Справа № 569/2864/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2020 року

Рівненський міський суд Рівненської області в складі:

головуючого судді - Тимощука О.Я.,

при секретарі Рибачик О.А.,

за участю позивача ОСОБА_1 ,

відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та видачі ключів від замків, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та видачі ключів від замків.

В обґрунтування позову вказує те, що з 13 вересня 2018 року відповідно до договору дарування у її власності знаходиться Ѕ частки квартири, що знаходить за адресою АДРЕСА_1 .

Співвласником даної квартири є ОСОБА_2 , якій належить інша Ѕ частки.

Зазначає, що протягом 2019 року у приміщенні квартири проводились ремонтні роботи, після яких мала намір там здійснювати адвокатську діяльність.

Як на підставу позову посилається на те, що 14.02.2020 року вона прийшла до квартири та виявила, що вхідні двері та замки до неї змінені. Нею було викликано патрульну поліцію та написано заяву про самоуправство ОСОБА_2 .

Також вказує, що ОСОБА_2 було без її згоди зайнято більшу кімнату, яка має 12 м. кв., а їй відведено 9 м. кв., що є неправомірним, тим самим порушено її, ОСОБА_1 , право власності як співвласника.

Зазначила, що відповідач ОСОБА_2 на той момент перебувала за кордоном і зв`язок з нею був неможливий.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві, просить суд їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 подала 05.06.2020 року через канцелярію Рівненського міського суду Рівненської області відзив, в якому вказала, що позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає у повному обсязі, вважає їх безпідставними, а позов як такий, що має очевидно штучний характер, поданий за відсутності предмета спору та просила суд відмовити у його задоволенні.

Зазначає, що позивач ОСОБА_1 самоусунулась від виконання покладеного на неї, як на співвласника, обов`язку зокрема брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. З кінця літа 2019 року жодної участі в утриманні, збереженні спільного майна, оплаті комунальних послуг не бере, до квартири АДРЕСА_2 не приходить, адвокатську діяльність, яку взагалі припинила з 04 травня 2020 року у ній ніколи і не здійснювала.

Вищевказане стало причиною звернення нею, ОСОБА_2 , 26.02.2020 року до Рівненського міського суду Рівненської області із позовною заявою до ОСОБА_1 про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою (справа № 569/3281/20), наразі справа перебуває на стадії судового розгляду.

Щодо підстави позову неможливості потрапити позивачем ОСОБА_1 14.02.2020 року до належної їй на праві спільної часткової власності квартири АДРЕСА_2 , а повідомила, що у період з 13.02.2020 року по 20.02.02.020 року перебувала за кордоном.

По прибуттю до України у м. Рівне нею було надано письмові пояснення до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області по заяві ОСОБА_1 від 14.02.2020 року щодо самовільної зміни вхідних дверей та замків, за результатом розгляду яких Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області було прийнято рішення про списання матеріалів звернення ОСОБА_1 .

Вважає, що позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та видачі ключів від замків виключно з огляду на наявність особистих неприязних стосунків, оскільки окрім даного позову ОСОБА_1 неодноразово подавала безпідставні заяви, скарги до різних органів та установ виключно з метою приниження честі, гідності та ділової репутації, підірвання багаторічного авторитету на ринку надання нею, ОСОБА_2 адвокатських послуг: до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області, до Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області.

Разом з тим відповідач ОСОБА_2 не заперечувала факт зміни вхідних дверей ще у січні 2020 року до кв. АДРЕСА_2 , однак вказала, що перед тим, як здійснити їх заміну, зверталась до ОСОБА_1 шляхом надсилання рекомендованих повідомлень з описом вкладень як на адресу реєстрації, так і на адресу, вказану як робоче місце адвоката Казбулатової О.М. в Єдиному реєстрі адвокатів України щодо необхідності погодження плану та кошторису ремонтних робіт у спірній квартирі з огляду на поширення у ній грибку, який руйнував стіни, стелі, конденсату від вологості через відсутність з часу придбання по лютий 2020 року теплопостачання (опалення), а тому виникла нагальна потреба у проведенні ряду поточних ремонтних робіт з метою збереженості цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості.

На підтвердження наявності вищевказаної необхідності у проведенні нагальних поточних ремонтних робіт надала суду витяг з акту обстеження будівельних конструкцій та конструктивних елементів об`єкту кв. АДРЕСА_2 .

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 повідомила, що добровільно надавала позивачу ОСОБА_1 дублікат ключа від вхідних дверей до квартири АДРЕСА_2 а шляхом надсилання рекомендованих повідомлень про необхідність отримання дублікату ключа від вхідних дверей з описом вкладень як на адресу реєстрації, так і на адресу, вказану як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України та відправлення безпосередньо самого дублікату ключа кур`єрською службою «Нова пошта» за адресою реєстрації та фактичного проживання позивача ОСОБА_1 , оплативши послуги доставки власноруч.

Однак дане відправлення їй було повернуто у зв`язку із відмовою ОСОБА_1 від отримання, аналогічно як і решта надісланої кореспонденції.

