11.02.2020 Провадження по справі № 2/940/15/20
Справа № 940/1350/19
Рішення

Іменем України

11 лютого 2020 року Тетіївський районний суд Київської області в складі :

головуючого судді : Косович Т.П.

при секретарі : Козуб І.С.

з участю адвоката: Безуглої І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тетієві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 12162,82 гривень матеріальної та 7000 гривень моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.05.2019 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої було пошкоджено її транспортний засіб мопед HONDA та їй самій заподіяно тілесні ушкодження. Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 20.08.2019 року винним у скоєнні ДТП визнано відповідача ОСОБА_2 . Відповідно висновку експертного дослідження № 101 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу, проведеного судовим експертом Петрушанко В.Ф., вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням транспортного засобу мопеду HONDA, без реєстраційного номера, становить 8650 гривень, послуги експерта 2000 гривень. Вартість лікування потерпілої внаслідок заподіяння тілесних ушкоджень склала 1512,82 гривень. Добровільно відшкодувати заподіяну шкоду відповідач відмовляється, а тому позивач просить суд стягнути її в примусовому порядку. Крім того, посилаючись на спричинений нервовий стрес, позивач просить суд стягнути з відповідача 7000 гривень моральної шкоди.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник адвокат Безугла І.С. позовні вимоги підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не прибув, судова повістка тричі повернулася до суду за закінченням терміну зберігання. Проте ОСОБА_2 про час та місце слухання справи повідомлений через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, а тому суд вважає, що він про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, що дає підстави суду розглядати справу у його відсутності.

Суд, розглянувши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та її представника, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що 27 травня 2019 року о 13 годині 30 хвилин в с. Дібрівка на перехресті вул. Середня та Садова Тетіївського району Київської області Соколовський О.І., керуючи автомобілем HONDA ACCORD, державний номерний знак НОМЕР_1 , не надав перевагу в русі мопеду HONDA, за кермом якого була громадянка ОСОБА_1 і який наближався з правого боку, та скоїв з ним зіткнення, при цьому автомобіль та мопед отримали механічні пошкодження, чим порушив п.п. 10.11, 16.12 ПДР України.

Постановою Тетіївського районного суду Київської області від 20.08.2019 року ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 гривень. Постанова набрала законної сили 02.09.2019 року (а.с.6).

В результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб мопед HONDA, без реєстраційного номера, що належить ОСОБА_1 , а також самій ОСОБА_1 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді забиття м`яких тканин та підшкірної гематоми волосяної частини голови, внаслідок чого остання перебувала на стаціонарному лікуванні в Тетіївській ЦРЛ з 27.05.2019 року по 31.05.2019 року, що підтверджується копією виписки № 258 із медичної карти стаціонарного хворого від 31.05.2019 року (а.с.20).

Відповідно висновку експертного дослідження № 101 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу, проведеного судовим експертом Петрушанко В.Ф. 26.06.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику пошкодженням транспортного засобу мопеду HONDA, без реєстраційного номера, становить 8650 гривень, послуги експерта 2000 гривень (копія висновку та акту виконаних робіт а.с. 7-18).

Згідно наданих позивачем копій фіскальних чеків з аптек та копії рахунку ФОП ОСОБА_3 від 01.06.2019 року вартість лікування ОСОБА_1 склала 1512,82 гривень (а.с.21,22).

Відповідно до ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, крім іншого, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Згідно зі ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір.

Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Як встановлено в судовому засіданні,в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 27.05.2019 року та винуватцем якої є відповідач ОСОБА_2 , позивачу ОСОБА_1 було заподіяно матеріального збитку пошкодженням її транспортного засобу мопеду HONDA, без реєстраційного номера, який згідно висновку експертного дослідження № 101 про визначення матеріального збитку, завданого ушкодженням колісного транспортного засобу, проведеного судовим експертом Петрушанко В.Ф., становить 8650 гривень. Згідно квитанції до прибуткового касового ордера № 37 за послуги експерта позивач сплатила 2000 гривень (а.с.22).

За таких обставин суд вважає, що дана матеріальна шкода підтверджена належними доказами, а тому підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі.

Щодо матеріальної шкоди в частині стягнення вартості лікування ОСОБА_1 в Тетіївській ЦРЛ, суд вважає наступне.

