єдиний унікальний номер справи 546/688/20
номер провадження 2/546/377/20
УХВАЛА

03 листопада 2020 року м. Решетилівка

Суддя Решетилівського районного суду Полтавської області Зіненко Ю.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву судді Зіненка Ю.В. про самовідвід у цивільній справі №546/688/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди, -

встановив:

До Решетилівського районного суду 01.09.2020 р. надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Держави України в особі: Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкоди. Відповідно до протоколу авторозподілу від 01.09.2020 р. справа за позовом ОСОБА_1 №546/688/20 розподілена судді Романенко О.О.

Ухвалою від 30.10.2020 р. було задоволено заяву судді Романенко О.О. про самовідвід.

Відповідно до протоколу авторозподілу від 02.11.2020 р. дана справа розподілена судді Зіненко Ю.В.

До відкриття провадження у даній справі суддя Зіненко Ю.В. заявив самовідвід по вищевказаній цивільній справі, мотивуючи його тим, що обґрунтування позовної заяви ОСОБА_1 , зокрема в частині, що стосується кримінальних проваджень №0000169, №0000170 та №0000116, вже були предметом розгляду в іншому (кримінальному) провадженні, і ним, як слідчим суддею, давалася оцінка обставинам, які по суті будуть предметом спору в цивільній справі №546/688/20. Зазначає, що ці обставини можуть викликати сумнів в об`єктивності та неупередженості головуючого по справі як з боку позивача ОСОБА_1 , так і з боку відповідача Головного управління Національної поліції в Полтавській області, враховуючи результати розгляду скарг ОСОБА_1 слідчим суддею ОСОБА_2 .

Суд, розглянувши заяву судді Зіненка Ю.В. про самовідвід, приходить до висновку, що є передбачені законом підстави для задоволення заяви про самовідвід судді Решетилівського районного суду Зіненка Ю.В. виходячи з таких підстав.

Однією з гарантій забезпечення доступу до правосуддя, що має реалізовуватися незалежним та неупередженим судом, є здійснення судочинства з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права, свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Вказаний принцип у цивільному судочинстві застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, який неодноразово звертав увагу на дотримання правил неупередженості (безсторонності) суду як складової права на справедливий судовий розгляд, що визначений ст.6 ЄКПЛ.

В силу п.1 ст.6 Конвенції, підлягає застосуванню на підставі ст.8 ЦПК України принцип, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Інститут відмову (самовідводу) є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід (самовідвід) дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Відповідно до п.5 ч.1 ст.36 ЦПК України суддя не може брати участі у розгляді справі і прилягає відводу (самовідводу), якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості суддів.

Згідно ч.1 ст.39 ЦПК України, за наявності підстав передбачених ст.36 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід.

За нормою ч.3 ст.39 ЦПК України, самовідвід може бути заявлений не пізніше початку підготовчого засідання або першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження.

Як вказує суддя Зіненко Ю.В. в заяві про самовідві, позивачка ОСОБА_1 в позові зазначає, що вона випадково довідалася про те, що працівником Решетилівської райспоживспілки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 планувалось рейдерське захоплення будівлі Решетилівської райспоживспілки шляхом проведення незаконного аукціону. 12.03.2020 р. позивачка ОСОБА_1 повідомила Решетилівське ВП ГУНП в Полтавській області, що в цей день відбудеться незаконний аукціон, де не власник буде продавати місця загального користування. Також вона зазначила, що в даній адміністративній будівлі знаходиться державна власність у виді приміщень Великобагачанського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Полтавській області.

По плану рейдерського захоплення слідча Решетилівського ВП ОСОБА_5 керувала діями працівниці Решетилівської райспоживспілки ОСОБА_6 , коли та телефонувала на 103 та викликала позивачці ОСОБА_1 психіатричну бригаду.

30.04.2020 р. відбувся перший замах на умисне вбивство позивачки ОСОБА_1 та її доньки ОСОБА_1 , як вказує позивачка ОСОБА_1 , ОСОБА_4 . Після ухвал слідчого судді за цим фактом було розпочато кримінальне провадження №0000169.

Позивачка ОСОБА_1 посилається в позовній заяві на кримінальні провадження №0000186, №0000170, які стосувалися протидії законній діяльності позивачки ОСОБА_1 та рейдерського захоплення адміністративної будівлі за адресою: АДРЕСА_1 . Крім цього ОСОБА_1 зазначає, що після закриття кримінального провадження №0000116, яким розпочалося досудове розслідування з приводу рейдерства, начальником відділу дізнання Решетилівського ВП ГУНП в Полтавській області ОСОБА_7 розпочався остаточний етап рейдерства. Тобто, дізнавач ОСОБА_7 фактично посприяв закінченню рейдерства.

Суддя ОСОБА_2 зазначає, що кримінальні провадження №0000169, №0000116, №0000170, на які позивачка ОСОБА_1 посилається в змісті позовної заяви як на обґрунтування заявлених вимог були предметом розгляду слідчим суддею ОСОБА_2 при розгляді скарг ОСОБА_1 на постанови органів досудового слідства про закриття кримінальних проваджень.

Так, 15.09.2020 р. слідчим суддею ОСОБА_2 було розглянуто скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Боряк Н.В. від 29.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.06.2020 року за №0000169 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України. Ухвалою від 15.09.2020 р. скаргу ОСОБА_1 було задоволено, оскільки органом досудового розслідування не в повному обсязі з`ясовані обставини події, яка мала місце 30.04.2020 року та не вжито належних процесуальних дій, спрямованих на перевірку доводів скаржника, викладених у її заяві.

