Справа № 585/2600/20
Номер провадження 2/585/931/20
У Х В А Л А

30 жовтня 2020 року м.Ромни

Суддя Роменського міськрайонного суду Сумської області Євтюшенкова В.І., розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства «Альфа-Банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., третя особа: приватний виконавець виконавчого округу Києва Юхименко О.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню.

У позовній заяві ОСОБА_1 просить в якості забезпечення позову на час судового розгляду по даній справі зупинити стягнення на підставі виконавчого напису за реєстровим номером 19039 від 28 серпня 2019 року, який було вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н.С., де вказано, що вона є боржником за кредитним договором № 490999010 від 28.01.2019, загальна сума заборгованості за яким складає 28550,60 грн. Свою заяву позивач не мотивує.

Дослідивши матеріали позовної заяви, суддя дійшов до наступного.

Відповідно до ст. 149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Згідно ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом не пізніше двох днів з дня її надходження без повідомлення учасників справи (учасників третейського (арбітражного) розгляду).

Розгляд заяви про забезпечення позову здійснюється за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам частини 2 статті 247 ЦПК України.

Відповідно до постанови Пленуму ВСУ № 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову згідно з роз`ясненнями, які містяться в постанові Пленуму ВСУ №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв`язку із застосуванням відповідних заходів

Статтею 151 ЦПК України визначена форма та зміст заяви про забезпечення позову.

Так, заява про забезпечення позову повинна містити: найменування суду, до якого подається заява; повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності; предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову; захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; ціну позову, про забезпечення якого просить заявник; пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення; інші відомості, потрібні для забезпечення позову (ч. 1 ст. 151ЦПК України).

Подана ОСОБА_1 заява про забезпечення позову вимогам ч.1 ст. 151 ЦПК України не відповідає.

Також, всупереч нормам ч.1, 3 ст. 149 ЦПК України позивач не вказує, яким чином невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст. 3 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір.

Ставка судового збору за подання до суду заяви про забезпечення позову становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.п.4 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір»).

Позивачем ОСОБА_1 судовий збір за подання заяви про забезпечення позову не сплачений.

Отже, з огляду на викладені обставини, вважаю за необхідне відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Керуючись ст. ст. 149-153 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису за реєстровим номером 19039 від 28 серпня 2019 року - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з моменту її проголошення.

Суддя Роменського міськрайонного суду В. І. Євтюшенкова