Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області
Справа № 483/1186/20
Провадження № 2/483/551/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

29 жовтня 2020 року м. Очаків

Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області у складі:

головуючого - судді Шевиріної Т.Д.,

за участю секретаря - Данилової А.Г.,

представника позивачки - ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Марина Миколаївна, про розірвання договору довічного утримання, -

В С Т А Н О В И В :

07 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернулася до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області з позовом, предметом якого є: розірвання договору довічного утримання, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 30 травня 2019 року та повернення сторін у первісний стан шляхом застосування наслідків, передбачених статтею 756 ЦК України.

В обґрунтування позову зазначила, що 30 травня 2019 року між нею, з одного боку, та ОСОБА_3 з другого боку, був укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Тельпіш М.М. На підставі вказаного договору відповідач набув у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , однак свої зобов`язання за договором не виконує, належний догляд позивачці не надає, у зв`язку із чим остання змушена звернутися до суду.

Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає та не заперечує проти його задоволення.

Третя особа, приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Марина Миколаївна, в судове засідання не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши пояснення представника, дослідивши долучені до матеріалів справи докази, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 30 травня 2019 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з другої сторони, був укладений договір довічного утримання, за умовами якого позивачка передала відповідачу у власність житловий будинок АДРЕСА_1 , а останній зобов`язався довічно забезпечувати її триразовим харчуванням, належними лікувальними засобами на суму 500 грн на місяць, надавати грошове утримання у розмірі 200 грн щомісячно. Вказаний договір був посвідчений приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. та зареєстрований в реєстрі за №241 (а. с. 5-6)

Відповідач, надавши відзив на позовну заяву, зазначив, що позовні вимоги є обґрунтованими та не заперечував проти їх задоволення, підтвердивши, таким чином, факт невиконання зобов`язань за вказаним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Вирішуючи спір, суд виходить з такого.

Згідно зі ст.ст. 525, 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Як визначено у ст. 744 Цивільного кодексу України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 755 Цивільного кодексу України, договір довічного утримання може бути розірвано за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини.

В силу ч.ч. 2, 3 ст. 653 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору в судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Із системного аналізу положень вказаних правових норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов`язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов`язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Згідно з ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України, у разі розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення.

В розумінні ч. 1 ст. 756 Цивільного кодексу України правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане, оскільки виникнення права власності на житловий будинок у набувача за договором довічного утримання ні з якою іншою обставиною, як укладенням договору, не пов`язано.

Відповідно до пункту 9 частини 1 статті 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі, крім іншого, судового рішення, що набрало законної сили, щодо набуття, зміни або припинення права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Положеннями частини 2 статті 27 Закону визначено, що державна реєстрація обтяжень проводиться, зокрема, на підставі судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили.

Таким чином, з огляду на специфіку договору довічного утримання та особливості його розірвання, суд вважає, що визнання права власності на спірний будинок за позивачкою та скасування заборони відчуження будинку, що зареєстрована в реєстрі за № 242/1 приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш М.М. у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання, буде належним способом реалізації положень, викладених в ч. 1 ст. 756 ЦК України.

Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими, таким, що підлягають задоволенню.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, судовий збір, відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, стягується з відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 206, ст. ст. 259, 263-265 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 , третя особа, приватний нотаріус Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Марина Миколаївна, про розірвання договору довічного утримання - задовольнити повністю.

Договір довічного утримання (догляду), укладений 30 травня 2019 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з другої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Мариною Миколаївною, зареєстрований в реєстрі за № 241 - розірвати.

Припинити право власності ОСОБА_3 на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що виникло на підставі договору довічного утримання (догляду), укладеного 30 травня 2019 року між ОСОБА_2 , з однієї сторони, та ОСОБА_3 , з другої сторони, посвідченого приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Мариною Миколаївною, зареєстрованого в реєстрі за № 241.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 .

Скасувати запис про заборону відчуження житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами за адресою: АДРЕСА_1 , що зареєстрована приватним нотаріусом Очаківського міського нотаріального округу Миколаївської області Тельпіш Мариною Миколаївною в реєстрі за № 242/1 у зв`язку з посвідченням договору довічного утримання 30 травня 2019 року за реєстровим №241.

Стягнути з ОСОБА_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) на користь ОСОБА_2 сплачений останньою судовий збір в сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) грн 64 коп..

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Очаківський міськрайонний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Головуючий: