Ухвала

Іменем України

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 344/10962/17

провадження № 61-14320ск20

Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду: Тітова М. Ю. (суддя-доповідач), Дундар І. О., Краснощокова Є. В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Івано-Франківська, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15 травня 2007 року № 270-р,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Івано-Франківського апеляційного суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Івано-Франківська, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15 травня 2007 року № 270-р.

Ухвалою Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у цій справі.

У вересні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою, в якій просив скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року та направити справу на новий розгляд.

Ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року зазначену касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з необхідністю подання до суду нової редакції касаційної скарги із зазначенням підстав оскарження ухвали та обґрунтування того, в чому полягає неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права при постановленні оскаржуваної ухвали. Також вказано на необхідність подання копій скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року ОСОБА_1 надіслав касаційну скаргу у новій редакції, в якій просить скасувати ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції. Свою вимогу заявник обґрунтовує неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, зокрема, зазначає, що суд апеляційної інстанції дійшов передчасного висновку про те, що наведені ним в якості нововиявлених обставин не є такими.

Зазначив, що звертаючись до суду із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року він посилався на те, що у постанові Верховного Суду від 21 вересня 2020 року у справі № 344/1587/16-ц, яка набрала законної сили, встановлено обставини посвідчення приватним нотаріусом Кучак Н. В. договору купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки від 17 травня 2007 року за реєстровим № 1164, які повністю суперечать висновкам, яких дійшов Апеляційний суд Івано-Франківської області у постанові від 25 травня 2018 року у цій справі, згідно яких перехід права власності відбувся 18 травня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу від 17 травня 2007 року реєстровий № 1152.

У клопотанні про розгляд справи за його відсутності, поданому до Апеляційного суду Івано-Франківської області, він вказав, що нововиявленою обставиною є здійснення ним самочинного будівництва нерухомого майна, оформлення права власності з видачею свідоцтва про право власності на яке відбулося внаслідок прийняття відповідачем оскаржуваного нормативного акта.

Доказом існування на час розгляду цієї справи нововиявленої обставини здійснення самочинного будівництва є відповідь виконавчого комітету Івано-Франківської ради від 14 листопада 2019 року про відсутність будь-яких документів дозвільного характеру на виконання будівельних робіт та документів на підтвердження прийняття в експлуатацію будинку АДРЕСА_1 .

Відповідно до частини другої статті 389 ЦПК України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пунктах 2, 3 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

За змістом частини четвертої статті 394 ЦПК України у разі оскарження ухвали (крім ухвали, якою закінчено розгляд справи) суд може визнати касаційну скаргу необґрунтованою та відмовити у відкритті касаційного провадження, якщо правильне застосовування норми права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо її застосування чи тлумачення.

Перевіривши доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов наступного висновку.

Судами встановлено, що у серпні 2017 року ОСОБА_1 звернувся з позовом до міського голови міста Івано-Франківська про визнання недійсним пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15 травня 2007 року №270-р.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2018 року у задоволенні позову відмовлено у зв`язку із пропуском позовної давності.

Постановою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2018 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову ОСОБА_1 .

Постанова суду апеляційної інстанції мотивована тим, що позивач не надав належних та допустимих доказів порушення його майнових прав внаслідок прийняття оспорюваного рішення.

Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 25 травня 2020 року постанову Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року залишено без змін.

Апеляційний суд встановив, що звертаючись до суду із заявою про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року за нововиявленими обставинами, ОСОБА_1 зазначав, що підставою для перегляд постанови апеляційного суду за нововиявленими обставинами є те, що згідно відповіді Кальміуського районного відділу м. Маріуполя від 05 листопада 2019 року, про яку не було відомо суду, паспорт громадянина України НОМЕР_1 від 08 квітня 2000 року, виданий на ім`я ОСОБА_1 , є недійсним з моменту видачі та підлягає обов`язковому обміну у зв`язку з його непридатністю до використання. Приватний нотаріус Кучак Н. В. нібито здійснила нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу від 17 травня 2007 року, укладеного між ним і ОСОБА_5 та ОСОБА_2 . Проте він у нотаріальній конторі приватного нотаріуса Кучак Н.В. не був, жодної нотаріальної дії не вчиняв.

