Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2481/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.12.2020 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого судді Левка Т.Ю., секретар судового засідання Роман К.С., за участю позивача ОСОБА_1 , відповідача ОСОБА_2 , представника відповідача ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення розміру аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до Виноградівського районного суду Закарпатської області із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, встановлення розміру аліментів та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 08 серпня 2009 року між позивачем ОСОБА_1 (прізвище до вступу у шлюб - ОСОБА_4 ) та відповідачем ОСОБА_2 був укладений шлюб, який зареєстрований виконкомом Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 4. Від шлюбу у них народилася одна дитина - дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Позивач вказує, що останнім часом вони з відповідачем не можуть проживати разом як сім`я, виконувати сімейні обов`язки, спокійно вирішувати нескладні поточні проблеми - сперечаються та принижують один одного. Між ними часто виникають сварки та скандали. Спільне життя не склалося, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, обов`язки подружжя, методи виховання дитини. Відповідач постійно нехтує інтересами позивача, не здатен підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, поваги, взаємної допомоги. З травня 2020 року вони припинили сімейно-шлюбні відносини, ведення спільного господарства та спільне проживання. Позивач вважає, що подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає, примирення між ними неможливе. У зв`язку з цим, позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем і відновити їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Разом із позовною вимогою про розірвання шлюбу позивач просить суд вирішити питання про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Він здоровий та працездатний. У зв`язку з наведеним позивач просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки у твердій грошовій сумі в розмірі по 3000 грн щомісячно, починаючи з дня подачі заяви і до досягнення дитиною повноліття.

Також позивач просить суд здійснити поділ майна, набутого нею з відповідачем під час шлюбу - квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , право власності на яку зареєстровано за відповідачем. Посилаючись на положення статтей 69-72 СК України позивач просить виділити їй та відповідачу у власність по 1/2 частині вказаної квартири, а також вирішити питання про розподіл судових витрат.

Відповідач ОСОБА_2 подав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого на розірвання шлюбу погоджується і не заперечує, якщо позивач вважає, що недоцільним є збереження їхньої сім`ї. Підстави та мотиви для розірвання шлюбу , які наведені в заяві є надуманими. За 10 років спільного життя у них завжди була дружна, нормальна сім`я, жили в мирі, злагоді, виховували в любові дочку. Відношення до нього у позивача змінилось після постійного, тривалого користування дружиною інтернетом, її погляди на життя та відносини в сім`ї докорінно змінились. За таких обставин вважає, що їх шлюб себе вичерпав.

Позовну вимогу про виділення у спільну часткову власність кожному з них по 1/2 частині квартири, розташованої по АДРЕСА_1 , визнає. Спору за квартиру немає, вважає, що вони могли вирішити це питання між собою добровільно, шляхом укладення договору у нотаріуса про поділ майна, яке є спільним сумісним майном подружжя порівну. Не заперечує проти виділення позивачу у спільну часткову власність половини квартири.

Позовну вимогу про стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнає частково, погоджується щомісячно сплачувати аліменти на дочку по 1500 гривень, мотивуючи тим, що можливості на даний час платити більше не має оскільки працює концертмейстером на відділі хореографії в Виноградівській дитячій школі мистецтв ім. Бели Бартока з щотижневим неповним навантаженням в кількості 9 концертмейстерських годин. За вересень місяць дохід становив суму 3172,18 гривень. Інших джерел доходів не має.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та просила суд такі задоволити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя визнали повністю. Позовну вимогу про стягнення аліментів визнали частково з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Заслухавши пояснення сторін та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступних висновків.

В судовому засіданні належними доказами достовірно встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08 серпня 2009 року у виконкомі Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 4, що стверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії НОМЕР_1 від 08.08.2009 року.

Від шлюбу у сторін народилася одна дитина - дочка ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Причиною розірвання шлюбу стали різні погляди на сімейне життя та ведення господарства, відсутність взаєморозуміння, діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, обов`язки подружжя, методи виховання дитини, у зв`язку з чим з травня 2020 року між сторонами припинено шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання.

Шлюб сторін носить формальний характер.

Крім того між сторонами не досягнуто згоди щодо утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає разом з позивачем.

