Справа № 336/1879/15-ц
Пр. № 6/336/286/2020
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

розглянувши заяву акціонерного товариства «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа,

В С Т А Н О В И В:

Позивач акціонерне товариство «ПриватБанк» звернувся до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення до виконання виконавчого листа з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року в справі за позовом публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, а також про видачу дубліката втраченого виконавчого листа.

В заяві зазначив, що згаданим рішенням задоволений позов публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором кредитування. При підготовці до направлення виконавчого листа до відділу державної виконавчої служби виконавчий лист було втрачено. У зв`язку з викладеним позивач просить про поновлення строку пред`явлення виконавчого документа до виконання, а також про видачу дубліката втраченого виконавчого листа.

В судове засідання сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення заяви, не з`явилися з невідомих причин, клопотання про розгляд справи без їхньої участі або про відкладення судового засідання суду не надали.

Зазначені обставини в силу п. 17.4 Перехідних положень, ст. 433 ЦПК України не є перешкодою для вирішення питання у відсутність учасників справи.

Вивчивши доводи заяви, дослідивши матеріали справи, суд не знаходить підстав для задоволення заяви, виходячи з таких міркувань.

Судом встановлено, що рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 13.08.2015 року, яке набрало законної сили, задоволений позов публічного акціонерного товариства «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором (а. с. 42). 25 січня 2016 року представник позивача на підставі своєї заяви від 14.01.2016 року отримав копію рішення та виконавчі листи (а. с. 44).

У відповідності до ст. 433 ЦПК України у разі пропуску строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Вирішуючи заяву, суд виходить з того, що лише поважні причини пропуску строку можуть зумовити його поновлення.

Подаючи цю заяву, представник стягувача не лише не переконує суд в поважності причини непред`явлення виконавчого листа до виконання у встановлений законом строк, а взагалі не посилається на будь-які причини пропуску цього строку, зазначаючи лише, що виконавчий лист було втрачено при підготовці до направлення виконавчого листа до відділу державної виконавчої служби.

Проте, як випливає з інформації Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), виконавчий лист № 336/1879/15-ц, виданий 21 січня 2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, у провадженні відділу не знаходиться і не перебував (а. с. 148).

Це означає, що протягом виконавчої давності, яка за цим рішенням простирається до 27 серпня 2016 року, стягувач виконавчий документ до виконання не пред`являв з причин, що залежали виключно від його волевиявлення, оскільки на наявність об`єктивних перешкод для вчинення цих дій він, як зазначено, не посилається.

І хоча Основним Законом України (ст. 129-1 Конституції України) встановлено обов`язковість виконання судового рішення, проте цивільним процесуальним законодавством, призначенням якого є встановлення порядку здійснення цивільного судочинства, врегульовано процедуру його виконання, яка зводиться до права стягувача пред`явити виконавчий документ до виконання протягом встановленого законом строку (в даному випадку цей строк становить один рік від набрання рішенням законної сили).

Порушення вказаного порядку і розпорядження своїм правом на власний розсуд не може кореспондуватися з поновленням цього права за межами строку виконавчої давності, оскільки підставою для поновлення є певні передумови, доказів наявності яких заявник не надав.

Зазначені обставини не дають суду підстав для ухвалення рішення на користь особи, яка звернулась з цією заявою, в частині вимог про поновлення процесуального строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

Вирішуючи заяву в частині вимог про видачу дубліката втраченого виконавчого листа, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 17.4 Перехідних положень ЦПК України у разі втрати виконавчого документа суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, незалежно від того, суд якої інстанції видав виконавчий документ, може видати його дублікат, якщо стягувач або державний виконавець, приватний виконавець звернувся із заявою про це до закінчення строку, встановленого для пред`явлення виконавчого документа до виконання.

З наведеного положення законодавства випливає, що видача дубліката виконавчого документа можлива лише в період строку пред`явлення цього документа до виконання, тобто у випадках, коли строк пред`явлення виконавчого документа до виконання не сплив або він поновлений судом.

Між тим строк, протягом якого може бути виданий дублікат виконавчого документа, для позивача сплив, а суд не знайшов підстав для його поновлення, що не дає підстав і для видачі дубліката виконавчого документа.

Окрім наведених міркувань для відмови в задоволенні означеної вимоги, суд виходить з того, що фінансовою установою надано копію цього виконавчого документа, що означає його перебування у володінні стягувача, тому підстав для вирішення цього процесуального питання на користь заявника у суду немає.

Керуючись ст. ст. 261, 262, 353, 354, 433 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Заяву акціонерного товариства «ПриватБанк» про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання, видачу дубліката виконавчого листа залишити без задоволення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена в день її проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому ухвали суду.

Суддя О.В. Щаслива