, що ринкову вартість автомобіля у висновку експертного авто товарознавчого дослідження від 23 липня 2019 року визначено з урахуванням зносу, що франшиза згідно пункту 7.2. договору складає 1% від страхової суми; що оплачена ним експертиза не є повторною, оскільки на замовлення відповідача складено звіт, а не проведено експертизу.

Частинами 1, 3 статті 369 ЦПК України передбачено, що справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою. Розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 369 ЦПК України передбачено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Аналізуючи наведені норми права, судова колегія вважає за необхідне розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 23 березня 2019 року за участю ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем GEELY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є страховим випадком, тому відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є неправомірною, отже з нього на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі, визначеному на підставі висновку Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса щодо вартості завданого збитку.

Проте, з таким висновком суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 є власником автомобіля GEELY, 2015 року випуску, на підставі договору купівлі-продажу № ЗК00411934 від 17 грудня 2015 року. З метою оплати вартості автомобіля ОСОБА_1 укладено з Акціонерним товариством «Кредобанк» кредитний договір №7027.20.02.2329 від 25 грудня 2015 року (а. с. 35-40, 41-45).

22 грудня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_1 укладено договір № 0113-2101-0120 добровільного страхування транспортного засобу, предметом страхування за яким є майнові інтереси ОСОБА_1 , пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки GEELY MK-Cross, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , вартістю 180 000,00 грн. Договір укладено за програмою «Стандарт». Страхова сума на період з 25 грудня 2018 року по 24 грудня 2019 року становить 180 000,00 грн, страховий платіж 9144,00 грн, франшиза 1% від страхової суми, а в разі повної загибелі транспортного засобу 5% (а. с. 24).

Додатковою угодою від 22 грудня 2018 року до цього договору передбачено, що сплата страхового платежу за період страхування з 25 грудня 2018 року по 24 грудня 2019 року відбувається в розстрочку чотирма платежами наступним чином: 2286,00 грн - до 24 грудня 2018 року, 2286,00 до 24 березня 2019 року, 2286,00 до 24 червня 2019 року, 2286,00 до 24 вересня 2019 року (а. с. 29).

23 березня 2019 року о 05-45 год. дружина ОСОБА_1 ОСОБА_3 , керуючи автомобілем GEELY, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , на 765 км автошляху М-18, не врахувала дорожню обстановку, не вибрала безпечної швидкості руху, не впоралася з керуванням, внаслідок чого допустила перекидання автомобілю, який отримав механічні пошкодження, чим порушила вимоги пункту 12.1 Правил дорожнього руху України.

Постановою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 року у справі № 635/2558/19 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, та звільнено від адміністративної відповідальності на підставі статті 22 КУпАП, обмежившись усним зауваженням (а. с. 23).

З повідомлення про настання випадку від 26 березня 2019 року вбачається, що ОСОБА_3 повідомлено Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про дорожньо-транспортну пригоду, що трапилась 23 березня 2019 року. У повідомленні ї ОСОБА_3 зазначила, що рухалась зі сторони смт Високий до м. Харкова зі швидкістю 50-55 км на годину. На повороті автомобіль почало заносити на зустрічну смугу через ожеледицю, та щоб не завдати шкоди іншим автомобілям вона прийняла рішення з`їхати на узбіччя (а. с. 90-91).

10 квітня 2019 року на замовлення Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» Товариством з обмеженою відповідальністю «Брітіш Автоклаб» виготовлено звіт № 43547 про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Geely MK Cross», державний номерний знак НОМЕР_1 , згідно якого ринкова вартість транспортного засобу до пошкодження 141 703,80 грн, вартість відновлювального ремонту 196 575,81 грн, вартість матеріального збитку 141 703,80 грн (а. с. 94-113).

19 червня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» із заявою про надання відповіді за договором № 0113-2101-0120 (а. с. 30).

