ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Чернівці Справа № 725/1860/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Лисака І.Н.,

суддів: Владичана А.І., Литвинюк І.М.,

секретар: Тодоряк Г.Д.,

позивач: ОСОБА_1 ,

відповідач: ОСОБА_2 ,

при розгляді справи за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року, ухваленого під головуванням судді Стоцької Л,А., дата складання повного тексту рішення 28.08.2020 року, -

В С Т А Н О В И В:

У квітня 2020 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення коштів на оперативне лікування як додаткових витрати на утримання матері, викликаних тяжкою хворобою, у розмірі 331 648 грн.

В обґрунтування позову зазначала, що є пенсіонером МВС України та інвалідом 2 групи, що підтверджується копією довідки МСЕК №222970 від 28.05.2020 року.

Вказує, що згідно висновку ОКУ «ЛШМД» м. Чернівці у неї встановлено захворювання обох колінних суглобів, у зв`язку з чим постійно приймала призначене лікування, яке не дало результату, а тому їй рекомендовано оперативне втручання.

Відповідач ОСОБА_2 є її сином, матеріальну допомогу добровільно не надає, не підтримує з нею жодних стосунків та відмовляється спілкуватися, проте має постійну роботу, доходи у вигляді заробітної плати та добрі матеріальні статки, щоб оплатити кошти на операцію.

Окрім того, позивач посилається на те, що у неї відсутні кошти, необхідні для оплати операції по ендопротезуванню обох колінних суглобів, оскільки окрім пенсії інші доходи відсутні.

Рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Провадження №22-ц/822/893/20 Категорія 68

Не погодившись з рішенням суду від позивача ОСОБА_1 надійшла апеляційна скарга, в якій вона просить рішення суду внаслідок порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити її позовні вимоги.

Зазначає, що надала суду належні та допустимі докази, які підтверджують той факт, що позивачка є інвалідом 2 групи загального захворюванням, має захворювання, пов`язані з деформуючим остеоартрозом обох колінних суглобів, та те, що їй потрібне оперативне лікування, крім того надала докази вартості протезів і вартості лікування.

Також, надані нею письмові докази підтверджують факт непрацездатності, відсутність інших доходів, окрім пенсії.

Вважає, що судом було встановлено факт потреби позивача у матеріальній допомозі, а в процесі судового розгляду справи не було встановлено жодної обставини, яка б звільняла відповідача від обов`язку утримувати її та матеріально допомагати в наслідок тяжкої хвороби.

Відповідач є викладачем Буковинского державного медичного університету і йому відомі вимоги діючого законодавства щодо вибору лікаря пацієнтом, а сам факт перебування на балансі ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» комплектуючих для ендопротезування колінних суглобів, не є доказом того, що ці комплектуючі можуть бути видані їй і що саме вони можуть бути використані для її протезування, оскільки підбір протезів для протезування є індивідуальним для кожного хворого .

Відзиву на апеляційну скаргу до суду не надходило.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах її обґрунтувань та заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку суд апеляційної інстанції керуючись ст.367 ЦПК України переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Так, ч.4 ст.263 ЦПК України передбачає, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскаржуване рішення суду зазначеним вимогам закону відповідає.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції своє рішення мотивував тим, що позивачем в порушення вимог ст.81 ЦПК України не надано допустимих та належних доказів, які б підтверджували реальну вартість проведеного оперативного втручання.

Крім того, судом встановлено, що на балансі ОКНП «Чернівецької обласної клінічної лікарні» знаходяться 2 (два) комплектуючих для ендопротезування колінних суглобів в межах бюджетної програми реабілітації інвалідів, однак від отримання даних комплектуючих позивач відмовляється, тим самим зловживаючи своїм правом на отримання медичної допомоги в безкоштовному порядку.

Колегія суддів відзначає, що такий висновок судом першої інстанції зроблений на припущеннях, а зазначені обставини свідчать лише про відсутність інтересу з боку позивача на вчинення заходів з метою отримання необхідного лікування в іншій медичній установі за бюджетною програмою.

Проте, це не вплинуло на правильність прийнятого рішення.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_1 є пенсіонером, отримує пенсію за вислугою років по лінії Міністерства внутрішніх справ України в розмірі 5191,59 грн. щомісячно, інших джерел доходу не має, що підтверджується копією пенсійного посвідчення № НОМЕР_1 від 29.11.2006 року та довідкою сектору обслуговування військовослужбовців та деяких інших громадян №422 від 28.02.2020 року (а.с.9-10).

