Справа №359/5620/20
Провадження №2-з/359/106/2020
УХВАЛА

12 жовтня 2020 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого Борця Є.О.,

за участю секретаря судового засідання Коробові О.П.,

за участю представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення компенсації вартості частки в транспортному засобі,

встановив:

1. Суть процесуального питання, що розглядається судом.

1.1. ОСОБА_2 звернулась до суду з вказаною заявою та посилається на те, що вона пред`явила позов про стягнення з ОСОБА_3 компенсації вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,в розмірі 64500 гривень. Право власності на цей транспортний засіб зареєстровано за ОСОБА_3 . Відповідач має можливість відчужити автомобіль у власність інших осіб. В такому випадку виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим. Тому ОСОБА_2 просить суд накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 .

1.2. Представник відповідача ОСОБА_1 заперечує проти задоволення заяви та просить відмовити в її задоволенні.

2. Обставини, встановлені судом, та зміст процесуальних правовідносин.

2.1. 22 липня 2020 року ОСОБА_2 пред`явила до Бориспільського міськрайонного суду позов (а.с.2-3), в якому вона просить стягнути з ОСОБА_3 компенсацію вартості 1/2 частки в автомобілі марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 ,в розмірі 64500 гривень.

2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 29 липня 2020 року (а.с.11-12) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання.

2.3. Спірні процесуальні правовідносини регулюються главою 10 «Забезпечення позову» розділу І «Загальні положення» ЦПК України.

3. Норми процесуального права та стала судова практика, якою керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

3.1. Відповідно до ч.2 ст.149 ЦПК України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

3.2. Згідно з ч.3 ст.150 ЦПК України заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

3.3. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.4 постанови №9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

3.4. Відповідно до ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути обмежений у своїй власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

3.5. Як роз`яснив Європейський суд з прав людини в пілотному рішенні «Іванов проти України», право на суд, захищене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і осново-положних свобод, було б ілюзорним, якби національна правова система дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалось невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення у справі «Горнсбі проти Греції»). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення у справі «Іммобільяре Саффі» проти Італії»). Необґрунтована затримка у виконанні обов`язкового для виконання судового рішення становить порушення Конвенції (рішення у справі «Бурдов проти Росії»).

4. Мотиви, якими керується суд при розгляді заяви про забезпечення позову.

4.1. З копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 (а.с.7) вбачається, що автомобіль марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 . В матеріалах цивільної справи відсутні відомості про те, що на вказаний транспортний засіб був накладений арешт. Ці обставини переконливо свідчать про те, що відповідач має можливість в будь-який час відчужити автомобіль у власність інших осіб. В такому випадку виконання рішення суду про задоволення позову стане неможливим.

4.2. Крім того, предметом спору є автомобіль марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 . Ця обставина свідчить про те, що забезпечення позову шляхом накладення арешту на цей транспортний засіб є співмірним розміру позовних вимог.

4.3. Безумовно, накладення арешту на автомобіль призведе до втручання держави у право ОСОБА_3 на мирне володіння майном. Водночас, таке втручання є не тільки виправданим, але й конче необхідним, оскільки воно спрямовано виключно на забезпечення цивільного судочинства та запобігання виникнення нових спорів з іншими особами, які можуть придбати транспортний засіб. Вказані цілі становлять суспільний інтерес, який превалює над індивідуальними свободами відповідача. Крім того, арешт автомобіля полягає у позбавленні ОСОБА_3 можливості лише розпоряджатись цим об`єктом рухомого майна. Відповідач має право повноцінно користуватись та володіти транспортним засобом. Це свідчить про те, що накладення арешту на автомобіль не призведе до жодних негативних наслідків. Вжиття цього процесуального заходу не порушить вимоги ч.1 ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а навпаки сприятиме захисту права позивача на справедливий суд, гарантованого п.1 ст.6 цієї ж Конвенції.

4.4. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення пред`явленого позову допустимо накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 .

Керуючись п.1 ч.1, ч.2 ст.258, абз.2 ч.6 ст.259, ст.260 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Toyota Avensis», номер кузова НОМЕР_1 , реєстраційний номер НОМЕР_2 , зареєстрований за ОСОБА_3 .

Стягувач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , проживає в с. Морозівка Баришівського району.

Боржник: ОСОБА_3 , дата народження та ідентифікаційний номер невідомі, проживає в АДРЕСА_1 .

Повний текст ухвали суду складений 19 жовтня 2020 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Київського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 15 днів з дня складення повного тексту судового рішення.

Суддя

Бориспільського міськрайонного суду Є.О. Борець