Справа № 446/1995/18
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
14.12.2020 року Кам`янка-Бузький районний суд Львівської області в складі: головуючого - судді Бакай І. А.
за участі:секретаря судового засідання Новосад І.В.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кам`янка-Бузька в порядку загального позовного провадження цивільну за позовом акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер.
У межах шестимісячного строку встановленого частиною 2 статті 1281 Цивільного кодексу України ПАТ ПроКредит Банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців.
Заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 подала його дружина гр. ОСОБА_3 . Заяви про відмову від спадщини подали гр. ОСОБА_4 , гр. ОСОБА_5 , гр. ОСОБА_6 , гр. ОСОБА_7 . Оригінали правовстановлюючих документів, щодо майна померлого в спадковій справі відсутні. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
За життя ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав в обумовлені ними строки, кредит та проценти за їх користування не сплатив, у зв`язку з чим існує заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами в розмірі 1417573,36 грн.
06 квітня 2016 року на виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області було видано виконавчі листи по справі №1311/1439/12 від 27 квітня 2014 року відповідно до кількості відповідачів.
Вищезазначені виконавчі листи були пред`явлені на виконання до Кам`янка-Бузького районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області.
На час розгляду даної справи вказане рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі № 1311/1439/12 від 27 квітня 2014 року не виконане та, відповідно, заборгованість за Кредитним договором не погашена.
Уповноваженим представником АТ ПроКредит Банк на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу про погашення заборгованості спадкодавця, однак дану вимогу було проігноровано у зв`язку з чим заборгованість спадкодавця погашена не була.
Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, у якому вона заперечила проти задоволення позову, оскільки позивач паралельно звернувся до Кам`янка-Бузького районного суду з позовом до ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору , на стороні відповідача Приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М, ОСОБА_1 , ОСОБА_8 , ОСОБА_4 про визнання недійсним договорів, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення права власності. 22 жовтня 2018 року по даній справі винесено рішення, яке на даний час є предметом перегляду апеляційної інстанції. Таким чином позивач вимагає від ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості суму, що значно перевищує борг в цілому. Крім того спадкоємець зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного в спадщину, однак позивачем в даній справі не представлено документів, які вказують на вартість майна, яке відповідачем одержано в спадщину.
Позивач у відповіді поданій на відзив, не погоджуючись із доводами відповідача, зазначив, що позивач по справі № 446/394/18, рішення по якій є предметом апеляційного перегляду, звертався до суду з вимогою про визнання недійсними договорів, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення права власності, що являє собою один предмет позову і аж ніяк не є предметом позову щодо звернення стягнення на іпотеку. Щодо суми погашення заборгованості, то такі підтвердженні наданими суду розрахунками, а щодо вартості майна прийнятого у спадщину, то оцінка такого наведена у звітах про оцінку майна, зокрема, його ринкової вартості.
У поданих запереченнях на відповідь на відзив відповідачка покликається про заборону примусового звернення стягнення на нерухоме майно згідно ЗУ Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті. Також позивачем надано звіти про оцінку вартості майна на них представлено два незавершених будівництва, що ставить під сумнів, яке саме майно було прийнято оцінювачами, ТзОВ Української оціночної компанії при проведенні експертного дослідження.
Надаючи відповідь на заперечення відповідача, позивач не погоджується з доводами відповідача щодо природи кредиту наданого Позичальнику ОСОБА_2 , оскільки він не є споживчим, як помилково зазначає ОСОБА_1 та не підпадає під дію Закону Про споживче кредитування, що регулює відносини саме споживчого кредитування та мораторію відповідно до ст. 1 Закону Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки п. 2 Договору про надання гранту наданому ОСОБА_2 чітко зазначено цільове призначення для особистих неспоживчих потреб і таким чином мораторій на правовідносини між Поручителем ОСОБА_1 та Позичальником ПАТ Про Кредит Банк не розповсюджується.
У судове засідання представник позивача не з`явився, подав заяву, в якій просить позов задовольнити, проводити розгляд справи у їх відсутності.
Відповідач у судове засідання, не з`явилась, хоча належним чином була повідомлена про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності сторін.
Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
30 вересня 2008 року між ЗАТ ПроКредит Банк - правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ ПроКредит Банк та ОСОБА_2 (надалі - Позичальник) було укладено Договір іпотеки №FW301.321-ІД (надалі - Договір іпотеки).
Згідно ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.
Відповідно до ст.ст. 629, 610 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).
ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 20 червня 2017 року виданого виконавчим комітетом Запитівської селищної ради Кам`янка - Бузького району Львівської області, серія НОМЕР_3 .
В межах шестимісячного строку встановленого частиною 2 статті 1281 Цивільного кодексу України ПАТ ПроКредит Банк пред`явив свої вимоги до спадкоємців. Зазначене підтверджується листом Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори від 13.10.2017 р. № 2232/02-14, в якому зазначається,на підставі вимоги кредитора зареєстровано спадкову справу № 290/2017 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 гр. ОСОБА_2 , кредиторські вимоги включені в спадкову масу, про що зроблено запис в книзі обліку спадкових справ.
Листом Кам`янка-Бузької державної нотаріальної контори від 03.07.2018 року № 1283/01-16 повідомлено, що в нотаріальній конторі зареєстрована спадкова справа № 290/2017, в Кам`янка-Бузьку державну нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_2 подала його дружина гр. ОСОБА_3 . Заяви про відмову від спадщини подали гр. ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 . Свідоцтво про право на спадщину не видавалось.
За життя ОСОБА_2 свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав в обумовлені ними строки, кредит та проценти за їх користування не сплатив, у зв`язку з чим існує заборгованість за вищезазначеними кредитними договорами в розмірі 1417573,36 грн.
Рішення набрало законної сили 08.05.2014 року.