Крім того, 15.09.2020 р. слідчим суддею ОСОБА_2 було розглянуто скаргу ОСОБА_1 на постанову начальника сектору дізнання Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Хиля С.М. від 31.07.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 15.04.2020 року за №0000116 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Предметом розгляду даної скарги було, зокрема незаконна, на думку ОСОБА_1 приватизація частини нежитлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалою суду від 15.09.2020 р. в задоволенні скарги було відмовлено. В ході аналізу доказів по даному кримінальному провадженню слідчим суддею, зокрема, робилися висновки про те, що посилання ОСОБА_1 на відчуження державного майна спростовується дослідженими доказами та про те, що не знайшло свого підтвердження і заподіяння значної шкоди заявнику ОСОБА_1 внаслідок проведеного аукціону 12.03.2020 р. По суті, слідчим суддею зроблено висновок, що аукціон, який позивачка по справі №546/688/20 ОСОБА_1 вважає незаконним, було проведено з дотриманням чинного законодавства, а постанова начальника сектору дізнання є законною та обґрунтованою.

В той же день, 15.09.2020 р. слідчим суддею ОСОБА_2 було розглянуто скаргу ОСОБА_1 на постанову старшого слідчого Решетилівського ВП Глобинського ВП ГУНП в Полтавській області Гудзенка В.І. від 30.06.2020 року про закриття кримінального провадження, внесеного до ЄРДР 02.06.2020 року за №0000170 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.151 КК України. Ухвалою суду від 15.09.2020 р. в задоволенні скарги було відмовлено. Зокрема слідчим суддею в ухвалі було зазначено, що старшим слідчим Гудзенком В.І. в постанові про закриття кримінального провадження від 30.06.2020 р., зроблено вірний висновок, щодо відсутності в діях ОСОБА_8 та ОСОБА_3 складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 15, ч.1 ст. 151 КК України. В той же час в позовній заяві по справі №546/688/20 зазначено про порушення слідчим Гудзенком В.І. процесуального законодавства, зокрема вчинялися слідчі дії вже після закриття кримінального провадження.

Крім того частина доказів, на які посилається позивачка ОСОБА_1 вже була предметом розгляду в іншому (кримінальному) провадженні, оскільки містилася в матеріалах кримінальних проваджень. Тобто, слідчим суддею давалася оцінка обставинам, які по суті будуть предметом спору в цивільній справі №546/688/20.

Згідно п.12 Висновку №1 (2001) Консультативної ради європейських судів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів і незмінності суддів передбачено, що при винесенні судових рішень у відношенні сторін в судовому засіданні судді повинні бути безсторонніми, тобто вільними від любих зв`язків, упередженості, які впливають або можуть сприйматися як такі, що впливають на здатність судді приймати незалежне рішення. Значення цього принципу виходить далеко за конкретні інтереси визначеної сторони в якому-небудь спорі. Судова влада повинна користуватися довір`ям не тільки зі сторони сторін у конкретному спорі, але і зі сторони суспільства в цілому. При цьому, суддя повинен бути не тільки реально вільним від будь-якого невідповідного зв`язку, упередженості або впливу, але він повинен бути вільним від цього і в очах розумного спостерігача, інакше довір`я до незалежності судової влади буде підірвано.

У Рішеннях Європейського суду з прав людини - рішенні від 09.11.2006 року у справі «Білуга проти України» та рішенні від 28.10.1998 року у справі «Ветштайн проти Швейцарії» зазначається, що важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві; судді зобов`язані викликати довіру учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній упередженості, повинен брати самовідвід.

Також, рішенням Ради суддів України від 04.11.2016 року №75 роз`яснено, що при виникненні конфлікту інтересів під час судових проваджень, зокрема, у цивільних справах, одним із способів врегулювання такого конфлікту є заявлення самовідводів (тобто врегульовується у процесуальному порядку).

Порядок вирішення заявленого відводу та самовідводу визначається нормами ст.40 ЦПК України.

Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі (ч.1 ст.40 ЦПК України).

У відповідності до вимог ч.9 ст.40 ЦПК України, питання про самовідвід вирішується в нарадчій кімнаті ухвалою суду, що розглядає справу.

Отже, з урахуванням вищевикладених доводів та підстав, з метою розгляду справи безстороннім і неупередженим судом, вбачаються передбачені законом підстави для задоволення заявленого самовідводу судді Зіненка Ю.В.

Згідно ч.5 статті 40 ЦПК України, якщо на час подання заяви про відвід судді у суді здійснюють правосуддя менше трьох суддів, вирішення питання про відвід здійснюється в нарадчій кімнаті суддею, який розглядає справу чи вчиняє іншу процесуальну дію, про що виноситься ухвала. У такому разі положення частин третьої та четвертої цієї статті не застосовуються.

Отже, з урахуванням вищевикладених доводів та підстав, з метою розгляду справи безстороннім і неупередженим судом, вбачаються передбачені законом підстави для задоволення заявленого суддею Зіненком Ю.М. самовідводу.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.п.5 ч.1 ст.36, ч.ч.1,3 ст.39,ст.ст.40,41 ЦПК України, суд, -

постановив:

Заявлений самовідвід судді Зіненка Юрія Володимировича у цивільній справі №546/688/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкодизадовольнити.

Цивільну справу №546/688/20 за позовом ОСОБА_1 до Держави України в особі: Головного управління Національної поліції в Полтавській області та Державної казначейської служби України про відшкодування матеріальної шкодипередати до канцелярії суду для здійснення автоматизованого розподілу справи в порядку, передбаченому ЦПК України, а також для вирішення в подальшому процесуальних питань, передбачених ст.31 ЦПК України.

Копію даної ухвали суду направити учасникам справи для відому.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Ю.В. Зіненко