Справа № 766/1576/18
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2020 року Херсонський міський суд Херсонської області в складі:

головуючого - судді Прохоренко В.В.,

секретар Кравченко А.М.,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа : Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування, про визнання батьківства,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 , Херсонського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, третя особа : Виконавчий комітет Суворовської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування, про визнання батьківства, посилаючись на ті обставини, що вона з 2015 року зустрічалася та мала стосунки з відповідачем ОСОБА_2 , від якого завагітніла та ІНФОРМАЦІЯ_1 народила дитину сина - ОСОБА_3 . Відповідно до витягу з актового запису про народження дитини встановлено, що батька вказано відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідач сина не визнає, матеріальну допомогу на дитину не надає.

У зв`язку з вищевикладеним просить, визнати ОСОБА_2 , батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та зобов`язати Херсонський міський відділ ДРАЦС внести відповідні зміни до актового запису про народження дитини та стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини усіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення та до повноліття дитини.

Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.01.2018 р., головуючим у справі визначена суддя Прохоренко В.В .

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 20.02.2018 року справу прийнято до провадження судді , призначено підготовче судове засідання

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 07.11.2018р. призначено у справі судово-медичну генетичну експертизу, провадження у справі зупинено на час проведення експертизи.

23.12.2019 року до суду надійшов висновок експерта за №707 від 31.10.2019 року судової експертизи.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 11.02.2020року поновлено провадження у справі, продовжено підготовче провадження та призначено підготовче.

Позивачем подано заяву про розгляд справи за її відсутності, з урахуванням уточнених вимог просила позов задовольнити встановити батьківство а також стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі 1/6 частини усіх видів доходу відповідача, оскільки відповідач має на утриманні ще одну малолітню дитину, та покласти на відповідача судові витрати позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити.

Відповідач у підготовче судове засідання надав заяву про визнання уточнених позовних вимог та просив розглянути справу без його участі.

Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем, в порядку встановленому ч. 4 ст. 206 цього ж Кодексу.

Згідно з ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

ІНФОРМАЦІЯ_1 народився ОСОБА_3 , матір`ю є ОСОБА_1 , батьком вказано ОСОБА_2 , що підтверджено свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 виданим Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного управління юстиції у Херсонській області 17.05.2016 року.

Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження сформованого 17.05.2016 року, вбачається, що батька малолітнього ОСОБА_3 зазначено відповідно до ч.1 ст.135 Сімейного Кодексу України.

Згідно висновку експерта №707 від 31.10.2019 року Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центра встановлено: вірогідність підтвердження біологічного батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 складає величину не менш ніж 99,99 %.

До вказаних правовідносин застосовуються норми права визначені Сімейним кодексом України.

Відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду.

Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини.

Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері.

Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено).

Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства.

Відповідно до ч. 1 ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі, має право оспорити батьківство свого чоловіка, пред`явивши позов про виключення запису про нього як про батька дитини з актового запису про народження дитини і така вимога матері відповідно до ч. 2 цієї статті може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство.

Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення.

Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності. Керуючись цим загальним правилом, встановлення батьківства на підставі ст. 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи.

Підставою для категоричного висновку для визнання батьківства в судовому порядку може бути результат судово-генетичної експертизи.

Європейський суд з прав людини, рішення якого є джерелом права згідно із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зауважив, що «на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства» (Калачова проти Російської Федерації № 3451/05, § 34, від 07 травня 2009 року).

Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 р. за N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису.

За положеннями ст. 134 СК України на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження.

Відповідно до положень частини 1 статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Враховуючи визнання позову відповідачем, зважаючи на доведеність факту батьківства ОСОБА_2 відносно ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_2 , позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до статей 213, 215 ЦПК рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено) (п. 9 постанови Пленуму).

Відповідно до ст. 134 СК України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження.

Відповідно до п.п. 20 п.1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану.

Згідно з п.2.13.1 Розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 р. № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установленням неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану.

Відповідно до п.2.16.4 Розділу ІІ зазначених вище правил, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду.

З огляду на вищевикладене, суд вважає необхідним зобов`язати Херсонський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) виключити відомості про ОСОБА_2 як батька дитини, з актового запису №458 складеного 17.05.2016 року Херсонським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області про народження ОСОБА_3 , та внести зміни до вищевказаного актового запису, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 .

Згідно зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 абзацу 2,3 ст. 182 СК України Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Отже, розмір аліментів у кожному випадку визначає суд, беручи до уваги різні обставини, у тому числі й матеріальне становище дитини. Закон не встановлює верхньої межі розміру аліментів на дитину, а називає лише мінімальний їх розмір (нижню межу). Так, у ч.2 ст. 182 СК України зазначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав , проаналізувавши зібрані докази по справі, та виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, а також беручи до уваги стан здоров`я, матеріальне становище та потреби малолітньої дитини, працездатний вік відповідача, його матеріальне становище, приходить до висновку про те, що відповідач є батьком дитини та зобов`язаний утримувати дитину та надавати необхідну матеріальну допомогу у вигляді аліментів у розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку щомісячно з моменту звернення позивачем до суду та до досягнення дитиною повноліття.

Що стосується судових витрат , то суд зазначає наступне.

Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, згідно ч.3 якої віднесено і витрати за проведення експертизи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ч. 1 ст. 141 ЦПК України згідно з якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 352,40 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, відповідно, частина сплаченого позивачем судового збору.

Враховуюче те, що позивача звільнено від сплати судового збору за позовну вимогу про стягнення аліментів, а також те, що відповідач є учасником бойових дій, та звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір за вимогу про стягнення аліментів повинно бути віднесено за рахунок держави.

Витрати на залучення експерта відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідача, оскільки позов задоволено, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 7614,00грн.

На підставі наведеного та ст. 58 Конституції України, Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", ст.ст. 128, 134 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 141, 264, 265, 268, 354 ЦПК України суд,

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянин України є батьком малолітнього ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Внести зміни до актового запису про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 №458, складеного 17.05.2016 року Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, вказавши батьком дитини - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з моменту звернення, а саме з 30.01.2018 року та до досягнення дитиною повноліття.

Повернути ОСОБА_1 понесені витрати за сплату судового збору у сумі 352,40 грн з державного бюджету.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , витрати за проведення експертизи в сумі 7614,00 грн .

Стягнення судових витрат за позовні вимоги про стягнення аліментів віднести за рахунок держави.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту судового рішення

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: В.В. Прохоренко