Тобто на час подання до Рівненського міського суду Рівненської області позовної заяви про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та видачі ключів від замків позивачу ОСОБА_1 було достовірно відомо про необхідність отримання дублікату ключа від вхідних дверей квартири АДРЕСА_2 .

Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, на підставі договору дарування від 13.09.2018 року позивач ОСОБА_1 є власником Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується останнім та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 13.09.2018 року № 137692845.

Згідно договору купівлі-продажу від 13.09.2018 року відповідач ОСОБА_2 є співвласником Ѕ частки квартири АДРЕСА_2 , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 29.12.2019 року № 195411274 (а.с. 10).

Витягом з Єдиного реєстру адвокатів України від 16.02.2020 року підтверджується, що станом на день його формування позивач ОСОБА_1 є адвокатом. Адресою робочого місця вказано АДРЕСА_3 (а.с.14).

З витягу з Єдиного реєстру адвокатів України Казбулатової О.М. від 03.06.2020 року слідує, що ОСОБА_1 припинила право на заняття адвокатською згідно п. 1 ч. 1 ст. 32 ЗУ "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" з 04.05.2020 року на підставі заяви адвоката Казбулатової О.М. від 04.05.2020 року (а.с. 46).

Згідно посвідчення адвоката України № 1006 від 14 жовтня 2012 року ОСОБА_2 є адвокатом України. Адресою робочого місця вказано АДРЕСА_4 (а.с. 52).

З досліджених у судовому засіданні заяви ОСОБА_1 до Рівненського ВП ГУНП у Рівненській області від 14.02.2020 року та письмових пояснень, відібраних компетентним працівником УПП в Рівненській області вбачається, що ОСОБА_1 просила притягнути ОСОБА_2 до відповідальності за самовільну зміну дверей та замків до спільного приміщення по АДРЕСА_1 , 14.02.2020 року о 13 год. 30 хв. підійшла до офісу за адресою по АДРЕСА_1 та виявила, що вхідні двері та замки змінено, як наслідок не змогла потрапити до свого майна. Зв`язатися зі співвласником ОСОБА_2 неможливо, оскільки вона перебуває за кордоном (а.с. 12-13).

Згідно відповіді Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області від 12.05.2020 року № К-289/200/04-2020 за результатом розгляду вищевказаного звернення ОСОБА_1 . Рівненським ВП ГУНП в Рівненській області було прийнято рішення № 1555 про списання матеріалів (а.с. 50).

Факт перебування відповідача ОСОБА_2 за кордоном 14.02.2020 року підтверджується копією закордонного паспорту ОСОБА_2 серії НОМЕР_1 з відповідними відмітками (а.с.47-49).

13 січня 2020 року за замовленням відповідача ОСОБА_2 було проведено обстеження будівельних конструкцій і конструктивних елементів вищевказаної квартири, за результатами якого складено акт. Згідно даного акта за результатами проведених обстежень в рамках вимог критеріїв ІІ-ї групи граничних станів будівель і споруд (придатність до нормальної експлуатації), в тому числі з умов комфортності, а саме: промокання, вологість повітря більше 70 %, запах затхлості і вогкості в приміщенні; масове ураження грибком стін і перегородок, наявність конденсату, незадовільна інсоляція і температура повітря в приміщеннях, загальних технічний стан досліджуваного об`єкту класифікується за третім ступенем, як незадовільний, непридатний для подальшої нормальної експлуатації. Для забезпечення надійної подальшої експлуатації досліджуваного об`єкту необхідно виконати комплекс інженерно-технічних заходів, зокрема: влаштування горизонтальної гідроізоляції стін і підлоги в приміщеннях квартири з використанням матеріалів Makseal Super або технології фірми Ceresit (як варіант); влаштування площадки входу в приміщення квартири: ліквідація масового ураження грибком стін і перегородок в приміщеннях досліджуваної квартири за технологією фірми Ceresit (як варіант); влаштування примусової вентиляції приміщень; влаштування опорядження перегородок з пінобетонних блоків окремими місцями; влаштування опалення приміщень для забезпечення нормативної температури повітря в приміщеннях квартири; ремонт стелі, утеплення та опорядження стін в приміщеннях квартири з приведенням у відповідність до мінімально допустимого значення опору теплопровідності (а.с. 63-65).

У зв`язку з тим, що кожному учаснику спільної власності належить обмежене право власності на спільну річ, змістом внутрішніх правовідносин спільної власності є право і обов`язок кожного співвласника узгоджувати свою поведінку щодо володіння, користування і розпорядження спільним майном з іншими власниками. Так як відповідач ОСОБА_2 не отримала згоди іншого співвласника позивача ОСОБА_1 на проведення ремонту спільного майна, зокрема заміну вхідних дверей, однак вчинила всі необхідні дії для їх погодження з позивачем, враховуючи, що квартира потребувала термінового ремонту, з метою збереження, недопущення її руйнації, неможливістю проживання, користування.

