УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 638/22519/14-ц

Провадження № 4-с/638/179/20

28.12.2020 року Дзержинський районний суд м. Харкова

у складі: головуючого судді Хайкіна В.М.

за участю секретаря Жакун Н. О.

з участю судового розпорядника Зміївської О.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Харкова скаргу ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , на рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Наталії Вікторівни по виконавчому провадженню №47507574, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 09.10.2020 року звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова із скаргою на рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Наталії Вікторівни по виконавчому провадженню №47507574, згідно прохальної частини якої просить суд: 1) визнати неправомірними рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Наталії Вікторівни відносно виконання рішення Дзержинського районного суду м. Харкова по виконавчому листу №643/22519/14 від 19.03.2015 року, зобов`язавши її зарахувати щомісячні платежі, перераховані боржником ОСОБА_1 на особистий рахунок ОСОБА_2 у період з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року як аліменти; 2) зобов`язати старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Наталію Вікторівну скасувати накладені на ОСОБА_1 обмеження згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також арешт на майно та грошові вклади в ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк». Вимоги скарги обґрунтовує тим, що на примусовому виконанні Шевченківського відділу ДВС у м. Харкові перебуває виконавче провадження №47507574 з примусового виконання виконавчого листа №638/22519/14 від 19.03.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на утримання дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в твердій грошовій сумі в розмірі 1000, 00 грн. щомісяця на кожну дитину, починаючи з 19.12.2014 року та до їх повноліття, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Заявник щомісяця перераховував через банк на особистий рахунок стягувача встановлені платежі, проте 03.09.2020 року до відділу ВДВС надійшла заява ОСОБА_2 , в якій вона повідомила, що він з 01.02.2020 року по 31.08.2020 року не сплачував аліменти. 08.09.2020 року на підтвердження сплати аліментів за вказаний період заявник надав державному виконавцю оригінали квитанцій, однак стягувач заявила, що це не аліменти, з чим погодилася державний виконавець. Станом на 01.09.2020 року борг заявника складає 15826 грн., крім того щодо заявника встановлено ряд обмежень, а також винесена постанова про арешт майна. Заявник наполягає, що жодних домовленостей з ОСОБА_2 про надіслання їй інших грошей окрім аліментів не було, це були саме аліменти, хоча і призначенні платежу про це не вказано. У зв`язку з тим, що заборгованість відсутня, накладення обмежень та арешту на банківські вклади та майно є безпідставним та неправомірним. Просить суд скаргу задовольнити.

Представник ОСОБА_1 адвокат Букін О. С. надав до суду заяву з проханням розглянути скаргу без участі скаржника та його представника, вимоги скарги підтримують у повному обсязі, просять суд її задовольнити.

Стягувач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялася своєчасно та належним чином, також її представник надав до суду заперечення на скаргу, згідно яких просить суд відмовити у задоволенні скарги, оскільки посилання боржника про те, що ним належним чином сплачувались аліменти не відповідають дійсності, а копії квитанцій про перерахування коштів не підтверджують сплату ним аліментів на користь стягувача, цільове призначення перерахованих коштів не зазначене. Крім того, щодо стягувача відкрите виконавче провадження та з її заробітної плати стягується сума у розмірі 2000 грн., хоча ФОП ОСОБА_2 створене для ведення бізнесу боржником ОСОБА_1 , та боржник погодився сплачувати стягувачу цю заборгованість, але частинами, раз в місць, тому вказані суми були перераховані в якості вказаного боргу, та ніяк не аліментів. Просить суд у задоволенні скарги відмовити у повному обсязі.

Старший державний виконавець Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В., дії та рішення якої оскаржує заявник, в судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, водночас надала до суду завірену копію виконавчого провадження №47507574, витребувану ухвалою суду від 13.10.2020 року.

У відповідності до частини 2 статті 450 ЦПК України, неявка стягувача, боржника, державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, які належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду скарги, не перешкоджають її розгляду.

Суд, дослідивши доводи заявника, викладені у скарзі, письмові заперечення стягувача, та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, а також у виконавчому провадженні №47507574, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

У пункті 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних i кримінальних справ від 07.02.2014 року №6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» роз`яснено, що виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Відповідно до статті 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до частини 1 статті 74 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 16.02.2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини задоволено частково: стягнуто з ОСОБА_1 аліменти на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.12.2014 року, та до їх повноліття, але мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, вирішено питання про розподіл судових витрат.

На виконанні у Шевченківському відділі Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження №47507574 з виконання виконавчого листа №638/22519/14 від 19.03.2015 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 аліментів на користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з 19.12.2014 року, та до їх повноліття, але мінімальний розмір не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, виконавче провадження відкрито постановою державного виконавця 10.04.2015 року.

Заявами стягувача ОСОБА_2 від 25.01.2018 року, 26.06.2018 року 20.03.2019 року, 10.06.2019 року, 26.09.2019 року, 01.02.2020 року, державного виконавця повідомлено про те, що боржник самостійно сплачує аліменти щомісяця по 1000, 00 грн. на кожну дитину.

