КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
_____________________________________________________________________________________________________________________
Справа № 947/210/20
Провадження № 2/947/1638/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року

Київський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді Петренка В.С.

за участю секретаря Ратовської А.С.,

за участю сторін:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача адвокат Пеленгян М.А., діюча на підставі ордеру,

розглянувши у судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в м. Одесі цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2

про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

08.01.2020 року ОСОБА_1 звернулася до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до ОСОБА_2 , в якій просить суд визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 .

Обґрунтовуючи заявлені вимоги позивач посилається на те, що вона ОСОБА_1 є власником квартири АДРЕСА_1 , та мешкає у ній разом зі своєю родиною, а саме: чоловіком ОСОБА_3 , сином ОСОБА_4 та донькою ОСОБА_4 .

Позивач вказує, що відповідач - ОСОБА_2 є її братом, у 2009 році переїхав жити до України та оселився разом з ними, у 2010 році отримав право на постійне проживання в Україні та був зареєстрований у зазначеній квартирі.

Однак, як зазначає позивач, 01 вересня 2011 року відповідач - ОСОБА_2 повернувся до ОСОБА_5 , на даний час наміру та можливості повернутися до України він немає.

З урахуванням викладеного, приймаючи до уваги, що відповідач зареєстрований у квартирі АДРЕСА_1 , однак вже вісім років у ній не проживає, за комунальній послуги не сплачує, а позивач несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, утримує квартиру, а також те, що позивач не має можливості розпоряджатися вказаною квартирою, ОСОБА_1 звернулася до суду із відповідним позовом.

Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Київського районного суду м. Одеси Петренку В.С.

Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси Петренка В.С. від 13.01.2020 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по цивільній справі за позовною заявоюОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні.

У судовому засіданні 11.02.2020 року позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили суд їх задовольнити, а також зазначили, що не заперечують проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач - ОСОБА_2 про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у судове засідання не з`явився, однак у судовому засіданні 11.02.2020 року представник позивача надав суду нотаріально посвідчену заяву ОСОБА_2 з перекладом з вірменської мови на українську мову, зі змісту якої вбачається, що ОСОБА_2 визнає позовні вимоги ОСОБА_1 , і згоден, щоб судова справа розглядалася за його відсутності.

Крім того, у наданій нотаріально посвідченій заяві ОСОБА_2 зазначив, що згоден на те, щоб його зняли з прописки (реєстрації) за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Враховуючи, що дії відповідача щодо визнання позову не суперечать чинному законодавству та не порушують прав і охоронюваних законом інтересів інших осіб, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та його представника, суд вважає за необхідне прийняти визнання позову відповідачем та ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного.

У судовому засіданні встановлено, що позивачу - ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.11.2006 року, за реєстровим №4224, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу титаренко О.С., на праві приватної власності належить квартира, яка розташована в АДРЕСА_2 , загальною площею 48,9 кв.м., житловою площею 27,4 кв.м. (а.с. 10).

Право власності на зазначену квартиру було зареєстровано 14.12.2006року в КП «ОМБТІ та РОН» номер запису: 3221 в книзі: 594пр-35, реєстраційний номер: 16341109 (а.с. 12).

Судовим розглядом встановлено, що відповідач - ОСОБА_2 є братом позивача - ОСОБА_1 .

З довідки (з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію) від 25.12.2019 року за №57 вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_1 (відповідальний), ОСОБА_3 (чоловік), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_4 (донька) та ОСОБА_2 (брат) (а.с. 13).

З довідки ОСББ «Вільямса 59А» вбачається, що у квартирі АДРЕСА_1 з 02.07.2010 року по теперішній час зареєстрований ОСОБА_2 , однак ОСОБА_2 фактично не проживає за даною адресою з 01.09.2011 року (а.с. 14).

Положеннями статей 317, 319, 321 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Право власності є непорушним.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Судом було встановлено, що ОСОБА_2 є братом позивача - ОСОБА_1 , тобто членом сім`ї власника вищевказаної квартири.

Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Статтею 156 ЖК УРСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України, відповідно до якої, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Відповідно до абз. 6 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою.

Згідно ст. 6 зазначеного закону України громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

При викладених обставинах, з урахуванням того, що відповідач позов визнав та згоден з тим, щоб його зняли з прописки (реєстрації) за адресою: АДРЕСА_2 , позов ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою АДРЕСА_1 , є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Згідно ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.

Керуючись ст.ст. 206, 259, 263-265, 268, 274-279 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт НОМЕР_2 , орган видачі: 040, дата видачі: 12.07.2005р., зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3 ) таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його складення.

Учасник справи, якому рішення не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повний текст рішення складено 12.02.2020 року.

Суддя Петренко В. С.