Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі: головуючого судді Нікандрової С.О., за участю секретаря судового засідання Дудки Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Василівського районного суду Запорізької області з позовом до ОСОБА_2 , Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна, в якому просить зняти (скасувати) обтяження - арешт (архівний запис) з нерухомого майна, яким є об`єкт обтяження: квартира за адресою АДРЕСА_1 , стосовно якої згідно відомостей відображених в інформаційній довідці 179066171, у розділі Відомості з Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна, містяться наступні відомості: Реєстраційний номер обтяження 2164587, зареєстровано: 07.07.2005 16:15:57 за № 2164587 реєстратором: Василівська державна нотаріальна контора, 71600, Запорізька область, Василівський район, місто Василівка, вулиця Театральна, 14 (06175)7-67-26, 7-41-69. Підстави обтяження: Постанова, 2-2380, 12.10.2000, Василівський районний суд. Власник: ОСОБА_2 . В обґрунтування заявлених позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що вона є власником квартири АДРЕСА_2 . Право власності на вказану квартиру, нею здобуто у встановленому законом порядку, а саме внаслідок договору дарування укладеного 07 вересня 2000 року, між нею та ОСОБА_3 , ОСОБА_4 . У липні-серпня 2019 року, позивач ОСОБА_1 випадково дізналася, про існування арешту на квартиру. Згідно наведених відомостей, які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з невідомих позивачу причин, власником належної їй квартири зазначено - ОСОБА_2 , яка колись дійсно проживала у цьому ж будинку, однак у квартирі АДРЕСА_3 . Позивач припускає, що до реєстру було внесені помилкові відомості щодо адреси ОСОБА_2 , в наслідок чого й було накладено обтяження на належну їй квартиру.

Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, але надала заяву про

розгляд справи без її участі, підтримує позовні вимоги в частині зняття арешту з майна, та просить задовольнити у повному обсязі. У зв`язку з відсутністю перешкод з боку позивачів у захисті прав позивача, не наполягає на стягненні судового збору з відповідачів.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, не заперечує в задоволенні позовних вимог в частині зняття арешту, проте заперечує в частині стягнення з неї судових витрат.

Представник відповідача Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без їх участі, проти позовних вимог не заперечують.

Представник відповідача Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не з`явився, але надав суду заяву, у якій просить розглядати справу без їх участі, прийняти рішення за наявними матеріалами.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Вивчивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування від 07 вересня 2000 року посвідченого приватним нотаріусом Василівського районного нотаріального округу Запорізької області Харченко Ю.Г., зареєстрованого у реєстрі за №2376, ОСОБА_3 та ОСОБА_5 подарували, а ОСОБА_1 прийняла у дар квартиру АДРЕСА_4 (а.с.10).

З Інформаційної довідки №179066171 від 29.08.2019 року з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, позивачу стало відомо про існування обтяження арешту (архівний запис), що накладено на квартиру АДРЕСА_5 . Запис про арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 2164587 від 07.07.2005 року, квартира АДРЕСА_5 , підстава обтяження: постанова, 2-2380, 12.10.2000 року, Василівський районний суд (11).

Згідно листа Василівського районного суду Запорізької області від 10.09.2019 року виїх.№2-823/2001, наданим на заяву позивача, матеріали цивільної справи №2-2380/2000 (згідно алфавітного покажчика справа перереєстрована на №2-823/2001) за позовом АППБ Аваль до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, було знищено.

Згідно листа Василівського районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Запорізькій області від 30.09.2019 року №25716/8, наданим на адвокатський запит, відповідно до книг реєстрації вхідної кореспонденції за період з 01.01.2016 року по 05.01.2017 року та відомостей з Автоматизованої системи виконавчих проваджень по Василівському РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області з 05.01.2017 року по 30.09.2019 року виконавчі документи, за якими боржником визначено ОСОБА_2 на адресу відділу на примусове виконання не надходили. Надати інформацію щодо надходження виконавчого документу у період 2000-2015 роки не є можливим, оскільки строк зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню.

Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а, відповідно до ч.1 ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором.

Згідно ч. 1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Ст.391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 386 ЦК України встановлено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності.

При цьому суд враховує, що згідно ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «East/West Alliance Limited» проти України» , яке набрало статусу остаточного 02.06.2014 р., в п. 167 рішення Суд наголошує на тому, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним. Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля.

У п. 168 Суд також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар. Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти.

Відповідно до сталої практики Європейського суду з прав людини напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання в право особи на мирне володіння майном із гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи є втручання законним; чи переслідує воно «суспільний» «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям. Якщо хоча б одного із цих критеріїв не додержано, Європейський суд з прав людини констатує у такому випадку порушення статті 1 Першого протоколу.

Законність означає, що втручання держави у право власності особи повинно здійснюватися на підставі закону - нормативно-правового акту, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним у питаннях застосування та наслідків дії його норм. Сам лише факт, що правова норма передбачає більш як одне тлумачення, не означає, що закон не передбачуваний. Сумніви щодо тлумачення закону, що

залишаються, враховуючи зміни в повсякденній практиці, усувають суди в процесі здійснення правосуддя.

Втручання держави в право власності особи є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу, при визначенні якого Європейський суд з прав людини надає державам право користуватися «значною свободою (полем) розсуду». Втручання держави в право на мирне володіння майном може бути виправданим за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності.

Принцип «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обгрунтованої пропорційності) між метою, що передбачає для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар».

Отже, судом встановлено, що позивач по даному цивільному провадженню ОСОБА_1 з 2000 року є власником квартири АДРЕСА_5 , та не є стороною у цивільній справі за позовом ОСОБА_7 Аваль до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, у якій було вжито заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на вищезазначене майно, тобто правові підстави накладення арешту на майно позивача ОСОБА_1 відсутні, а обтяження нерухомого майна у вигляді арешту, зареєстроване 07.07.2005 року Василівською державною нотаріальною конторою в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, перешкоджає позивачеві як власникові майна здійснювати всі повноваження власника. Таким чином, виходячи із встановлених обставин, вбачається невідповідність заходу втручання держави в право власності ОСОБА_1 критеріям втручання в право особи на мирне володіння майном, сформованим у сталій практиці Європейського суду з прав людини. За таких обставин, суд приходить до висновку, що є підстави для зняття (скасування) арешту з належного заявнику майна.

Керуючись ст.ст.259, 263-265, 274, 354, 355 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Василівської державної нотаріальної контори Запорізької області, Василівського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області про зняття арешту з майна задовольнити.

Зняти (скасувати) обтяження - арешт (архівний запис) з нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_5 , яка належить на праві власності ОСОБА_1 (зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_6 , ІПН НОМЕР_1 ), реєстраційний номер обтяження 2164587, зареєстрований 07.07.2005 року реєстратором: Василівська державна нотаріальна контора на підставі постанови 2-2380 від 12.10.2000 року Василівського районного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено в день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне

оскарження рішення суду якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди першої інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.О. Нікандрова