Справа № 444/2619/20
Провадження № 2/444/1029/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повне)

24 грудня 2020 року Жовківський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Олещук М. М.,

секретар судового засідання Мачіха Г.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Жовква Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", про поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2020 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "Укргазбанк", про поділ спільного майна подружжя, в якому просила суд визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, загальною площею 43,9 кв.м. об`єктом спільної сумісної власності подружжя та в порядку поділу майна подружжя визнати за нею право власності на 1/2 (ідеальну) частку зазначеної квартири.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона з 26.08.2010 року по 18.12.2018 року перебувала в шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 , який було розірвано на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18.12.2018 року (справа №444/3589/18). За час шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

Позивач зазначає, що за час перебування у шлюбі згідно з договором купівлі-продажу квартири від 23.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за №558, було придбано квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 43,9 кв.м. Відповідно до цього договору, покупцем та власником придбаного майна - квартири є відповідач ОСОБА_2 .

Позивач посилається на те, що, незважаючи на факт розірвання шлюбу, вона з відповідачем та їх дитиною продовжують проживати у вказаній вище квартирі, однак, спільного господарства вони не ведуть, побутові питання кожен з них вирішує окремо та самостійно. Впродовж останніх місяців між ними наявний спір щодо квартири, яка була придбана ними за час шлюбу та витрати по оплаті якої вони здійснюють до цього часу. Зокрема, відповідач неодноразово наголошував на тому, що він є одноосібним власником спірної квартири та після виконання боргових зобов`язань за кредитним договором буде розпоряджатись цим майном на власний розсуд.

Також позивач зазначає, що купівля вказаної квартири здійснювалась частково за рахунок спільних коштів (заощаджень) у сумі 52 700 гривень та частково за рахунок коштів, що були отримані за кредитними договором №297/13/116-Ж від 23.04.2012 року, укладеним між ПАТ АБ «Укргазбанк» та відповідачем у сумі 170 000 гривень. Разом з тим, виконання зобов`язань за кредитним договором було забезпечено шляхом одночасного укладення договору іпотеки від 23.04.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області та зареєстрованого в реєстрі за №560, згідно з яким придбана квартира приймається банком в іпотеку.

Позивач звертає увагу на те, що з моменту укладення кредитного договору і по теперішній час, незважаючи на факт розірвання шлюбу, усі витрати на виконання зобов`язань за цим договором, у вигляді сплати щомісячних платежів, вона з відповідачем здійснює спільно та у рівних частинах. Зокрема, за період з 23 квітня 2012 року по 24 вересня 2020 року нею разом з відповідачем погашено 27 550,46 гривень тіла кредиту та 49 103,25 гривень відсотків за кредитним договором №297/13/116-Ж від 23.04.2012 року, що підтверджується довідкою начальника відділення №297/13 ПАТ АБ «Укргазбанк» вих.№2 від 24 вересня 2020 року.

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області Зеліско Р.Й. від 23.10.2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 23.11.2020 року.

23.11.2020 року ухвалою Жовківського районного суду Львівської області задоволено заяву судді Зеліска Р.Й. про самовідвід від розгляду матеріалів цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про поділ спільного майна подружжя. Відведено суддю Зеліска Р. Й. від розгляду матеріалів цивільної справи за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічного акціонерного товариства акціонерний банк "Укргазбанк" про поділ спільного майна подружжя. Матеріали справи передано в канцелярію Жовківського районного суду для перерозподілу відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦПК України.

Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2020 року для розгляду цієї справи визначено суддю ОСОБА_4 .

Ухвалою судді Жовківського районного суду Львівської області Олещук М.М. від 25.11.2020 року відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін, розгляд справи призначено на 24.12.2020 року.

24.12.2020 року учасники справи в судове засідання не прибули.

08.12.2020 року до суду надійшла заява від відповідача ОСОБА_2 про визнання позову, в якій відповідач, посилаючись на ч. 2 ст. 49 ЦПК України, зазначив, що повністю визнає позов і не заперечує щодо ухвалення судового рішення про задоволення позову. Просить розглядати справу у його відсутності.

