Справа № 697/1326/20
Провадження № 2/697/569/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого судді Льон О.М.

за участю секретаря с/з Дрянової Н.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача - Гончарука А.В.

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Каневі Черкаської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Моторно (транспортне) страхового бюро України та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді,

ВСТАНОВИВ:

Позивач та його представник звернулися в суд з позовом до Моторно (транспортне) страхового бюро України та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді.

В обґрунтування позовних вимог зазначили, що внаслідок ДТП, що мала місце 10.04.2020 о 19:45 год. в АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 (далі відповідач-2), керуючи транспортним засобом - легковим автомобілем марки ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , не маючи при собі та не пред`явивши для перевірки уповноваженій особі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час руху, не вибрав безпечної швидкості та під час роз`їзду здійснив зіткнення з стоячим автомобілем Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 , який отримав механічні пошкодження та який належить позивачу ОСОБА_1 .

Таким чином відповідач-2 вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ст.ст. 124,130 КУпАП. Згідно постанови Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/708/20 від 29.05.2020 ОСОБА_2 притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 124, 130 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 з метою досудового врегулювання можливого спору з приводу відшкодування заподіяної шкоди звертався до відповідачів, але оскільки останні у добровільному порядку завдану шкоду не відшкодували, тому він був вимушений звернутися до фахівця в галузі права по правову допомогу та здійснити заходи щодо визначення розміру заподіяної в результаті ДТП шкоди належному йому автомобілю. В результаті чого встановлено, що розмір заподіяної матеріальної шкоди т/з Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 складає 17655,24 грн. Розмір заподіяної моральної шкоди позивач оцінює у розмірі 10000,00 грн.

В свою чергу права потерпілої сторони та відповідальність позивача ОСОБА_1 була гарантована п.1 ст.13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Після ДТП позивач повідомив про відомі йому обставини МТСБУ (далі відповідача-1), який є гарантом відшкодування спричиненої шкоди позивачу. Відповідач-1 надав письмову відповідь про те, що він не несе будь-якої страхової (матеріальної), відповідальності перед позивачем. Відповідач-2, в свою чергу добровільно відшкодовувати заподіяні збитки відмовився. За таких обставин позивач має право як пред`явити претензії по відшкодуванню заподіяної шкоди до страхувальника так і безпосередньо до особи, яка спричинила заподіяння шкоди. За цих обставин позивач обрав своє право звернутися виключно до суду з метою стягнення з відповідачів матеріальної та моральної шкоди заподіяної відповідачем в наслідок ДТП. Просять суд стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду заподіяну в наслідок дорожньо-транспортної пригоди в сумі 17655,24 грн., моральну шкоду в сумі 10000,00 грн. та понесені судові витрати.

В ході розгляду справи проведено наступні процесуальні дії:

17.08.2020 ухвалою Канівського міськрайонного суду провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання на 01.10.2020.

02.09.2020 на адресу суду від відповідача-1 надійшов відзив на позовну заяву.

08.09.2020 представником позивача подано до суду відповідь на відзив.

Ухвалою суду від 01.10.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд на 16.11.2020.

У судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник Гончарук А.В., який діє на підставі ордеру серії ЧК №149566 від 20.07.2020 (а.с.26) позовні вимоги підтримали повністю, просили позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги визнав частково, не заперечував факт вчинення ним ДТП, в результаті якого транспортний засіб позивача отримав механічні пошкодження. Заперечує щодо розміру заявленої до стягнення моральної шкоди, який на його думку є значно завищеним.

Представник відповідача МТСБУ у судове засідання не з`явився, направив до суду відзив на позов, відповідно до якого вважає, що оскільки винним у ДТП є ОСОБА_2 , то саме він має відповідати за завдану шкоду. Позивач звернувся до МТСБУ з повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди 14.04.2020, після чого відповідач відмовив у виплаті регламентної виплати на підставі п.п. а п.41.1 ст. 41 та п.1.7 ст. 1 Закону №1961-ІV, оскільки на їх думку положення ст.21 Закону №1961-ІV щодо експлуатації транспортного засобу без полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності не поширюється на осіб, які звільненні від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 ст. 13 цього Закону. У задоволенні позовних вимог до МТСБУ просить відмовити повністю (а.с.41-43).

Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, приходить до наступного висновку.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду № 746717 від 14.04.2020, 10.04.2020 в с. Бобриця по вул. Шевченка, Канівського району, Черкаської області сталась дорожньо-транспортна пригода за участю т/з «ВАЗ-21063» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_2 , та автомобіля Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 під керуванням ОСОБА_1 , в результаті зіткнення транспортні засоби зазнали пошкодження (а.с.9).

Постановою Канівського міськрайонного суду Черкаської області №697/708/20 від 29.05.2020, ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 124, 130 КУпАП (а.с.10).

Із змісту вказаної постанови вбачається, що ОСОБА_2 10.04.2020 о 19:45 год. в с. Бобриця по вул. Шевченка, 45, Канівського району Черкаської області, керував транспортним засобом - ВАЗ-2106, д.н.з. НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння, та під час руху не вибрав безпечної швидкості та під час роз`їзду здійснив зіткнення з стоячим автомобілем Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 , в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п.п. 2,9а, 13.3 ПДР України.

Ч. 6 ст. 82 ЦПК України передбачено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, в питанні, чи мали місце ці дії, (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З копії повідомлення ОСОБА_1 від 14.04.2020 вбачається, що останній звертався до МТСБУ з повідомленням про вчинення дорожньо-транспортної пригоди (страховий випадок) та проханням направити аварійного комісара або експерта МТСБУ на місце настання страхового випадку, з метою визначення розміру спричинених матеріальних збитків (а.с.11).

З листа МТСБУ №3.1.02/14970 від 18.05.2020 (а.с.12) вбачається, що останнім повідомлено позивача про те, що МТСБУ не має правових підстав для відшкодування заподіяної шкоди. Рекомендовано звернутися до суду з позовом про відшкодування заподіяної шкоди з особи відповідальної за скоєння ДТП.

Листами від 09.06.2020 позивач ОСОБА_1 звертався до відповідачів з повідомленням про прибуття 15.06.2020 для огляду за участю експерта автомобіля Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 , якому в результаті ДТП, що мало місце 10.04.2020 було завдано механічних пошкоджень (а.с.13,14).

Відповідно до звіту №06-45 від 25.06.2020 про оцінку автомобіля Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 , виконаного ФОП ОСОБА_3 на підставі договору та заяви ОСОБА_1 від 15.06.2020, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Ford Transit, д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_1 унаслідок ДТП станом на 25.06.2020 складає 17655,24 грн. в т.ч. 20% ПДВ за винятком вартості ремонтно-відновлювальних робіт (а.с.15-25).

Щодо заявленої вимоги про відшкодування матеріальної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

В силу ч.1 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. При цьому шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Пунктом 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз`яснено, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.

Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», - далі Закон).

Згідно п.22.1. ст.22 Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.

Цивільно-правова відповідальність позивача ОСОБА_1 , як власника наземного транспортного засобу, на час вчинення ДТП не застрахована, оскільки його, як інваліда війни (а.с.30), звільнено від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону.

Відповідно до пункту 13.1 статті 13 Закону учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: особами, на яких поширюється дія пункту 13.1 статті 13 цього Закону (п.п.«г» п.41.1 ст.41 Закону).

У судовому засіданні не заперечувалося відповідачем ОСОБА_2 , що його цивільно-правова відповідальність, як власника наземного транспортного засобу на момент вчинення ДТП, що мала місце 10.04.2020 не була застрахована.

Відповідно до підпункту а) пункту 41.1. ст. 41 Закону МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення саме з МТСБУ на користь позивача матеріальної шкоди заподіяної в наслідок ДТП у розмірі 17655,24грн.

Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що аналіз положень ст. 38 Закону дозволяє зробити висновок, що у разі здійснення регламентної виплати на відшкодування шкоди завданої особами, які не застрахували свою цивільно-правову відповідальність, МТСБУ має право пред`явити до них регресну вимогу (п.п. 38.2.1. Закону).

Посилання представника відповідача-1 у поданому до суду відзиві на позов на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові №204/3213/16-ц від 31.10.2018 не підлягає застосуванню у даній справі, оскільки даний висновок стосувався учасника ДТП, який не мав автоцивілки, оскільки за законом був звільненим від обов`язку страхування своєї цивільно-правової відповідальності, але підставою для відмови в отриманні страхового відшкодування стало складення учасниками ДТП європротоколу,

Щодо вимоги про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до п.п 3,4 Постанови Пленуму ВСУ "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)" від 31.03.1995 під моральною шкодою потрібно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями чи бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

При вирішенні питання про відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд враховує обставини справи, характер та обсяг фізичних і душевних страждань, які зазнав позивач, тривалість немайнових втрат, ті обставини, що після дорожньо-транспортної пригоди позивач отримала стрес через пошкодження автомобіля, зміну звичного ритму життя, оскільки була відсутня можливість користуватись автомобілем в у повсякденному житті.

Відповідно до ст. 26-1 Закону №1961-IV, Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Позивачем не надано доказів заподіяння шкоди його здоров`ю, а тому моральна шкода підлягає стягненню лише з відповідача ОСОБА_2 , яку суд, враховуючи розумність та справедливість оцінює у сумі 2000,00 грн.

Таким чином, беручи до уваги вище викладене, оцінивши всі надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме стягненню підлягають з МТСБУ 17655,24 грн. матеріальної шкоди завданої в наслідок дорожньо-транспортної пригоди, а з ОСОБА_2 2000,00 грн. моральної шкоди.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду з даним позовом понесено судові витрати на загальну суму 8000,00 грн., а саме: послуги експерта в сумі 3000,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. (а.с.25 на звороті, 28).

Крім того, судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду з позовом судовий збір сплачено не було, оскільки він є звільненим від цих витрат, що підтверджується посвідченням інваліда 2 групи серії НОМЕР_3 від 12.05.2014 (а.с.30).

Вимоги позивача задоволено частково, а саме на 71,02% (19655,24х100:27655,24), з них частка МТСБУ становить 89,82% (17655,24*100/19655,74), а частка ОСОБА_2 становить 10,18 % (2000*100/19655,24).

А тому з відповідачів на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню судові витрати у розмірі 5681,60 грн., що становить також 71,02% від понесених ним 8000,00 грн., а саме: з МТСБУ 5103,21 грн. (5681,60*89,82/100), а з ОСОБА_2 578,39 грн. (5681,60*10,18/100).

Також з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 596,92 грн., що також становить 71,02% від розміру судового збору, який необхідно було б сплатити позивачу при зверненні до суду (840,80*71,02/100), а саме з відповідача МТСБУ на користь держави підлягає стягненню 536,15 грн. (596,92*89,82/100), а з відповідача ОСОБА_2 на користь держави 60,77 грн.

Решту судового збору, а це 243,88 грн. необхідно віднести на рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 259, 265, 268, 273, 280-283, 354 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Моторного (транспортне) страхового бюро України та ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди спричиненої внаслідок пошкодження транспортного засобу у дорожньо-транспортній пригоді задовольнити частково.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_1 22655,24 (двадцять дві тисячі шістсот п`ятдесят п`ять гривень 24 коп.) грн. з них:

17655,24 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди;

5103,21 грн. судових витрат.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 2578,39 (дві тисячі п`ятсот сімдесят вісім гривень39 коп.) грн. з них:

2000,00 грн. моральної шкоди;

578,39 грн. судових витрат.

В решті позову відмовити.

Стягнути з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь держави 536,15 грн. судового збору.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 60,77 грн. судового збору.

Сплату судового збору у розмірі 243,88 грн. покласти на рахунок держави.

Рішення суду може бути оскаржене до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення суду складено 28 грудня 2020 року.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідач: Моторне (транспортне) страхове бюро України, , адреса: м. Київ, а/с 272, 02002.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_5 , зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя О . М . Льон