Реалізовуючи своє право вимоги від іншого співвласника на відшкодування частини понесених витрат на ремонт квартири відповідач ОСОБА_2 звернулась до Рівненського міського суду Рівненської області з позовом про стягнення грошових коштів та встановлення порядку користування квартирою, що підтверджується ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду від 27.05.2020 року по справі № 569/3281/20 (а.с. 78-79).

У матеріалах справи наявні докази того, що відповідач ОСОБА_2 зверталася до позивача ОСОБА_1 щодо необхідності проведення ремонту спірного приміщення з метою його збереження, однак не отримавши таку згоду, з врахуванням того, що квартира потребувала термінового проведення таких робіт, внаслідок недопущення руйнації та з метою збереження приміщення провела заміну вхідних дверей.

Так, 13 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 на адресу місця реєстрації позивача ОСОБА_1 та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надіслала відповідачці повідомлення, в якому просила в трьохденний термін з дня отримання даної пропозиції добровільно звернутися до неї з метою погодження плану та кошторису ремонтних робіт, оскільки фактично з літа 2019 року відповідач не бере жодної участі в утриманні, збереженні спільного майна, оплаті комунальних послуг. З огляду на те, що у квартирі відсутнє теплопостачання (опалення), з урахуванням погодного пониженого температурного режиму, сирості, усередині квартири поширюється грибок, який руйнує стіни, стелі, постійно збирається конденсат від вологості, тому необхідно провести ряд поточних ремонтних робіт з метою збереження цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості (а.с. 61).

Згідно копій накладних № 063, № 071, копій описів вкладень до листів вказане повідомлення було направлено позивачу ОСОБА_1 14 січня 2020 року (а.с. 62).

24 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 на адресу місця реєстрації позивача ОСОБА_1 та на адресу, вказаною нею як робоче місце адвоката в Єдиному реєстрі адвокатів України, надсилала повідомлення про необхідність отримання дублікату ключа від вхідних дверей, в якому просила у найкоротший термін зв`язатися з нею з метою отримання дублікату ключа від вхідних дверей до спірної квартири, оскільки у ході проведення ряду поточних ремонтних робіт з метою збереження цілісності та неушкодженості, ринкової вартості об`єкта нерухомості, було замінено вхідні двері на більш якісні та утеплені (а.с. 66).

Згідно копій накладних № 116, № 108, копій описів вкладень до листів вказане повідомлення було направлено позивачу ОСОБА_1 24 січня 2020 року (а.с. 67-68).

24 січня 2020 року відповідач ОСОБА_2 на адресу місця реєстрації позивача ОСОБА_1 надіслала повідомлення про надання дублікату ключа від вхідних дверей, яким надіслала відповідачу дублікат від вхідних дверей до спірної квартири, сплативши вартість доставки, що підтверджується копією експрес-накладної № 0107 від 24 січня 2020 року (а.с. 70-71). Вказане відправлення не було доставлено, у зв`язку з відмовою від отримання позивачем ОСОБА_1 30 січня 2020 року (а.с. 73).

Окрім того, відповідач ОСОБА_2 вказує, що між нею та позивачем ОСОБА_1 склалися неприязні стосунки, на підтвердження чого надала копії повідомлень, витягів з Єдиного реєстру досудового розслідування від 19 червня 2019 року, від 18 вересня 2019 року, повідомлень від дисциплінарної палати КДКА Рівненської області, скарг на дисциплінарний проступок адвоката від 27 липня 2019 року, від 03 серпня 2019 року, від 20 січня 2020 року, відповіді Рівненського ВП ГУНП в Рівненській області, рішень дисциплінарної палати кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Рівненської області від 30 квітня 2020 року (а.с. 53-59).

Європейський суд з прав людини зазначив, що п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року № 63566/00 "Проніна проти України § 23).

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. десятий п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року №3-рп/2003).

Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Відповідно до ч. 5 ст. 319 ЦК України власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі.

У ч. 1 ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Ч. 1 ст. 356 ЦК України встановлено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Тлумачення наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 382 ЦК України квартирою є ізольоване помешкання в житловому будинку, призначене та придатне для постійного у ньому проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до ст. 6 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Надання приміщень у жилих будинках для потреб промислового характеру забороняється.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Суд виходить з того, що дії власника майна не повинні суперечити закону і порушувати прав інших осіб та інтереси суспільства.

Враховуючи, що в судовому засіданні не було встановлено, що відповідач своїми діями порушує права позивача на проживання та користування спірною квартирою, а належним способом захисту порушених прав позивача у даному випадку буде припинення дій, які порушують її права, відновлення становища, що існувало до порушення - відновлення порушеного права, тому суд вважає, що заявлені позовні вимоги не доведені належними та допустимими доказами, а тому не підлягають до задоволення.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 319, 321, 322, 358, 360, 382, 383 ЦК України, ст.ст. 12, 13, 259, 263, 264, 265, 267, 268, 352, 354 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та видачі ключів від замків відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Рівненського апеляцiйного суду через Рiвненський мiський суд.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення виготовлений 28 грудня 2020 року.

Суддя Рівненського

міського суду Тимощук О.Я.