Суд констатує, що правовідносини, яким відповідають встановлені фактичні обставини, врегульовані нормами Сімейного кодексу України.

Відповідно до вимог ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розлучення, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя сторін.

У відповідності до ст.51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносини, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч.ч.3, 4 ст.56 СК України).

За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Тобто обов"язок утримувати дитину є рівним для обох батьків.

За вимогами ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідач є працездатним, працевлаштованим і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст.188 СК України, не встановлено, а тому суд вважає, що відповідач як батько зобов`язаний брати участь в утриманні неповолітньої дочки.

З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та обставини життя подружжя, з врахуванням того, що подальше збереження шлюбу між сторонами є недоцільним, оскільки у період з часу звернення позивача до суду та до розгляду справи у суді наміри позивача розірвати шлюб не змінилися, суд встановив справжнє прагнення позивачки до розірвання шлюбу, відповідач на розірвання шлюбу згідний, а відтак суд приходить до переконання, що розірвання шлюбу не суперечить інтересам сторін і їхньої неповнолітньої дитини, після цього не будуть порушені їх особисті та майнові права, у зв`язку із чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Статтею 113 СК України встановлено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ст. 295 ЦК України прізвище фізичної особи може бути змінене у разі реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу або визнання його недійсним.

Позивач бажає після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, відтак у зв`язку із задоволенням позовних вимог про розірвання шлюбу позивачу слід відновити її дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які будуть стягуватися з відповідача, як аліменти на дитину сторін, суд приймає до уваги встановлені у справі обставини, керуючись принципами законності, справедливості та розумності, вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання спільної з позивачем дитини у розмірі по 1600 грн щомісячно, від дня пред`явлення позову до повноліття дитини.

Згідно з ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

Щодо позовної вимоги про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд зазначає наступне.

Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Частиною 1 ст. 61 СК України визначено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Також згідно частин 3, 4 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сім`ї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором, укладеним у письмовій формі.

Виходячи з положень частин 1, 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяься в постанові від 21 грудня 2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені, між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

В судовому засіданні належними доказами встановлено, що з 08 серпня 2009 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі.

Квартира загальною площею 38,4 кв. м, в тому числі житловою 25,3 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 є об`єктом спільної сумісної власності сторін, як подружжя, право власності на яку, згідно Договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Виноградівської районного нотаріального округу Закарпатської області Лапчак Г.І. за реєстровим № 2187, зареєстроване за відповідачем ОСОБА_2 за час перебування у шлюбі з позивачем.

Вартість квартири станом на 27.12.2017 року згідно Договору купівлі-продажу квартири від 27.12.2017 року становить 183 786 (сто вісімдесят три тисячі сімсот вісімдесят шість) гривень 00 копійок.

Враховуючи, що зазначена квартира є спільною сумісною власністю сторін, виходячи з принципу рівності часток у вказаному майні, вимоги позивача про поділ квартири, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, підлягають до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатила 1 759,73 грн судового збору за позовні вимоги про розірвання шлюбу та поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а відтак, з урахуванням вищенаведеного понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Позивач звільнена від сплати судового збору за звернення до суду із позовною вимогою про стягнення аліментів, відтак із відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 18, 81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 задоволити частково.

Шлюб, укладений 08 серпня 2009 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований у виконкомі Теківської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області за актовим записом № 4 - розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 відновити дошлюбне прізвище « ОСОБА_4 ».

Здійснити поділ спільного майна подружжя між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 наступним чином:

1) визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканкою АДРЕСА_1 , право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 38,4 кв. м, в тому числі житловою 25,3 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 ;

2) визнати за ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканцем АДРЕСА_2 , право власності на 1/2 частину квартири загальною площею 38,4 кв. м, в тому числі житловою 25,3 кв.м, яка розташована по АДРЕСА_1 .

Стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_3 , мешканця АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , мешканки АДРЕСА_1 , аліменти на утримання дитини дочки ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі по 1600 (одна тисяча шістсот) гривень, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду 11.08.2020 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений нею судовий збір у розмірі 1 759,73 грн (одна тисяча сімсот п`ятдесят дев`ять гривень 73 копійки).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840,80 грн (вісімсот сорок гривень 80 копійок).

Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Повне судове рішення складено 29.12.2020 року.

ГоловуючийТ. Ю. Левко