н/п 2/490/2712/2020 Справа № 468/316/20
Центральний районний суд м. Миколаєва
__________________________________________________________________
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
19 жовтня 2020 року Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Гуденко О.А., при секретарі Дудник Г.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів, -
06.03.2020 року позивач звернулась до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до відповідача, в якому просить суд стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в сумі 7 765,76 грн. та 258 доларів США; стягнути на користь позивача з відповідача судові витрати у справі. В обґрунтування позову посилається на те, що в 2008 році АТ КБ «Приватбанк» звернулось до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості по кредитному договору № б/н від 19.03.2007 року. 29.07.2008 року вищезазначеним судом ухвалено рішення, яким задоволено позов АТ КБ «Приватбанк» в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «КБ «Приватбанк» 1 883,03 грн. та судові витрати у справі в сумі 81,00 грн. На підставі даного рішення було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження № 14239583, яке було закінчено 19.05.2011 року в зв`язку з повним фактичним виконанням рішення суду. 24.05.2019 року позивач отримала спадщину після смерті своєї матері - ОСОБА_2 , яка складається з грошових внесків, які знаходяться в Баштанському відділенні АТ КБ «Приватбанк» в сумі 7 765,76 грн. та 258 доларів США.
Коли позивач звернулась до Баштанського відділення АТ КБ «Приватбанк», їй було відмовлено у видачі успадкованих коштів на тій підставі, що вона має борг перед Банком за кредитним договором № б/н від 19.03.2007 року, і вона має погасити цей борг за рахунок спадщини. Пояснення позивача та надання копії постанови про закінчення виконавчого провадження залишені представниками відділення Банку без уваги. 02.07.2019 року позивач отримала постанову про відкриття виконавчого провадження про стягнення з неї на користь АТ КБ «Приватбанк» 19 285,19 грн. боргу за кредитним договором № б/н від 19.03.2007 року. Крім того позивач додатково має сплатити винагороду приватному виконавцю в розмірі 1 928,51 грн. Таким чином, стягувач АТ КБ «Приватбанк» по одному й тому ж кредитному договору, який позивачем виконано ще у 2010 році, повторно звернувся щодо примусового стягнення заборгованості, цього разу отримавши виконавчий напис нотаріуса від 15.05.2017 року за № 4303. 07.10.2019 року Баштанський районний суд Миколаївської області визнав вищезазначений напис таким, що не підлягає виконанню. 18.11.2019 року приватним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження про примусове виконання зазначеного виконавчого напису. Незважаючи на це, 22.11.2019 року на рахунок позивача в Баштанському відділенні АТ КБ «Приватбанк» було зараховано успадковані кошти і через декілька хвилин передані на рахунок банку в рахунок неіснуючого боргу. Звернення позивача до банку та правоохоронних органів результатів не дали, що змусило її звернутись із позовом до суду.
Ухвалою судді Баштанського районного суду Миколаївської області Муругова В.В. від 10.03.2020 року справу за вищезазначеним позовом передано на розгляд до Центрального районного суду м. Миколаєва за обраним позивачем правилом альтернативної підсудності, визначеним ч. 7 ст. 28 ЦПК України.
10.04.2020 року матеріали справи надійшли до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва.
Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.04.2020 року головуючим суддею по даній справі визначено суддю Гуденко О.А.
Ухвалою судді Центрального районного суду м. Миколаєва Гуденко О.А. від 16.04.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.
Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.
Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа.
Згідно вимог ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи.
У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться.
Станом на день розгляду справи до суду не надійшов відзив на позов від відповідача. Відповідач про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином неодноразово.
Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи у справі, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін.
Суд, перевіривши наведені в позові доводи, та матеріали справи, доходить до наступного.
Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 28.07.2008 року стягнуто з ОСОБА_1 на користь ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», 1 883,03 грн. за кредитним договором № б/н від 19.03.2007 року, а також судові витрати в сумі 81 грн. Рішенням набрало законної сили 10.07.2008 року.

На підставі вказаного рішення від 28.07.2008 року, Баштанським районним судом Миколаївської області було видано виконавчий лист від 02.03.2009 за № 2-603/08.

За вказаним виконавчим листом 25.06.2009 року Баштанським районним відділом державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) було відкрито виконавче провадження № 14239583, закінчено 19.05.2011 року за п. 8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення).

Поряд з цим, 27.06.2019 року приватним виконавцем Довгань В.В. відкрито виконавче провадження № 59427187 на підставі виконавчого напису № 4303, виданого 15.05.2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення на користь АТ КБ «Приватбанк» грошових коштів в сумі 19 285 грн. 19 коп. з ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , які є боргом за кредитним договором № б/н від 19.03.2007 року, укладеним між нею та ПАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк». Сума заборгованості складається з: 1 812,51 грн. - залишок заборгованості за кредитним договором; 10 597,48 грн. - залишок заборгованості за відсотками; 3 100,00 грн. - пеня та комісія; 775,50 грн. - штраф; 3 000,00 грн. - витрати, пов`язані із вчиненням виконавчого напису.

Рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.10.2019 року визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений 15 травня 2017 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, зареєстрований в реєстрі за № 4303, про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 19 285 гривень 19 копійок на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» з урахуванням витрат, пов`язаних з вчиненням виконавчого напису.

18.11.2019 року виконавче провадження № 59427187 було закінчено, припинено чинність арешту майна боржника та скасовано всі заходи примусового виконання.

Згідно копії Свідоцтва про право на спадщину за законом від 24.05.2019 року, ОСОБА_1 успадкувала від матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , 1/6 частку спадщини, яка складається з: грошових активів з відсотками та компенсаціями, які знаходяться в АТ КБ «Приватбанк» на рахунку НОМЕР_2 в розмірі 46 594 грн. 57коп., згідно умов Договору № SAMDNWFD601, на рахунку № НОМЕР_3 в розмірі 1 548 дол. США 87 центів, згідно умов Договору № SAMDNWFD201, зі всіма відсотками та компенсаціями, які належать спадкодавцю згідно даних довідки АТ КБ «Приватбанк» за № 20.1.0.0.0/7-190403/345 від 08.04.2019 року.

З пояснень позивача у тексті свого позову вбачається, що 22.11.2019 року АТ КБ «Приватбанк» зарахувало на картковий рахунок позивача грошові кошти в розмірі 7 765,76 грн. та 258,14 дол. США, проте того ж дня відповідачем дані кошти було списано з рахунку позивача для погашення боргу перед банком.

Даний факт також підтверджується скріншотами з телефону позивача, що додано до позовної заяви.

Крім того, з копії листа АТ КБ «Приватбанк» від 12.12.2019 року за вихідним № 20.1.0.0.0/7-191206/4396 вбачається, що між ОСОБА_1 та відповідачем було укладено договір про надання банківських послуг № б/н від 19.03.2007 року. Банк прийняв до уваги інформацію стосовно відповідного рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.10.2019 року у справі № 468/867/19-ц, проте таке рішення не припиняє зобов`язання за Договором, оскільки ст.ст. 598/609 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється частково або повністю на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Проте, зобов`язання за вищезазначеним Договором не припинилось та позивач має заборгованість перед Банком.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…».

Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ч. 1, 3 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунку банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій на рахунках.

Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися грошовими коштами на власний розсуд.

Частиною 1 ст. 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Статтями 1071,1073 ЦК України передбачено підстави списання грошових коштів з рахунка та правові наслідки неналежного виконання банком операцій за рахунком клієнта. Зокрема, банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. У разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.

Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.

Таким чином, у дійсних правовідносинах сторін , вимоги банку про стягнення процентів та пені після 11 серпня 2008 року ( дня набрання рішенням суду про дострокове стягнення усієї суми заборгованості по вищевказаному кредитному договру ) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства.

Такі правові висновки, що не були враховані судами під час вирішення спору, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі N 14-10цс18.

Відповідно до статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Отже щодо стягнення заборгованості за тілом кредиту, то за рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 29 липня 2008 року заборгованість у повному обсязі за тим самим кредитним договором вже стягнута, а тому повторне стягнення кредиту всупереч положень статті 61 Конституції України призведе до подвійного стягнення заборгованості за одне й те ж саме зобов`язання, а тому в цій частині позовні вимоги є необґрунтованими.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Загальна умова частини першої статті 1212 ЦК України звужує застосування інституту безпідставного збагачення у зобов`язальних (договірних) відносинах, або отримане однією зi сторін у зобов`язанні підлягає поверненню інший стороні на підставі статті 1212 ЦК України тільки за наявності ознаки безпідставності такого виконання.

Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, як така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена або була відсутня взагалі.

Отже, матеріалами справи підтверджено, що грошові кошти з рахунку позивача в розмірі 7 768,76 грн. та 258 дол. США дійсно були списані АТ КБ «Приватбанк», проте рішення Баштанського районного суду Миколаївської області від 29.07.2008 року про стягнення з неї боргу за кредитним договором на користь АТ КБ «Приватбанк» було виконано позивачем у повному обсязі, а рішенням Баштанського районного суду Миколаївської області від 07.10.2019 року визнано виконавчий напис про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості таким що не підлягає виконанню. Отже, грошові кошти в розмірі 7 768,76 грн. та 258 дол. США набуті відповідачем без достатньої правової підстави та чинним законодавством не передбачено іншого способу повернення цих коштів, тому суд вважає, що порушене право позивача підлягає судовому захисту шляхом стягнення з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача безпідставно набутих коштів у розмірі 7 768,76 грн. та 258 дол. США.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в розмірі 840,80 грн.

Керуючись статтями 12, 13, 81, 141, 259-265,273 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

Позов ОСОБА_1 до Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» про стягнення безпідставно отриманих коштів - задовольнити.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 безпідставно набуті кошти в розмірі 7 765 (сім тисяч сімсот шістдесят п`ять) грн. 76 грн. та 258 (двісті п`ятдесят вісім) доларів США.

Стягнути з Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання його повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Інформація про сторони

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 .

Відповідач - Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», , адреса: м. Київ, вул. Грушевського, 1Д.

Повний текст рішення суду виготовлено 29.10.2020 року.

СУДДЯ О.А. ГУДЕНКО