13.10.2020 Справа № 363/1421/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2020 року Вишгородський районний суд Київської області в складі:

головуючого-судді Чіркова Г.Є.,

при секретарі Петранюк П.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом у зв`язку з розпадом сім`ї, що є підставою для розірвання шлюбу.

В позовній заяві зазначила, що з відповідачем мають різні погляди на життя та сімейні відносини. Шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження сім`ї є неможливим і суперечить її інтересам.

Позивачка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала в повному обсязі та наполягала на його задоволенні з викладених у ньому підстав.

Відповідач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечив, збереження сім`ї вважав неможливим.

Дослідивши матеріали справи, дійшов наступного.

Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 березня 2016 року, дітей від якого не мають.

Шлюб між сторонами зареєстровано Лобненським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, Російської Федерації.

Відповідач є громадянином Російської Федерації, який з 10 липня 2019 року має посвідку на тимчасове проживання на території України № НОМЕР_1 та з 11 лютого 2020 року зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Спір про розірвання шлюбу, укладеного між громадянкою України та громадянином Російської Федерації, в силу ч. 1 ст. 3 ЦПК України, ст.ст. 63,75,76 Закону України «Про міжнародне приватне право», ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 29 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах підлягає вирішенню із застосуванням національного законодавства України як Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу, та чинних міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

В Україні діє ратифікована Законом України № 240/94-ВР від 10.11.1994 р. «Конвенція про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах» між Державами - членами Співдружності Незалежних Держав, учасниками цієї Конвенції, іменовані як Договірні Сторони. Серед інших, сторонами цієї Конвенції є Україна та Російська Федерація.

Відповідно до ст. 28 Конвенції, по справах про розірвання шлюбу застосовується законодавство Договірної Сторони, громадянами якої є подружжя на момент подачі заяви. Якщо один з подружжя є громадянином однієї Договірної Сторони, а другий - іншої Договірної Сторони, застосовується законодавство Договірної Сторони, установа якої розглядає справу про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 16 Закону України «Про міжнародне приватне право», особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є.

Згідно з ст. 58 Закону України «Про міжнародне приватне право», шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу України щодо підстав недійсності шлюбу.

Припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків.

Згідно з ст. 13 Закону України «Про міжнародне приватне право», документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України.

Документом, яким встановлено безпосередні процедури легалізації шлюбу, укладеного за кордоном, є Наказ Міністерства юстиції України «Про затвердження Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні» № 52/5 від 18.10.2000 року із змінами та доповненнями. Гаазька Конвенція, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів 1961 року, згода на обов`язковість якої надана Законом України від 10 січня 2002 року «Про приєднання України до Конвенції, що скасовує вимогу легалізації іноземних офіційних документів», набула чинності між Україною і державами - учасницями Конвенції, що не висловили заперечень проти її приєднання, з 22 грудня 2003 року (Росія є державою-учасницею даної Конвенції).

Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання.

Згідно ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Подальше спільне життя подружжя й збереження сім`ї є неможливим та інтересам кожного з них не відповідає, що згідно ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Таким чином, позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону й підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись статтями 200, 259, 265, 268 ЦПК України,

вирішив:

позовну заяву задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , зареєстрований 15 березня 2016 року Лобненським відділом ЗАЦС Головного управління ЗАЦС Московської області, актовий запис №126 - розірвати.

Повне рішення суду складено 13 жовтня 2020 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду протягом 30 днів з дня складання повного рішення шляхом подання в зазначений строк апеляційної скарги через Вишгородський районний суд Київської області.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянка України, паспорт серії НОМЕР_2 виданий 22 грудня 2010 року Куп`янським МВ ГУ МВС України в Харківській області, РНОКПП - НОМЕР_3 , проживає в АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянин Російської Федерації, посвідка на тимчасове проживання № НОМЕР_1 видана 10 липня 2019 року органом №6301, проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Суддя