СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 4-с/759/56/20
ун. № 2-1646/2009
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Миколаєць І.Ю.,

при секретарі Марус А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 на дії Старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва Святослава Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_3 ,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 в порядку ст. 447 ЦПК України звернувся до суду зі скаргою на дії старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва С.В., мотивуючи свої вимоги тим, що державним виконавцем у порушення Закону України «Про виконавче провадження» у виконачому листі не були зазначені всі відомості, відповідно до закону, а також, що він не був вчасно повідомлений про відкриття виконавчого провадження, що є підставою для скасування постанови від 16.05.2019 року про відкриття виконавчого провадження № 59136056, а також дій державного виконавця здійснених відповідно до цієї постанови.

До суду надіслано лист від державного виконавця Лазюк Д.М., в якому повідомляється, що виконавче провадження №46848648 з примусового виконання виконавчого листа Святошинського районного суду м. Києва №2-1646/2009 від 09.06.2009 р. було закінчено винесенням 23.03.2018 р. постанови.

В судовове засідання сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомленні належним чином.

Статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що ніщо не перешкоджає особі добровільно відмовитись від гарантій справедливого судового розгляду у однозначний або у мовчазний спосіб. Проте для того, щоб стати чинною з точки зору Конвенції, відмова від права брати участь у судовому засіданні повинна бути зроблена у однозначний спосіб і має супроводжуватись необхідним мінімальним рівнем гарантій, що відповідають серйозності такої відмови. До того ж, вона не повинна суперечити жодному важливому громадському інтересу рішення ЄСПЛ ( Hermi проти Італії, § 73; Sejdovic проти Італії § 86).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати скаргу за відсутності стягувача, державного виконавця, на підставі доказів, наявних в матеріалах скарги, та за погодженням скаржника.

Суд, дослідивши матеріали скарги, у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується скарга, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги із наступних підстав.

Судом встановлено, що на виконанні державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві перебувало виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1646/2009 р., виданного Святошинським районним судом м. Києва від 9 червня 2009 року про стягнення з ОСОБА_2 як боржника на користь ОСОБА_4 аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття починаючи з 25.03.2009 року ( а.с. 33).

Державним виконавцем встановлено та констатовано факт про те, що рішення суду боржником не виконується, що стало підставою для винесення постанови державного виконавця від 16.05.2019 року про відкриття виконачого провадження.

Надісланий до суду лист від державного виконавця Лазюк Д.М., в якому повідомляється, що виконавче провадження №46848648 було закінчено не стосуюється предмету цієї скарги , оскільки скаржник у свої скарзі посилається на виконавче провадження №59136056. Таким чином Святошинський районний відділ державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м.Києв не надіслав жодних відомостей про закриття виконавчого провдження №59136056, що не зупиняє суд у подальшому розгляді скарги.

В силу ст. 447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ст. 449 ЦПК України, скарга на дії державного виконавця може бути подана у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна буда дізнатися про порушення її права або свободи.

Суд приймає доводи скаржника про поновлення пропущеного строку на подання скарги, з огляду на те, що державним виконавцем не було надіслано інформації про вчасне повідомлення скаржника.

З 02.06.2016 року набув чинності закон України «Про виконавче провадження»

Відповідно до п.4,6,7 ст. 4 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 у виконавчому документі зазначаються:

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

З 21.04.1999 року набув чинності закон України «Про виконавче провадження», який вже втратив чинність, але діяв на момент складення виконавчого листа.

У ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року не зазначено про необхідність внесення у виконавчий лист вищезазначених відомостей, що вказані у ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість доводів скаржника, про те, що державний виконавець відкрив виконавче провадження у порушення норм законодавства, передбачених п.4,6,7 ст.4 ЗУ «Про виконавче провадження» від 02.06.2016.

Відповідно до ч.1 ст. 28 ЗУ «Про виконавче провадження» копії постанов виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження) доводяться виконавцем до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам простим поштовим відправленням або доставляються кур`єром, крім постанов про відкриття виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу, повідомлення стягувачу про повернення виконавчого документа без прийняття до виконання, постанов, передбачених пунктами 1-4частини дев`ятої статті 71 цього Закону, які надсилаються рекомендованим поштовим відправленням. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Скаржник у своїй скарзі просить скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження, оскільки він не отримував поштові повідомлення про відкриття цієї постанови та інших постанов, що йому надсилалися в рамках цього виконавчого провадження.

Зі змісту ЗУ «Про виконавче провадження» вбачається, що вчасне надсилання копій постанов виконавця необхідно для надання йому можливості сплати своєї заборгованості без настання негативних наслідків, у вигляді додаткових стягнень, що можуть бути застосовані до суб`єкта стягнення. Не повідомлення суб`єкта стягнення про відкриття виконавчого провадження, а також про обмеження його у певних правах не є підставою для скасування таких постанов з огляду на те, що підставою для їх відкриття є заборгованість, що виникла вже до відкриття виконачого провадження, а тому повідомлення суб`єкта стягнення не змінює змісту вказаних правовідносин та їх наслідків.

Відповідно до ст. 451 ЦПК України за результатами розгляду скарги суд постановляє ухвалу. У разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

На підставі вищевикладеного, керуючись 447-452, 353 ЦПК України, ЗУ « Про виконавче провадження», суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , який представляє інтереси ОСОБА_2 на дії Старшого державного виконавця Святошинського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Мазаєва Святослава Володимировича, заінтересована особа: ОСОБА_3 , відмовити.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала суду може бути оскаржена протягом п"ятнадцяти днів з дня її проголошення. У разі розгляду справи (вирішення питання ) без повідомлення сторін зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом п"ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Київського апеляційного суду, при цьому відповідно до п. п. 15.5 п. 15Перехідних положень ЦПК України в редакції Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» № 2147-VIII від 03.10.2017 року до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Суддя: Миколаєць І.Ю.