Згідно довідки МСЕК №222970 від 28.05.2004 року ОСОБА_1 є інвалідом 2 групи захворювання, безстроково (а.с.11).

З консультативних висновків від 12.07.2016 року та 18.03.2019 року вбачається, що позивачу встановлений діагноз деформуючий остероз обох колінних суглобів ІІІ рентген стадія. Виражена згинально-розгинальна контрактура лівого колінного суглобу та помірно виражена правого. Варусна деформація лівої нижньої кінцівки за рахунок сегменту гомілки. Позиційне укорочення лівої нижньої кінцівки на 1,5 см. Виражений больовий синдром. Атрофія м`язів лівого стегна та гомілки. Порушення статико-динамічної функції. Рекомендовано ендопротезування обох колінних суглобів. Рекомендовано ендопротезування обох колінних суглобів (а.с.12-13).

Відповідно до рахунку ПП ОСОБА_4 №9 від 13.02.2020 року вартість комплектуючих для ендопротезування обох колінних суглобів становить 291 648 грн, а згідно рахунку ТОВ «Центр травматології та ортопедії» №17 від 13.02.2020 року вартість проведення операції по ендопротезування обох колінних суглобів становить 40 000 грн (а.с.16-17).

Згідно листів РСЦ МВС в Чернівецькій області ТСЦ №7341 від 02.06.2020 року №31/24/08-1299 та від 10.06.2020 року №31/24/11-203 транспортні засоби за ОСОБА_1 не значяться (а.с.36, 41).

Листом ОКНП «Чернівецька лікарня швидкої медичної допомоги» №811 від 02.06.2020 року адміністрація закладу повідомила, що технічна та професійна можливість виконання оперативного втручання є, згідно програми реабілітації інвалідів в межах бюджетної програми відповідно до регламенту, як тільки на баланс лікарень будуть передані суглоби (а.с.53).

З листа ОКНП «Чернівецька обласна клінічна лікарня» №1237 від 05.06.2020 року вбачається, що на балансі ОКНП «Чернівецької обласної клінічної лікарні» знаходяться 2 (два) комплектуючих для ендопротезування колінних суглобів в межах бюджетної програми реабілітації інвалідів (а.с.56).

Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків.

Правовідносини, пов`язані з обов`язком повнолітніх дочки, сина утримувати батьків врегульовані Главою 17 Розділу ІІІ СК України.

Згідно із ч.1 ст.202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Непрацездатним, в розумінні ч.3 ст.75 СК України, вважається той з батьків, хто досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи.

Потреба у матеріальній допомозі визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо.

Статтею 203 СК України визначено, що дочка, син, крім сплати аліментів, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Згідно із ст.205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків.

У виняткових випадках, якщо мати, батько є тяжко хворими, особами з інвалідністю, а дитина (стаття 6 цього Кодексу) має достатній дохід (заробіток), суд може постановити рішення про стягнення з неї одноразово або протягом певного строку коштів на покриття витрат, пов`язаних з лікуванням та доглядом за ними (ст.206 СК України).

Критерієм призначення аліментів є те, що отримувані батьками пенсія, інший дохід не забезпечують їхніх потреб на харчування, лікування, на придбання одягу, ліків. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку залежно від матеріального становища батьків. До уваги береться отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

У п.21 постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК України), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них (ст.204 СК України).

Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу.

При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність в матеріальній допомозі. При цьому, отримання матір`ю чи батьком доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, автоматично не свідчить, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги.

Саме такого висновку дійшла ОП КЦС у складі Верховного Суду у постанові від 05 вересня 2019 року у цивільній справі № 212/1055/18-ц.

За наведених обставин та норм права колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів щодо неможливості (відмовлено у постановці на чергу, відсутності у медичному закладі можливості здійснення необхідної операції, тощо) проведення їй оперативного втручання по ендопротезуванню колінних суглобів в межах програми реабілітації інвалідів.

Апеляційна скарга не містить доводів на спростування висновків суду першої інстанції про вжиття заходів з боку позивача на отримання комплектуючих в межах бюджетної програми, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи.

Інші доводи апеляційної скарги не впливають на правильність рішення суду.

В силу п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Відповідно до ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.367, 368, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 25 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Головуючий підпис /І.Н. Лисак/

Судді підписи /А.І. Владичан, І.М. Литвинюк/