Частиною 1 ст. 81 ЦПК України встановлено імперативний обов`язок щодо доказування і подання доказів у цивільному процесі, а саме зазначеною нормою вказано, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Із вказаної норми ст. 81 ЦПК України, зокрема, вбачається, що обов`язок доведення полягає у необхідності виконання комплексу відповідних дій, які орієнтовані на те, щоб скласти певне позитивне враження у суду про юридичні обставини у справі. Обов`язок доведення зумовлюється настанням для особи несприятливих правових наслідків у разі невиконання або неналежного його виконання, зокрема, відмовою суду визнати наявність юридичного факту у разі невиконання стороною обов`язку по доведенню фактів, якими вона обґрунтовує свої вимоги, тобто, якщо позивач не доведе підстави позову, то суд відмовить у його задоволенні.

Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Позивач як на підставу своїх позовних вимог в частині стягнення вартості лікування посилається на копію виписки № 258 із медичної карти стаціонарного хворого від 31.05.2019 року, яка підтверджує її лікування в Тетіївській ЦРЛ з 27.05.2019 року по 31.05.2019 року, та на копії фіскальних чеків з аптек та копію рахунку ФОП ОСОБА_3 від 01.06.2019 року, які, на думку позивача, підтверджують вартість лікування в сумі 1512,82 гривень.

Проте суд не вважає дані документи належними, достатніми та допустимими доказами на підтвердження вартості лікування саме на суму 1512,82 грн. Так, із копії виписки № 258 із медичної карти стаціонарного хворого не вбачається, що ОСОБА_1 згідно призначення лікаря за час лікування отримала саме такі ліки та в такій кількості, які були придбані в аптеках м. Тетієва Київської області в період з 27.05.2019 року по 30.05.2019 року. Крім того, дані документи додані позивачем до матеріалів справи в нечитабельному вигляді, із їх копій неможливо встановити які саме ліки були придбані на відповідну суму. Копія рахунку ФОП ОСОБА_3 від 01.06.2019 року на придбання препарату Тівортін на суму 258 грн. взагалі не може вважаться доказом на підтвердження лікування ОСОБА_1 , оскільки даний препарат був придбаний позивачем 01.06.2019 року, а згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_1 виписана з Тетіївської ЦРЛ 31.05.2019 року в зв`язку з відмовою від лікування, а в лікувальних рекомендаціях лікаря відсутній запис про те, що останній необхідно приймати даний препарат в подальшому.

Таким чином, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними та допустимими доказами розміру заподіяної матеріальної шкоди у вигляді вартості лікування, а тому суд в задоволенні позовних вимог в цій частині відмовляє.

Що стосується позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди в сумі 7000 гривень, слід зазначити наступне.

Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Крім того, у відповідності до положень ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Позивач як на підставу своїх вимог щодо стягнення моральної шкоди посилається на те, що внаслідок скоєння ДТП їй заподіяно нервовий стрес, душевні переживання, заподіяно тілесні ушкодження, внаслідок чого погіршився її фізичний стан здоров?я. Вона змушена була втрачати свій час на пошуки експерта, поїздки в поліцію та до суду. З огляду на це, позивач моральну шкоду оцінює в сумі 7000 гривень.

Виходячи з обсягу спричинених страждань, характеру душевних страждань, суд дійшов висновку про справедливість заявлених позивачем вимог щодо стягнення з відповідача моральної шкоди, оскільки останній, внаслідок порушення правил дорожнього руху, спричинив шкоду майну позивача, яка на даний час через пошкодження транспортного засобу не може користуватися ним, а також заподіяв тілесні ушкодження, внаслідок чого остання з 27.05.2019 року по 31.05.2019 року перебувала на стаціонарному лікуванні в Тетіївській ЦРЛ із діагнозом забиття м`яких тканин та підшкірної гематоми волосяної частини голови.

При цьому, вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди, суд керується принципами виваженості, розумності та справедливості, в зв`язку з чим приходить до висновку про визначення розміру відшкодування такої моральної шкоди позивачу у сумі 2000 грн., оскільки визначений позивачем розмір моральної шкоди є, на погляд суду, завищеним, не доведеним та не обґрунтованим.

Таким чином, враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 82,258,259,263-265,268,273,354 ЦПК України, ст.ст. 22,23,1166,1167,1187 ЦК України, суд

вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , зареєстрованої та жительки АДРЕСА_2 , АДРЕСА_3 (десять тисяч шістсот п`ятдесят) гривень матеріальної та 2000 (дві тисячі) гривень моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Дата складення повного рішення: 17.02.2020 року.

Суддя: Т.П.Косович