Нововиявленою обставиною у справі заявник також вказував постанову Верховного Суду від 18 листопада 2019 року у справі №826/653/16, якою залишені без змін постанова Окружного адміністративного суду від 19 січня 2017 року та ухвала Київського апеляційного адміністративного суду від 20 квітня 2017 року у справі за його позовом до Міністерства юстиції України, якою встановлено факт, що його паспорт є недійсним з моменту видачі, а саме з квітня 2000 року та що приватний нотаріус взагалі не мала права проводити нотаріальні дії.

Нововиявленою обставиною, на думку заявника, також є відповідь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14 листопада 2019 року про відсутність будь-яких документів дозвільного характеру, які надають право на виконання будівельних робіт, та документів, які підтверджують прийняття в експлуатацію будівель і споруд на АДРЕСА_1 . Оскільки жодного дозволу на проведення нового будівництва, реконструкції чи капітального ремонту будівель за вказаною адресою не існувало, незрозумілими є підстави для винесення міським головою оспорюваного розпорядження.

Відповідності до частини першої статті 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Частиною другою статті 423 ЦПК України визначено, що підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; встановлений вироком або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, факт надання завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що призвели до ухвалення незаконного рішення у даній справі; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 423 ЦПК України не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи.

Нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин.

За змістом наведених правових норм необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктом 1 частини другої статті 423 ЦПК України, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки учасників справи. Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом. При перегляді судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами суд не може виходити за межі тих вимог, які були предметом розгляду при ухваленні судового рішення, яке переглядається, розглядати інші вимоги або інші підстави позову (частина четверта, п`ята статті 423 ЦПК України).

Вирішуючи питання про наявність нововиявлених обставин, суд повинен розмежовувати нововиявлені обставини та нові обставини. Обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, існували на час ухвалення судового рішення, але залишаються невідомими учасникам справи, та стали відомими тільки після ухвалення судового рішення, є нововиявленими обставинами.

Обставини, які виникли чи змінилися тільки після ухвалення судового рішення і не пов`язані з вимогою в цій справі, а тому не могли бути враховані судом при ухваленні судового рішення, є новими обставинами і можуть бути підставою для пред`явлення нової вимоги.

Судам необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду за нововиявленими обставинами судового рішення.

Відповідь виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради від 14 листопада 2019 року є новим доказом у розумінні процесуального закону, який не оцінювався судом при встановленні обставин цієї справи і не є вирішальним доказом.

Посилання заявником на факт недійсності його паспорта не є підставою для перегляду рішення за нововиявленими обставинами, оскільки вказаній обставині була надана відповідна оцінка в судовому рішенні.

Інші обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі як на нововиявлені, не були предметом розгляду апеляційного суду під час розгляду заяви про перегляд постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року за нововиявленими обставинами.

Встановивши, що наведені заявником обставини не є нововиявленими у розумінні статті 423 ЦПК України, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року.

Доводи касаційної скарги висновків апеляційного суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судового рішення не впливають.

Оскільки правильне застосовування судом норм права є очевидним і не викликає розумних сумнівів щодо їх застосування чи тлумачення, а касаційна скарга є необґрунтованою, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 394 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Івано-Франківського апеляційного суду від 08 вересня 2020 року у справі за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами постанови Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 травня 2018 року у справі за позовом ОСОБА_1 до міського голови міста Івано-Франківська, треті особи: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про визнання недійсним пункту 107 додатку до розпорядження міського голови Івано-Франківська від 15 травня 2007 року № 270-р відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала скаргу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: М. Ю. Тітов

І. О. Дундар

Є. В. Краснощоков