06 квітня 2016 року на виконання рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області було видано виконавчі листи по справі № 1311/1439/12 від 27 квітня 2014 року відповідно до кількості відповідачів та такі пред`явлені на виконання до Кам`янка-Бузького районного ВДВС ГТУЮ у Львівській області.

На час розгляду даної справи вказане рішення Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області по справі № 1311/1439/12 від 27 квітня 2014 року не виконане та, відповідно, заборгованість за Кредитним договором не погашена.

Відповідно до п.32 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз`яснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчиненні позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до ст.ст. 1216,1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщина) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права й обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за винятком прав і обов`язків, зазначених у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 цього Кодексу).

Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (частина перша статті 1268 ЦК України).

Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у частинах третій, четвертій статті 1268, статті 1269 ЦК України.

Так, згідно із частиною третьою статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно зі спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.

Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК України).

Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею зникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту входять до складу спадщини: умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Згідно правової позиції ВСУ у справі № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року, частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України).

Таким чином, спадкові права є майновим об 'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов`язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора.

Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема, з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Таким чином відповідач ОСОБА_3 вважається такою, що прийняла спадщину відкриту після смерті ОСОБА_2 , в тому числі належну йому земельну ділянку загальною площею 0,1200 гектарів, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:005:1233, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та об`єкт незавершеного будівництва готовністю 61.8%, реєстраційний номер 20008723, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до п.32 Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства гри вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин роз`яснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є: боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчиненні позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями.

Відповідно до ст.ст.1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до абзацу 2 пункту 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року роз`яснено, що якщо спадкоємець який прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов`язку, передбаченого 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця.

Відповідно до статті 1282 Цивільного кодексу України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Тобто, виходячи з положень вищевказаної норми, законодавець прямо покладає на спадкоємців обов`язок здійснити виконання зобов`язання перед кредитором спадкодавця шляхом одноразового внесення коштів та встановлює максимальний розмір вимог кредиторів, що зобов`язаний задовольнити кожен із спадкоємців і який прирівнюється до вартості майна, отриманого кожним із них в порядку спадкування, а також надає право кредитору звернутися до суду з позовом до спадкоємців про стягнення відповідної грошової суми, в разі їх відмови здійснити одноразовий платіж.

Уповноваженим представником АТ ПроКредит Банк 09 жовтня 2017 року на адресу ОСОБА_1 було надіслано вимогу Вих. № 1-2/17/2777/3 про погашення заборгованості спадкодавця, однак таку відповідачем було проігноровано.

Так відповідно до ч.2 ст. 1282 Цивільного кодексу України вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.

Згідно п. 6.4. Договору іпотеки, звернення стягнення здійснюється за вибором іпотекодержателя на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя, яким є застереження, вказане у розділі 7 цього Договору з врахуванням інших умов договору.

Відповідно до п.9.1. Договору іпотеки договір набуває юридичної сили з моменту його нотаріального посвідчення і діє до повного задоволення вимог іпотекодержателя протягом усього часу дії ліміту кредитування, виконання усіх чи частини основних зобов`язань не тягне за собою припинення Договору.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

В рахунок забезпечення виконань за кредитними договорами, було укладено іпотечний договір, а саме Договір іпотеки FW 301/321-ІД, яким передбачено, що предметами даних договорів виступає майно, яке в подальшому було успадковане ОСОБА_1 , а саме: земельна ділянка загальною площею 0,1200 гектарів та об`єкт незавершеного будівництва готовністю 61.8%.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України Про іпотеку за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

Відповідно до ст. 23 Закону України Про іпотеку у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою.

Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи- іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки.

Згідно положень ст.39 Закону України Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки, опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя, заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України Про іпотеку.

З метою визначення початкової вартості предмета іпотеки Іпотекодержателем було проведено оцінку предмета Іпотеки.

Відповідно до Звіту № ПКБ-243-18-01 про оцінку майна від 25.09.2018 року ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 0,1200 гектарів, цільове призначення будівництво і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:005:1233, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить - 280 000 грн.

Відповідно до Звіту № ПКБ-243-18-02 про оцінку майна від 25.09.2018 року ринкова вартість об`єкта незавершеного будівництва готовністю 61.8%, реєстраційний номер 20008723, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 становить - 926 000грн.

