У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"26" жовтня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Савлук Т.В. вивчивши матеріали заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_3 який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , Національна поліція України, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, -

В С Т А Н О В И В :

22 жовтня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_3 який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , Національна поліція України, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора та 23 жовтня 2020 року була передана в провадження судді Савлук Т.В., у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Вивчивши матеріали поданої позовної заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною позовною заявою до суду, суддя дійшов наступного висновку.

Як убачається з матеріалів позовної заяви, вона підписана та подано до суду Ходаківським С.І. - особою, на ім`я якої ОСОБА_1 видано довіреність для представлення інтересів позивача.

Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Частиною 1 ст. 58 ЦПК України визначено, що сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 175 ЦПК України позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Згідно ч. 7 ст. 177 ЦПК України, до позовної заяви, підписаної представником позивача, додається довіреність чи інший документ, що підтверджує повноваження представника позивача.

Повноваження представників сторін та інших учасників справи мають бути підтверджені довіреністю фізичної або юридичної особи. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». (частини 1, 4 ст. 62 ЦПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, представником у суді може бути адвокат або законний представник.

При цьому, 30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)», яким внесено зміни до Конституції України, зокрема, доповнено Основний Закон статтею 131-2, відповідно до частини першої, третьої та четвертої якої для надання професійної правничої допомоги в Україні діє адвокатура та виключно адвокат здійснює представництво іншої особи в суді, а також захист від кримінального обвинувачення; законом можуть бути визначені винятки щодо представництва в суді у трудових спорах, спорах щодо захисту соціальних прав, щодо виборів та референдумів, у малозначних спорах, а також стосовно представництва малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Підпунктом 11 пункту 16-1розділу ХV «Перехідні положення» Конституції України, передбачено, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року.

Згідно частини 2 ст. 60 ЦПК України, під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи) представником може бути особа, яка досягла вісімнадцяти років, має цивільну процесуальну дієздатність, за винятком осіб, визначених у статті 61 цього Кодексу.

Отже, дані винятки стосуються лише представництва в суді під час розгляду трудових спорів та малозначних справ у порядку спрощеного позовного провадження, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦПК України таке представництво здійснюється під час розгляду спору, а саме під час розгляду трудових спорів та малозначних справ.

Частиною 4 ст.19 ЦПК України визначено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду: 1) малозначних справ; 2) справ, що виникають з трудових відносин; 3) справ про надання судом дозволу на тимчасовий виїзд дитини за межі України тому з батьків, хто проживає окремо від дитини, у якого відсутня заборгованість зі сплати аліментів та якому відмовлено другим із батьків у наданні нотаріально посвідченої згоди на такий виїзд; 4) справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

В частині 6 ст.19 ЦПК України надано визначення малозначних справ. Для цілей цього Кодексу малозначними справами є: 1) справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦПК України питання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі.

За вимог ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу.

Таким чином, вирішення питання про відкриття провадження у справі та відповідно вирішення питання щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження суд вирішує в ухвалі про відкриття провадження у справі за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження.

З аналізу наведених положень закону можна дійти висновку, що представництво фізичної особи представником на підставі довіреності без надання доказів адвокатської діяльності можливе лише при вирішенні спору, тобто під час розгляду справи по суті в суді першої інстанції під час розгляду спорів, що виникають з трудових відносин, а також справ у малозначних спорах (малозначні справи).

Згідно частини 3 ст.274 ЦПК України, при вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Клопотання позивача про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження подається у письмовій формі одночасно з поданням позовної заяви або може міститися у ній (ч.1 ст.274 ЦПК України). Таке клопотання в матеріалах позовної заяви відсутнє та не викладене в змісті позовної заяви.

Виходячи зі змісту позовних вимог, предмету та підстав позову, дана справа, враховуючи обрані способи захисту, категорію та складність справи, обсяг та характер доказів у справі, не може бути визначена як малозначна справа (як справа незначної складності), отже підлягає розгляду лише за правилами загального позовного провадження.

Тому дана позовна заява від імені позивача може бути підписана та подана до суду або особисто позивачем, або представником, який є адвокатом.

Разом з тим, в матеріалах позовної заяви відсутні докази того, що Ходаківський С.І. є адвокатом (свідоцтво про право зайняття адвокатською діяльністю), відомості про нього, як адвоката, відсутні в Єдиному реєстрі адвокатів України.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України, заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З огляду на вищевикладене, вивчивши матеріали позовної заяви, судом встановлено, що заяву подано та підписано особою, яка не має права її підписувати, - що є підставою для повернення позовної заяви особі, яка її подала, відповідно до положення п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України.

Частиною 7 ст. 185 ЦПК України встановлено, що повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 2, 19, 58, 60, 62, 185, 258-261, 274, 353, 354 Цивільного процесуального кодексу України,-

п о с т а н о в и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу», Міністерства юстиції України, третя особа: ОСОБА_3 який діє в своїх інтересах та в інтересах малолітньої ОСОБА_4 , Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, ОСОБА_5 , Національна поліція України, Державне підприємство «Національні інформаційні системи», Департамент з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) про визнання протиправним та скасування рішення державного реєстратора, - повернути заявнику.

Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.354 Цивільного процесуального кодексу України, апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017,апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: