Справа № 426/7166/20
РІШЕННЯ

іменем України

заочне

26 жовтня 2020 року , м.Сватове

Сватівський районний суд Луганської області у складі:

головуючого судді Криви Ю.В.,

за участю секретаря судового засідання Чернишової О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Сватове в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -

встановив:

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до відповідача ОСОБА_3 про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

В обґрунтування позовних вимог позивачі послались на те, що вони є власниками по Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право їхньої приватної власності на будинок підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 19 серпня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Павленко С.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1283; свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.02.2018 року, виданого після смерті ОСОБА_6 його доньці ОСОБА_1 державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошея А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 180. Після укладання договору купівлі - продажу протягом більш ніж 15 років їхня родина проживала у вказаному будинку і жодних проблем з користуванням будинку не виникало. На початку серпня 2020 року вони звернулись до Сватівської міської ради для отримання довідки про склад сім`ї, оскільки планували зібрати документи для подачі до УСЗН Сватівської РДА та отримання житлової субсидії на зимовий період. 10 серпня 2020 року ОСОБА_2 було надано довідку про склад сім`ї , згідно якої у належному їм будинку зареєстрований ОСОБА_3 , який був зареєстрований 14 лютого 2005 року, тобто до часу укладання договору купівлі - продажу будинку. Вказана особа є сином попередніх власників будинку, який на теперішній час мешкає на території РФ, з родичами не спілкується, теперішнє місцезнаходження його близьким невідоме. Спеціалісти Сватівської міської ради повідомили їм, що вказані відомості стали відомі тільки зараз, оскільки відбулося оновлення бази даних реєстраційного обліку відповідно до архівних відомостей ДМС України та порадили звернутися до суду, в зв`язку з чим просять суд визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала з підстав, зазначених у ньому, просить його задовольнити та пояснила, що у 2005 році її батьками ОСОБА_6 та ОСОБА_2 було придбано будинок за вказаною адресою у ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Протягом 15 років вони користувалися вказаним будинком. Про те, що в даному будинку зареєстрований ОСОБА_3 їм відомо не було, оскільки в домовій книзі такий запис був відсутній. Відповідач є сином попередніх господарів будинку. Всі ці роки він не з`являвся, не мешкає у будинку. Від його батьків їй стало відомо, що він проживає вже вісім років на території іншої держави та оформляє громадянство. Просить задовольнити позов.

Позивач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, до позовної заяви додана заява, підписана позивачами про розгляд справи без їх участі. Проти винесення судом заочного рішення по даній справі не заперечували (а.с.6).

Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, судом сповіщався про день, час та місце судового розгляду належним чином шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання та відповідно до ч.11.ст.128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. (а.с.44, 48-49, 56-57) Відповідач про причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, відзив на позов не подав.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснила, що проживає на вказаній вулиці з 1971 року. У будинку, що належить позивачам раніше проживала родина ОСОБА_3 . Відповідач ОСОБА_3 є сином попередніх власників будинку. Після купівлі будинку позивачами вона жодного разу не бачила відповідача та його родини, він у вказаному будинку не з`являється.

Зі згоди позивачів, суд ухвалює провести заочний розгляд справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлено обґрунтовано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що позивачі є власниками по Ѕ частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 . Право їхньої приватної власності на будинок підтверджується договором купівлі - продажу житлового будинку від 19 серпня 2005 року, укладеного між ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , ОСОБА_2 , посвідченого приватним нотаріусом Сватівського районного нотаріального округу Павленко С.П., зареєстрованого в реєстрі за № 1283 (а.с.16-18); Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.19-20); Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.21) свідоцтвом про право на спадщину за законом від 22.02.2018 року, виданого після смерті ОСОБА_6 його доньці ОСОБА_1 державним нотаріусом Другої Сватівської державної нотаріальної контори Кривошея А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 180. (а.с.22) Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.23-24).

Відповідно до копії домової книги за адресою АДРЕСА_1 , зареєстровані ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.25-27).

Відповідно до довідки Сватівської міської ради про склад сім`ї, в будинку АДРЕСА_1 зареєстровані позивач ОСОБА_2 та відповідач ОСОБА_3 (а.с.28).

Згідно довідки УДМС України в Луганській області відповідач ОСОБА_3 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 14 лютого 2005 року (а.с.33).

Отже, на момент укладення купівлі-продажу житлового будинку від 19 серпня 2005 року відповідач був зареєстрований у вищевказаному будинку.

Відповідач не являється членом сім`ї позивача.

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК УРСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

У правовій позиції ВСУ у справі № 6-709цс16 зазначено, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку про те, що власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час.

Враховуючи, що відповідач, який не є членом сім`ї позивачів, по цей час зареєстрований у будинку останніх, який належить їм на праві власності, добровільно не знявся з реєстраційного обліку, чим самим перешкоджає позивачам користуватись та розпоряджатись своїм майном, то суд вважає, що є всі підстави для усунення перешкод у здійсненні позивачами права користування та розпорядження житлом, належним їм на праві власності, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, оскільки перебування відповідача на реєстрації за вищевказаною адресою перешкоджає здійсненню позивачем своїх законних прав щодо користування та розпорядження належним їй на праві власності майном.

Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» позбавлення особи права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову та визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням є належним способом захисту порушеного права позивачів.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 89, 259, 263-265, 280-283 ЦПК України,

ст. ст. 319,383, 391 ЦК України, суд, -

ухвалив:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - будинком, розташованим за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Луганського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Сватівський районний суд Луганської області протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 27 жовтня 2020 року.

Суддя Ю.В. Крива