Щодо заперечень відповідача, наданих нею у відзиві на позов, то суд не приймає їх до уваги з наступних підстав.

Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом.

Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідачем не було надано суду належних та допустимих доказів щодо спростувань оцінки вартості майна наданої позивачем у відповідності до звітів № ПКБ-243-18-01 та № ПКБ-243-18-02 від 25.09.2018 року.

Щодо покликань відповідача щодо того, що позивач вимагає від ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості суму, що значно перевищує борг в цілому, оскільки позивач паралельно звернувся із позовом до суду до ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , за участі третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Кам`янка-Бузького районного нотаріального округу Приходько Н.М., ОСОБА_6 , ОСОБА_4 , ОСОБА_1 про скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення права власності та прийняття по справі № 446/394/18 рішення, яке на час розгляду справи є предметом перегляду судом апеляційної інстанції, то суд зазначає, що предметом даної справи є звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто наявний інший предмет позову ніж у справі № 446/394/18 - визнання недійсними договорів, скасування запису в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та відновлення права власності; позовні вимоги стосуються часткового погашення заборгованості суми погашення заборгованості, яка відповідає сумі заборгованості за Рамковою угодою № FW 301.321 від 30.09.2008 року та Договором про надання траншу №301.41708/FW301 від 30.09.2008 року, що становить: 1 417 573, 36 грн., з яких: 338 428,78 грн. заборгованість по кредиту; 122 445,56 грн. - відсотки за фактичне користування кредитними коштами; 956 699,56 грн. - пеня за неналежне виконання кредитного договору.

Щодо заборони звернення стягнення на нерухоме майно то за умовами кредитного договору кошти позичальнику надавалися у валюті, проте мораторій на правовідносини між поручителем ОСОБА_1 та позичальником ПАТ Про Кредит Банк не розповсюджується, як про це зазначає відповідач у поданому відзиві, оскільки договір не є споживчим та не підпадає під дію Закону Про споживче кредитування, що регулює відносини саме споживчого кредитування та мораторію відповідно до ст. 1 Закону Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, оскільки п. 2 Договору про надання траншу №301.40708/FW301.321 від 30.09.2008 наданому ОСОБА_2 чітко зазначено цільове призначення - для особистих неспоживчих потреб.

Оскільки відповідач у добровільному порядку не виконала основне зобов`язання; розмір його заборгованості за кредитним договором, яка складає 1 417 573, 36 грн. перевищує вартість предмета іпотеки, яка визначена згідно наданої оцінки 1206000 грн.; іпотекодержателем була дотримана процедура звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме направлена вимога виконання основного зобов`язання, суд вважає позовні вимоги АТ ПроКредит Банк в частині задоволення вимог позивача за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки є обґрунтованими, законними та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги задоволено повністю, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 1 762,00 грн.

Керуючись ст.ст. 1050, 1054 Цивільного кодексу України ст. ст. 41, 141, 263, 264,265 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

Позовну заяву акціонерного товариства "ПроКредит Банк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки задовольнити.

В рахунок часткового погашення заборгованості за Рамковою угодою №FW301.321 від 30.09.2008 року та Договором про надання траншу №301.41708/FW301 від 30.09.2008 року в розмірі 1 417 573 ( один мільйон чотириста сімнадцять тисяч п`ятсот сімдесят три) гривень 36 копійок, з

яких: 338 428,78 грн - заборгованість по кредиту; 122 445,56 грн - відсотки за фактичне користування кредитними коштами; 956 699,56 грн - пеня за неналежне виконання кредитного договору, звернути стягнення на предмет іпотеки згідно Договору іпотеки № FW301.321-ІД від

30.09.2008 року, засвідченого приватним нотаріусом Кам`янка - Бузького районного нотаріального округу Робак Л.О., за реєстровим за №9027, а саме:

- на земельну ділянку загальною площею 0,1200 гектарів, цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських споруд, кадастровий номер :01:005:1233, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , успадкованого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після смерті ОСОБА_2 шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 280 000,00 грн (Двісті вісімдесят тисяч гривень 00 копійок);

- на об`єкт незавершеного будівництва готовністю 61.8%, реєстраційний номер 20008723, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 успадкованого ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) після смерті ОСОБА_2 шляхом реалізації предмету іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження з початковою ціною 926 000,00 грн (Дев`ятсот двадцять шість тисяч гривень 00 копійок).

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) на користь Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» () суму судового збору в розмірі 1 762,00 грн (одна тисяча сімсот шістдесят дві гривні), які перерахувати на рахунок № НОМЕР_2 , отримувач платежу ПАТ «ПроКредит Банк», банк отримувача ПАТ «ПроКредит Банк», МФО 320984.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Позивач: Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» (), пр. Перемоги, 107-А, м. Київ, 03115.

Відповідач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ), АДРЕСА_1 .

Повний текст рішення виготовлено 24.12.2020.

Суддя: І.А.Бакай