Представником АБ «Укргазбанк» Шищак І.С. подано заперечення на позов, в якому зазначено, що квартира АДРЕСА_2 , про поділ якої заявлено позовні вимоги, є предметом іпотеки за договором іпотеки, укладеним між відповідачем (іпотекодавець) та АБ «Укргазбанк» (іпотекодержатель), посвідченим приватним нотаріусом Жовківського районного округу Львівської області Чемерис Г.Я. Згідно з пунктом 3.3.7 цього договору іпотекодавець зобов`язаний виключно на підставі письмової згоди іпотекодержателя розпоряджатись, в тому числі відчужувати предмет іпотеки, встановлювати правовідносини, предметом яких є будь-які права третіх осіб щодо предмета іпотеки. Оскільки позовними вимогами пропонується встановити інші правовідносини (щодо права власності), ніж існували щодо предмета іпотеки досі, банк вважає, що такі можуть відбутись лише з його письмової згоди як іпотекодержателя. В задоволенні позову банк просить відмовити (арк. спр. 44).

23.12.2020 року представником банку електронними засобами зв`язку направлено до суду заяву, в якій банк просить розглядати справу за відсутності представника АБ «Укргазбанк», посилаючись також на посилення протиепідемічних заходів у зв`язку з розповсюдженням інфекційних захворювань, що викликані коронавірусною інфекцією COVID-19.

24.12.2020 року представником позивача ОСОБА_1 ОСОБА_5 подано заяву, в якій він просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Оскільки всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що з 26.08.2010 року по 18.12.2018 року позивач та відповідач перебували в шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Жовківського районного суду Львівської області від 18.12.2018 року (справа №444/3589/18), рішення набрало законної сили (арк. спр. 7). За час шлюбу в них ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3 .

23.04.2012 року приватним нотаріусом Жовківського районного нотаріального округу Львівської області Чемерис Г.Я. посвідчено договір купівлі-продажу в реєстрі за №558, відповідно до якого ОСОБА_2 купив квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею 43,9 кв.м., інвентаризаційна вартість становить 222 700 гривень, продаж квартири вчинено за вартістю 222 700 гривень (арк. спр. 8).

Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, ОСОБА_2 є власником (форма власності приватна) квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27 (арк. спр. 9).

23.04.2012 року між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» та ОСОБА_2 укладено кредитний договір №297/13/116-Ж, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 170 000,00 гривень 00 копійок на придбання житлової нерухомості двохкімнатної квартири загальною площею 43,9 кв.м., яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 (арк. спр. 11-13).

В пункті 2.1. кредитного договору зазначено, згідно з договором іпотеки від 23 квітня 2012 року укладеного одночасно з цим договором між банком та ОСОБА_2 , у забезпечення виконання зобов`язань за цим договором, банком приймається в іпотеку нерухомість, а саме зазначена вище квартира.

Відповідно до договору іпотеки від 23 квітня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (іпотекодержатель) та ОСОБА_2 (іпотекодавець), цей договір забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору №297/13/116-Ж від 23 квітня 2012 року (арк. спр. 14-20). Відповідно до пункту 2.1. предметом іпотеки є: нерухоме майно квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 43,9 кв.м. Відповідно до умов договору іпотеки, на предмет іпотеки приватним нотаріусом накладено заборону відчуження (арк. спр. 21).

23 квітня 2012 року укладено договір поруки між Публічним акціонерним товариством акціонерний банк «Укргазбанк» (кредитор) та ОСОБА_1 (поручитель), ОСОБА_2 (позичальник) за умовами якого поручитель несе солідарну відповідальність з позичальником перед кредитором за порушення виконання зобов`язань по кредитному договору №297/13/116-Ж від 23 квітня 2012 року.

Згідно з довідкою КП «Рава-Руське» Будинкоуправління №2» від 24.09.2020 року (арк. спр. 10), ОСОБА_1 зареєстрована в АДРЕСА_3 , склад сім`ї ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (син), ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (чоловік) (зареєстрований за адресою АДРЕСА_4 , але проживає за вказаною адресою без реєстрації).