Однак, як вбачається із заяви ОСОБА_2 від 03.09.2020 року, остання повідомляє, що боржник ОСОБА_1 за період з 01.02.2020 року по теперішній час плату по аліментам не проводить, у зв`язку з чим вона просить внести боржника до реєстру боржників та обмежити його пересування, накласти арешт на майно.

08.09.2020 року ОСОБА_1 долучив квитанції про сплату коштів на рахунок на суми: 2000 грн. (квитанція від 27.02.2020 року, відправник ОСОБА_1 , отримувач: ОСОБА_2 ); 2011 грн. (квитанція від 24.03.2020 року, відправник ОСОБА_1 , отримувач: не вказаний); 3418 грн. (квитанція від 21.04.2020 року, відправник ОСОБА_1 , отримувач: не вказаний), 2010 грн. (квитанція від 19.06.2020 року, відправник ОСОБА_1 , отримувач: не вказаний), 2100 грн. (квитанція від 24.07.2020 року, відправник ОСОБА_5 , отримувач: ОСОБА_6 ), 2010 грн. (квитанція від 21.08.2020 року, відправник ОСОБА_1 , отримувач: не вказаний).

09.09.2020 року ОСОБА_2 , ознайомившись із вказаними квитанціями, надала до органу виконавчої служби заяви, згідно яких вона не згодна, що ці кошти перераховувались у якості аліментів.

Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_1 , складеного старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В., у боржника станом на 01.09.2020 року наявна заборгованість у розмірі 15826, 00 грн.

11.09.2020 року відносно боржника ОСОБА_1 старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. встановлено ряд обмежень: тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, тимчасове обмеження у праві керування транспортними засобами, арешт коштів боржника.

Листом Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції від 30.09.2020 року №88028 ОСОБА_1 надано відповідь, згідно якої спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи.

Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно зі статтею 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до ч.ч. 4, 8 статті 71 зазначеного Закону України виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику у разі: надходження виконавчого документа на виконання від стягувача; подання заяви стягувачем або боржником; надіслання постанови на підприємство, в установу, організацію, до фізичної особи - підприємця, фізичної особи, які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи; надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби; закінчення виконавчого провадження. Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.

Відповідно до п.п.3,4 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 512/5 від 02.04.2012, у разі, якщо боржник не працює і сплачує аліменти самостійно стягувачу, квитанції (або їх копії) про перерахування аліментів надаються виконавцю не пізніше наступного робочого дня після сплати та долучаються до матеріалів виконавчого провадження.

Розрахунок заборгованості обчислюється в автоматизованій системі виконавчого провадження на підставі відомостей, отриманих із: звіту про здійснені відрахування та виплати; квитанцій (або їх копій) про перерахування аліментів, наданих стягувачем чи боржником; заяв та (або) розписок стягувача; інформації про середню заробітну плату працівника для цієї місцевості; інших документів, що відображають отримання боржником доходу або сплату ним аліментів.

Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Скаржником ОСОБА_1 не надано підтвердження того, що кошти сплачені ним у розмірі 2000 грн. 27.02.2020 року, у розмірі 2011 грн. 24.03.2020 року, у розмірі 3418 грн. 21.04.2020 року, у розмірі 2010 грн. 19.06.2020 року, у розмірі 2010 грн. 21.08.2020 року, та ОСОБА_5 у розмірі 2100 грн. 24.07.2020 року мають характер аліментних зобов`язань із зазначенням призначення платежу, та перераховані по виконавчому провадженню №47507574 на виконання виконавчого документу - виконавчого листа №638/22519/14 від 19.03.2015 року, виданого Дзержинським районним судом м. Харкова та про досягнення боржником ОСОБА_1 із стягувачем ОСОБА_2 саме такої домовленості щодо виконання судового рішення про стягнення аліментів на дитину.

Вказане дає підстави для висновку, що у справі відсутні докази сплати боржником аліментів у сумі 15826, 00 грн., а тому розрахунок заборгованості по сплаті аліментів щодо ОСОБА_1 , складений старшим державним виконавцем Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. є вірним, адже протилежного під час судового розгляду не доведено.

Таким чином, оскільки доводи боржника не знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що у задоволенні вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Н. В. зарахувати щомісячні платежі у якості аліментів слід відмовити, що має наслідком відмову і задоволення похідної вимоги про скасування накладених на ОСОБА_1 обмежень згідно статті 71 Закону України «Про виконавче провадження», а також арешту на майно та грошові вклади в ПАТ КБ «Приватбанк» та АТ «Універсал Банк», адже вказані обмеження застосовані правомірно.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги скарги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, прийшов до висновку, що скарга ОСОБА_1 задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 447-451 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», -

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 , стягувач: ОСОБА_2 , на рішення старшого державного виконавця Шевченківського відділу Державної виконавчої служби у м. Харкові Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції Пархоменко Наталії Вікторівни по виконавчому провадженню №47507574 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги до або через Дзержинський районний суд м. Харкова в п`ятнадцятиденний строк з дня проголошення ухвали.

Головуючий: