РІШЕННЯ

іменем України

27 жовтня 2020 року м.Снігурівка

справа № 485/1324/20

провадження № 2/485/499/20

Снігурівський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді Бодрової О.П.,

за участю секретаря судового засідання Бондаренко С.В.,

учасників:

позивача ОСОБА_1 ,

представника Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської обласної прокуратури Грицюка О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської обласної прокуратури про зняття арешту з майна,

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача

У жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом до Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської обласної прокуратури про зняття арешту з майна.

Позов мотивований тим, що з відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивачу стало відомо про накладення арешту постановою Прокуратури Снігурівського району на все належне йому майно. Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області, який набрав законної сили 08 травня 2007 року його засуджено за ч.1 ст.162 КК України, разом з тим питання щодо скасування арешту на майно в рамках кримінального судочинства не вирішувалося. Баштанська місцева прокуратура Миколаївської обласної прокуратури листом повідомила йому про те, що кримінальна справа та наглядове провадження вже знищені. Наявність обтяження, перешкоджають йому як власнику належним чином володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, у зв`язку з чим просить суд скасувати арешт, накладений на підставі постанови Прокуратури Снігурівського району від 15.01.2007 року, з усього нерухомого майна, що йому належить.

Відзив на позовну заяву до суду не надходив.

Інші процесуальні дії у справі

Ухвалою судді Снігурівського районного суду Миколаївської області від 07 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд даної цивільної справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Позивач у судовому засіданні підтримав позов, просив суд позов задовольнити з підстав зазначених у ньому.

Представник Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської обласної прокуратури у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову.

Мотивувальна частина

Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до таких висновків.

Судом встановлено, що постановою, серія та номер: б/н, виданою 15.01.2007 року Прокуратурою Снігурівського району накладено арешт на все майно, яке належить ОСОБА_1 , про що свідчить інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформована 10.09.2020 року /а.с.12/.

Вироком Снігурівського районного суду Миколаївської області від 27 лютого 2007 року, з урахуванням ухвали Апеляційного суду Миколаївської області від 08 травня 2007 року, ОСОБА_1 засуджено за ч.1 ст.162 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. Вирок в частині цивільного позову направлено на новий розгляд в порядку цивільного судочинства /а.с.20-23/.

З листа №33/4-5566 від 29.09.2020 року Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської обласної прокуратури вбачається, що кримінальна справа №1-25/2007 та матеріали наглядового провадження знищені за строками їх зберігання /а.с.13/.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування

Вирішуючи цивільно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

У відповідності до статті 41 Конституції України кожен має право, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно роз`яснень, викладених у п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», відповідно до положень статей 391, 396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 1 Постанови «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 року роз`яснив, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України, до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

При цьому, згідно з пунктом 9 розділу XI "Перехідні положення" КПК України питання про зняття арешту з майна, накладеного під час дізнання або досудового слідства до дня набрання чинності цим Кодексом, вирішується в порядку, що діяв до набрання чинності цим Кодексом.

Велика Палати Верховного Суду у своїй постанові від 30 червня 2020 року в справі № 727/2878/19, дійшла висновку про те, що спори про звільнення майна з-під арешту, накладеного за правилами КПК України 1960 року та не знятого за цим Кодексом після закриття кримінальної справи, слід розглядати за правилами цивільного судочинства.

Таким чином, судом встановлено, що арешт на все нерухоме майно позивача накладено в рамках кримінальної справи, який до теперішнього часу не знято, матеріали кримінальної справи за якою накладено арешт знищені.

Разом з тим, арешт майна позивача порушує його право на вільне розпорядження належним йому майном та підлягає захисту.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про зняття арешту із належного йому майна підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, статті 41 Конституції України, ст.391 ЦК України, керуючись ст.ст.4, 13, 263-265, 268 ЦПК України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Баштанської місцевої прокуратури Миколаївської обласної прокуратури про зняття арешту з майна задовольнити.

Скасувати арешт, накладений в рамках кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_1 за ч.1 ст.162 КК України на підставі постанови серія та номер: б/н Прокуратури Снігурівського району від 15.01.2007 року на все майно, у тому числі нерухоме, яке належить ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Снігурівка Миколаївської області, РНОКПП НОМЕР_1 ).

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення з урахуванням п.п. 15.5 п.15 ч.1 розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України безпосередньо до Миколаївського апеляційного суду або через Снігурівський районний суд Миколаївської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Суддя О.П.Бодрова