Відповідно до наданої АБ «Укргазбанк» довідки від 24 вересня 2020 року, ОСОБА_1 є поручителем по кредитному договору №297/13/116-Ж від 23 квітня 2012 року на купівлю житла, позичальником за яким є ОСОБА_2 . Початкова сума наданого кредиту становила 170 000,00 гривень. Залишок заборгованості станом на 24 вересня 2020 року становить 142 449,54 гривень. За період з 23 квітня 2012 року по 24 вересня 2020 року погашено 27 550,46 гривень тіла кредиту та 49 103,25 гривень відсотків (арк. спр. 24).

Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

На підставі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 3 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Тлумачення статті 60 СК України свідчить, що законом встановлено презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Такий висновок суду узгоджується із висновком Верховного суду в постанові від 29 серпня 2018 року у справі № 396/746/16-ц.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За правилами ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї (ч. 4 ст. 65 СК України).

Частина 3 ст. 368 ЦК України визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України (ст. 68 СК України).

Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пунктах 23, 24 постанови № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч.3 ст.368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

З урахуванням зазначеного вище, судом встановлено, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності сторін. Оскільки спірна квартира є предметом іпотеки, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом.

Частиною п`ятою статті 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору.

Статтею 23 Закону України «Про іпотеку» визначено, що в разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

Положення чинного законодавства, що регулюють правовідносини щодо іпотечних зобов`язань, вказують на те, що іпотекодавець не має права розпоряджатися майном без згоди іпотекодержателя до закінчення терміну дії іпотеки.

Разом з цим, положеннями Закону України «Про іпотеку» не заборонено володіти та користуватися переданим в іпотеку майном. Своєю чергою поділ спільного майна між подружжя, в тому числі іпотечного майна, не вважається розпорядженням ним, так як в момент його передачі в іпотеку воно вже належало подружжю на праві спільної сумісної власності в силу закону.

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 08 липня 2019 року у справі № 522/17048/15-ц (провадження № 61-33246св18).

З урахуванням наведеного вище, суд дійшов висновку, що перебування спірної квартири в іпотеці банку не перешкоджає поділу спільного майна подружжя, оскільки гарантії АБ «Укргазбанк» як іпотекодержателя щодо спірного майна визначені частиною другою статті 23 Закону України «Про іпотеку», згідно з якою особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором, у тому ж обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки.

За таких обставин, суд вважає, що спірна квартира, яка придбана у шлюбі, відповідно до ст.60 СК України, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому, враховуючи те, що відповідно до ст.70 СК України частки подружжя є рівними, суд вважає обґрунтованими вимоги ОСОБА_1 в частині визнання за нею права власності на 1/2 частину спірної квартири.

Крім цього, суд також враховує, що відповідач не заперечує щодо ухвалення судового рішення про задоволення позову.

Суд вважає безпідставними твердження банку, які викладені в запереченні на позов, оскільки рішення про визнання за позивачем права власності на 1/2 спірної квартири, яка перебуває в іпотеці, не порушує права іпотекодержателя, так як в силу закону, а саме ст.23 Закону України «Про іпотеку», іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна і до такого набувача переходять всі права та обов`язки за іпотечним договором.

А відтак, з урахуванням зазначених вище правових норм та обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову ОСОБА_1 .

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 89, 133, 137, 206, 259, 263, 265, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя задовольнити.

Визнати квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, загальною площею 43,9 кв.м. об`єктом спільної сумісної власності подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2 .

В порядку поділу майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 (ідеальну) частку квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 27, загальною площею 43,9 кв.м.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду через Жовківський районний суд Львівської області шляхом подання апеляційної скарги.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , проживає та зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 виданий Жовківським РВ УМВС України від 17.03.2004 року.

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_4 виданий Жовківським РВ УМВС України від 30.01.1998 року.

Третя особа яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк "Укргазбанк", юридична адреса: 03087, місто Київ, вулиця Єреванська, будинок 1; поштова адреса: 01004, місто Київ, вулиця Червоноармійська, будинок 39, .

Повний текст судового рішення складено 28.12.2020 року.

Суддя: Олещук М. М.