Справа № 195/1715/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И
24.12.2020 року с-ще Томаківка Дніпропетровської області
Томаківський районний суд Дніпропетровської області у складі:
головуючого судді Кондус Л.А., при секретарі Музичук В.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду смт.Томаківка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконкому, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку,
Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на земельну ділянку.
Представник позивача позовні вимоги обґрунтовує тим, що ОСОБА_1 , позивач по справі, являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 .
Зазначена обставина підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 227700583, від 12.10.2020 року та довідкою за № 2078 від 30.06.2020 року виданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області, зі змісту якої слідує, що позивач зареєстрована та проживає починаючи з 2008 року і до теперішнього часу, за зазначеною адресою, фактично користується житловим будинком та присадибною земельною ділянкою.
Як власник зазначеного нерухомого майна, позивач вирішила реалізувати своє право щодо розпорядження ним. Проте тільки зараз з`ясувалося, що присадибна земельна ділянка, на якій розташоване домоволодіння, на праві власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Тм № 003955.
В позасудовому порядку позивач не може вирішити питання щодо оформлення передачі їй у власність зазначеної земельної ділянки, відповідно до ст. 377 ЦК України, ст. 120 ЗК України, так як місцезнаходження ОСОБА_2 їй невідоме.
На сьогоднішній день позивач користується зазначеною земельною ділянкою як власник домоволодіння, розташованого на ній, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.
Представник позивача ОСОБА_3 подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, при цьому зазначив, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала.
Треті особи: Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконкому, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області подали до суду заяви про розгляд справи за відсутності представників третьої особи, при цьому будь-яких пояснень щодо заявлених вимог не надали, та просять ухвалити рішення на розсуд суду.
За таких обставин, зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.
Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню, так як знайшов своє підтвердження матеріалами справи, що підтверджують вказані факти та викладені правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , яка є позивачем у справі, являється власником житлового будинку, який розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 227700583 від 12.10.2020 року (а.с.7) та довідкою за № 2078 від 30.06.2020 року виданою виконавчим комітетом Томаківської селищної ради Томаківського району Дніпропетровської області (а.с.8), зі змісту якої слідує, що позивач зареєстрована та проживає починаючи з 2008 року і до теперішнього часу, за зазначеною адресою, фактично користується житловим будинком та присадибною земельною ділянкою.
З матеріалів справи вбачається, що присадибна земельна ділянка, на якій розташоване вищевказане домоволодіння, на праві власності належить ОСОБА_2 , що підтверджується Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ДП Тм № 003955 (а.с.9). Згідно змісту зазначеного Державного акта земельна ділянка розташована за адресою: с.Петрівка, Томаківського району Дніпропетровської області, передана як присадибна ділянка (для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель) в розмірі 0,2500 га та згідно плану зовнішніх меж земельної ділянки розташована під домоволодінням і відповідно призначена для його обслуговування.
Зазначена обставина підтверджується також наданою на адвокатський запит інформаційною відповіддю відділу у Томаківському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 22.10.2020 року за вих. № 143/117-20, зі змісту якої слідує, що земельна ділянка належить ОСОБА_2 на підставі зазначеного Державного акта, та розташована за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.10).
В позасудовому порядку позивач не може вирішити питання щодо оформлення передачі їй у власність зазначеної земельної ділянки, так як місцезнаходження ОСОБА_2 їй невідоме.
При переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди.
Зазначена норма закріплює загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цією нормою визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці об`єкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстроване одночасно з правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак об`єкта права власності.
Відповідний висновок висловлений у постановах Верховного Суду України від 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, від 13 квітня 2016 року у справі № 6-253цс16, від 12 жовтня 2016 року у справі № 6-2225цс16.
За змістом статті 377 ЦК України до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначений, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування.
Аналогічне положення закріплене статтею 120 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин.
Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 11.02.2015 року по справі № 6-2цс15, аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.
Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності об`єкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей об`єкт розташований. За цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.
Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.
Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
На сьогоднішній день позивач користується зазначеною земельною ділянкою як власник домоволодіння, розташованого на ній, що не суперечить суспільним інтересам та не порушує прав інших осіб.
Згідно з висновком суб`єкта оціночної діяльності дійсна вартість земельної ділянки станом на 21.10.2020 року складає 10 000,00 грн.(а.с.11).
Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.
Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності виникає на підставах, не заборонених законом, і вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність придбання права власності не встановлена судом.
Виходячи із наведеного, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог і має підстави для задоволення позову в повному обсязі.
Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Представник позивача просить суд не стягувати з відповідача на користь позивача судовий збір, тому суд вважає можливим звільнити відповідача від відшкодування таких витрат.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. ст.ст. 3, 4,9, 83, 229, 235, ч.2 ст. 247, 258, 259, 265, 268, 280-284 ЦПК України, ст. ст. 16, 321, 377, 392 ЦК України, ст.ст. 120, 125 ЗК України, суд
Позов ОСОБА_1 ( зареєстр. за адресою: АДРЕСА_1 ) до ОСОБА_2 (останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 ), треті особи: Томаківська селищна рада Томаківського району Дніпропетровської області в особі виконкому, Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області в особі Відділу Держгеокадастру у Томаківському районі Дніпропетровської області про визнання права власності на земельну ділянку- задовольнити.
Визнати за ОСОБА_1 право особистої приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) площею 0,2500 га, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1 .
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених ЦПК України, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області.
Згідно ч 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення 28.12.2020 року.
Суддя: Л. А. Кондус