24 червня 2019 року на адресу ОСОБА_1 направлена відповідь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» про відсутність правових підстав для здійснення виплати страхового відшкодування за випадком, що стався 23 березня 2019 року. Вказав, що ОСОБА_3 не дотрималась безпечної швидкості руху, а саме порушила пункт 12.1 Правил дорожнього руху, а також здійснила виїзд на смугу зустрічного руху, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування згідно пунктів 5.1.2, 3.1, 3.1.18, 12.1 умов договору страхування, оскільки виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника; порушення правил перетинання (руху) через залізничний переїзд; виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок якого сталась дорожньо-транспортна пригода; порушення швидкості руху (розділ 12 Правил дорожнього руху) (а. с. 31).

12 липня 2019 року ОСОБА_1 направив на адресу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» повідомлення про огляд автомобіля «Geely MK Cross», державний номерний знак НОМЕР_1 , що відбудеться 16 липня 2019 року об 11-00 годині, на який просив направити свого представника. Зазначене повідомлення отримано страховою компанією 22 липня 2019 року (а. с. 32-33).

Як вбачається з висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, № 15090 від 23 липня 2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Geely MK Cross», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, визначалась ринковою вартістю автомобіля на момент пошкодження (23 березня 2019 року) та складає 146 826,50 грн. Зазначено, що вартість відновлювального ремонту автомобіля 183 968,66 грн, що перевищує його ринкову вартість. Вартість експертного дослідження №15090 від 23 липня 2019 року становить 2637,60 гривень, яка сплачена позивачем, що підтверджується копією платіжного доручення № від 13 липня 2019 року (а. с. 10-22, 34).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів.

У статті 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування визначене як страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

Згідно з частиною першою статті 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно зі статтею 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору.

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Відповідно до пункту 20.1.5. договору страхування від 22 грудня 2018 року, укладеного між ОСОБА_1 та Приватним акціонерним товариством «Український страховий стандарт», страхувальник має право на одержання страхового відшкодування у розмірі та на умовах, обумовлених договором.

Згідно з пунктами 3.1, 3.1.18 умов добровільного страхування транспортного засобу, які є додатком 1 до договору добровільного страхування транспортного засобу від 22 грудня 2018 року, до страхових випадків не належать і страхове відшкодування не виплачується в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які завдані під час та/чи безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушень Правил дорожного руху, зазначених у пункті 5 цих Умов для відповідної програми страхування, яку обрано у пункті 4 розділу І договору.

У підпункті а) пункту 5.1.2 умов добровільного страхування транспортного засобу передбачено, що виплата страхового відшкодування не здійснюється у разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати транспортного засобу, які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення Правил дорожнього руху, а саме: проїзд на заборонений сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил перетинання (руху) через залізничні переїзди, виїзд на смугу зустрічного руху, внаслідок якого сталася дорожньо-транспортна пригода, порушення швидкості руху (Розділ 12 Правил).

Отже, у пункті 5.1.2. умов договору добровільного страхування транспортного засобу, укладеного між сторонами справи, визначено однією з підстав відмови у здійсненні виплати страхового відшкодування саме порушення швидкості руху.

Швидкість руху регламентовано Розділом 12 Правил дорожнього руху.

Порушенням швидкості руху є перевищення водіями транспортних засобів встановлених пунктами 12.4. - 12.7. Правил дорожнього руху обмежень швидкості руху транспортних засобів, за що статтею 122 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність.

Як встановлено судом, постановою Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 року у справі № 635/2558/19 ОСОБА_3 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, у зв`язку з порушенням нею пункту 12.1 Правил дорожнього руху, тоді як перевищення швидкості охоплюється пунктами 12.4-12.8 цих правил. Посилання на перевищення ОСОБА_3 швидкості руху у зазначеній постанові суду відсутні.

У пункті 12.1. Правил дорожнього руху передбачено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен враховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Згідно з пунктом 1.10. Правил дорожнього руху безпечна швидкість - це швидкість, за якої водій має змогу безпечно керувати транспортним засобом та контролювати його рух у конкретних дорожніх умовах.

Таким чином, ОСОБА_3 не врахувала дорожню обстановку та у встановлених межах допустимої швидкості руху не обрала безпечної швидкості руху.

Згідно з частиною 6 статті 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику виникає у разі, якщо такий страховий випадок прямо передбачений умовами договору страхування.

ОСОБА_3 не було притягнуто до адміністративної відповідальності за перевищення швидкості руху.

З огляду на це, відповідно до умов договору добровільного страхування транспортного засобу від 22 грудня 2018 року подія, яка сталася 23 березня 2019 року за участю ОСОБА_3 , що керувала автомобілем GEELY MK-Cross, державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , є страховим випадком, а отже, відмова відповідача у виплаті страхового відшкодування є неправомірною.

Таким чином, посилання відповідача щодо того, що дружиною позивача було порушено швидкість руху, тому страховий випадок не настав, є безпідставними.

Зазначене відповідає висновкам, викладеним у постановах Верховного Суду від 13 серпня 2018 року у справі № 755/14084/16-ц, провадження № 61-16069св18; від 24 липня 2019 року у справі № 127/24916/14-ц, провадження № 61-8921св18.

Доводи страхової компанії, що ОСОБА_3 здійснено виїзд на смугу зустрічного руху, що є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, також не можуть бути взяті до уваги, оскільки з матеріалів справи, зокрема, постанови Харківського районного суду Харківської області від 11 травня 2019 року не вбачається, що причиною дорожньо-транспортної пригоди за участю ОСОБА_3 став її виїзд на зустрічну смугу.

Разом з тим, задовольняючи вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з відповідача на його користь страхового відшкодування, суд першої інстанції виходив з того, що стягненню підлягає сума завданого збитку у розмірі ринкової вартості автомобіля, визначена висновком автотоварознавчого дослідження, з вирахуванням франшизи у розмірі 1% від страхової суми, а також вартість проведеного на замовлення позивача автотоварознавчого дослідження.

Однак, з таким висновком суду погодитись неможливо, виходячи з наступного.

Як зі звіту № 43547 від 10 квітня 2019 року про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Geely MK Cross», державний номерний знак НОМЕР_1 , так і з висновку експертного автотоварознавчого дослідження, складеного експертом Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. Засл. проф. М.С. Бокаріуса, № 15090 від 23 липня 2019 року вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Geely MK Cross», державний номерний знак НОМЕР_1 , внаслідок пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді, визначалась його ринковою вартістю на момент пошкодження, оскільки вартість відновлювального ремонту цього автомобіля перевищує його ринкову вартість.

Згідно з пунктами 11.10, 11.10.1 умов добровільного страхування транспортного засобу, які є додатком 1 до договору добровільного страхування транспортного засобу від 22 грудня 2018 року, у разі повної конструктивної загиблі транспортного засобу (розмір збитків перевищує 75% дійсної (ринкової) вартості транспортного засобу на момент настання страхового випадку) розмір страхового відшкодування визначається, на розсуд страховика, одним з наступних шляхів:

а) як сума дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку (з урахуванням положень пункту 4.2. цих умов про пропорційну систему відповідальності) і необхідних та доцільних витрат страхувальника, передбачених у пункті 11.8 цих умов за вирахуванням зносу за період дії договору з урахуванням положень пункту 5 цих умов, та передбаченого в пункті 7.1-7.3, пунктах 7.6 або 16.1 розділу І договору франшизи. При цьому транспортний засіб (право власності) передається страховику після зняття його з обліку власником в органах реєстрації разом з усіма документами на нього (свідоцтво про реєстрацію, сервісна книжка, інструкція по експлуатації), повним комплектом оригінальних (заводських) ключів разом з заводськими дублікатами ключів, пультами управління карток та інших активних та пасивних активаторів до транспортного засобу і всіх засобів проти викрадення, про що по факту передачі між сторонами складається акт приймання-передачі транспортного засобу; витрати по зняттю транспортного засобу з обліку здійснюються за рахунок страхувальника (власника);

б) як сума дійсної вартості транспортного засобу на дату настання страхового випадку (з урахуванням положень пункту 4.2. цих умов про пропорційну систему відповідальності) і необхідних та доцільних витрат страхувальника, передбачених у пункті 11.8 цих умов, за вирахуванням зносу за період дії договору з урахуванням положень пункті 5 цих умов, та передбаченого в пункті 7.1-7.3, пунктах 7.6 або 16.1 розділу І договору франшизи та вартості залишків транспортного засобу. Вартість залишків визначається шляхом вивчення попиту та пропозицій на ринку щодо таких залишків, зокрема, через онлайн-аукціони з продажу автомобілів (ТОВ «Україно-польське підприємство «Авто онлайн Україна», ПП «Інформаційно-правова фірма «Рута-Консалтинг» чи аналогічні аукціони) або шляхом експертної оцінки. Майнові права на транспортний засіб у цьому випадку залишаються у страхувальника.

З доводів позовної заяви та відзиву позивача на апеляційну скаргу вбачається, що ОСОБА_1 не визнає свій автомобіль конструктивно загиблим та не висловлює бажання передати право власності на нього страховику. Страховик також не вимагав передачі йому у власність застрахованого автомобіля.

Відомостей щодо вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди, тобто вартості його залишків, матеріали справи не містять, та до суду апеляційної інстанції їх не надано. Клопотань щодо призначення експертизи з метою визначення вартості залишків автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди від позивача не надходило. За таких умов, суд позбавлений можливості визначити розмір страхового відшкодування, що підлягає стягненню на користь позивача.

Враховуючи, що розмір страхового відшкодування, вказаний позивачем у позовній заяві, є необґрунтованим, а визначити інший розмір відшкодування у відповідності до пункту 11.10.1 умов добровільного страхування транспортного засобу, що є складовою укладеного між сторонами договору страхування від 22 грудня 2018 року, не виявляється можливим через ненадання суду відомостей про вартість залишків транспортного засобу, судова колегія дійшла висновку про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Суд першої інстанції зазначеного не врахував, не звернув уваги на те, що вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача перевищує його ринкову вартість, тобто він є конструктивно загиблим, що є підставою для вирішення питання щодо розміру страхового відшкодування з урахуванням або передачі права власності на автомобіль страховику або зменшення суми відшкодування на суму залишків транспортного засобу, однак позивачем належних доказів щодо вартості автомобіля після дорожньо-транспортної пригоди всупереч вимогам частини 3 статті 12, частини 1 статті 81 ЦПК України не надано, та дійшов помилкового висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову ОСОБА_1 у задоволенні позову.

Відповідно до статті 141 ЦПК України, а також згідно із пунктом 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17 жовтня 2014 року із змінами зазначено, що вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати положення статті 141 ЦПК України та керуватися тим, що судовий збір та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Оскільки апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» задоволено, судовий збір у розмірі 2214,96 грн, що підлягав сплаті за її подання (1476,64*150%), підлягає стягненню з ОСОБА_1 на користь відповідача.

Керуючись ст. ст. 367, 368, п. 2. ч. 1 ст.374, ст.376, ст. ст. 381 384, 389 ЦПК України

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» - задовольнити.

Рішення Харківського районного суду Харківської області від 07 липня 2020 року - скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт», третя особа: Акціонерне товариство «Кредобанк» про стягнення страхового відшкодування - залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» 2214,96 грн судового збору за подання апеляційної скарги.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Головуючий І.В. Бурлака

Судді О.М.Хорошевський

В.Б. Яцина

Повний текст постанови складено 29 жовтня 2020 року.