Справа № 184/906/19
Номер провадження 2/184/16/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 рокум. Покров

Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді Малашиної Ю.Б.,

за участю секретаря Попівніч Н.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку,-

ВСТАНОВИВ:

Покровська міська рада Дніпропетровської області звернулась до суду із позовом до ОСОБА_1 про стягнення з останнього безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку площею 7000 кв.м. по АДРЕСА_1 за період з 01.05.2016 р. по 30.04.2019 р. в сумі 634525,44 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №51 від 25.04.2007 р. «Про заяву гр. ОСОБА_1 та клопотання ТОВ «Стройпрогрес» надано дозвіл відповідачу на складання технічної землевпорядної документації щодо оформлення права оренди на земельну ділянку орієнтовною площею 0,7 га для обслуговування комплексу виробничих будівель, розташованих по АДРЕСА_1 та зобов`язано відповідача подати технічну землевпорядну документацію щодо оформлення права оренди на земельну ділянку до Орджонікідзевської міської ради для розгляду та затвердження у термін до 01.10.2007 р. Крім того, між позивачем та відповідачем 10.05.2007 р. укладено Угоду про плату за фактичне користування земельною ділянкою під об`єктами нерухомого майна та малими архітектурними формами від 10.05.2007 р., відповідно до якої останній зобов`язується сплачувати плату за фактичне користування земельною ділянкою до укладання договору оренди та його державної реєстрації; розмір плати за користування земельною ділянкою вноситься у грошовій формі та розраховується на підставі «Порядку нарахування орендної плати за користування земельними ділянками», затвердженого рішенням №15 XVI сесії п`ятого скликання Орджонікідзевської міської ради від 28.02.2007 р. Враховуючи вищенаведене, при умові укладання з відповідачем договору оренди вказаної земельної ділянки, останній повинен був сплатити орендну плату за період з травня 2016 р. по квітень 2019 р. у загальному розмірі 634525,44 грн. Водночас, рішення Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №51 від 25.04.2007 р. відповідачем не виконано, договір оренди вказаної земельної ділянки не укладено, орендна плата не сплячується. Відповідач фактично збільшив свої доходи (зберіг безпідставно кошти у розмірі орендної плати), а позивач в свою чергу втатив належне йому майно (кошти від орендної плати). Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберігла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно.

Відповідачем надано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просить відмовити у задоволені позовної заяви. В обґрунтуванні своїх заперечень посилається на те, що спірна земельна ділянка не має визначених меж і кадастрового номера, інформація про неї не внесена до Державного земельного кадастру і така ділянка не може вважатися сформованою як об`єкт цивільного права у розумінні положень ст. 79-1 ЗК україни.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся, проте, надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовну заяву підтримує вв повному обсязі та просить її задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового засідання повідомлявся, проте, надав до суду клопотання про проведення розгляду справи без їх участі, наполягає на відмові позивачу в задоволенні його позовних вимог.

В наслідок неявки в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засубу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, приходить до наступних висновків щодо фактичних обставин.

Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №162677896 від 08.04.2019 наявні відомості про об`єкт нерухомого майна закритий склад інв.№01, теслярна майстерня інв.№02, будівля майстерень інв.№03, гараж з 5-ти блоків інв.№04, прохідна інв.№05; відкритий склад для теслярських виробів інв.№7, що знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності з 15.03.2007 р. ОСОБА_1 на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 19.02.2007 р. (т.1, а.с. 12).

Рішенням Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області №51 від 25.04.2007 р. «Про заяву гр. ОСОБА_1 та клопотання ТОВ «Стройпрогрес» за наслідками розгляду заяви суб`єкта господарювання ОСОБА_1 щодо виділення земельної ділянки по АДРЕСА_1 , яка використовується для обслуговування будівель та споруд, та клопотання генерального директора ТОВ «Стройпрогрес» ОСОБА_2 про вилучення земельної ділянки, було вирішено вилучити з користування ТОВ «Стройпрогрес» земельну ділянку площею 0,7 га, яка використовувалась для обслуговування комплексу виробничих будівель, розташованих по АДРЕСА_1 . Крім того, надано дозвіл ОСОБА_1 на складання технічної землевпорядної документації щодо оформлення права оренди на земельну ділянку орієнтовною площею 0,7 га для обслуговування комплексу виробничих будівель, розташованих по АДРЕСА_1 та зобов`язано ОСОБА_1 подати технічну землевпорядну документацію щодо оформлення права оренди на земельну ділянку до Орджонікідзевської міської ради для розгляду та затвердження у термін до 01.10.2007 р. (т.1, а.с. 13).

Угодою про плату за фактичне користування земельною ділянкою під об`єктами нерухомого майна та малими архітектурними формами від 10.05.2007 р., укладеною між Орджонікідзевською міською радою та землекористувачем приватним підприємцем ОСОБА_1 , останній зобов`язується сплачувати плату за фактичне користування земельною ділянкою до укладання договору оренди та його державної реєстрації; розмір плати за користування земельною ділянкою вноситься у грошовій формі та розраховується на підставі «Порядку нарахування орендної плати за користування земельними ділянками», затвердженого рішенням №15 XVI сесії п`ятого скликання Орджонікідзевської міської ради від 28.02.2007 р. (т.1, а.с. 14-15).

Згідно витягу з технічної документації про нормативну грошову оцінку 1 м.кв. земельної ділянки №34-405-0.4-3102/2-16 від 25.03.2016 р. по землекористувачу ПП ОСОБА_1 , вартість 1 м.кв. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 у 2016 р. складала 346,87 грн. (т.1, а.с. 18).

Згідно витягу №2124/180-17 від 13.12.2017 з технічної документації про нормативну грошову оцінку 1 м.кв. земельної ділянки станом на 2017 рік, вартість 1 м.кв. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 складала 612,79 грн. (т.1, а.с. 19).

Згідно довідки (інформації) про визначення нормативної грошової оцінки земель від 14.03.2018 р. № 32-4-0,171-1591/180-18, вартість 1 м.кв. земельної ділянки за адресою: АДРЕСА_2 у 2018 р. складала 726,67 грн. (т.1, а.с. 20).

Рішенням №17 Орджонікідзевської міської ради Дніпропетровської області від 10.04.2014 р. «Про затвердження ставок орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради» затверджені ставки орендної плати за користування земельними ділянками на території Орджонікідзевської міської ради згідно з додатком, відповідно до якого щодо «Будівель і споруд для видів діяльності, які не увійшли в пп. 2-11» встановлена ставка орендної плати 5% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки з урахуванням коефіцієнту інфляції (т.1, а.с. 21-24).

Крім того, відповідачем подано витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відносно ОСОБА_1 , відповідно до якого, дата проведення державної реєстрації вказаної фізичної особи підприємця 19.06.2007 р., номер запису: 0027276, що вказує на те, що фактично на час прийняття рішення Орджонікідзевською міською радою Дніпропетровської області №51 від 25.04.2007 р. відповідач ОСОБА_1 не мав статусу фізичної особи підприємця. В подальшому 28.11.2016 р. (тобто до дати звернення позивачем до суду) внесено запис №3027276 про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою підприємцем ОСОБА_1 ; стан суб`єкта: припинено.

Відповідно до ст. 58 ГК України суб`єкт господарювання підлягає державній реєстрації як юридична особа чи фізична особа-підприємець у порядку, визначеному законом.

До підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин (ч.1 ст. 51 ЦК України).

Частиною 4 ст. 87 ЦК України встановлено, що юридична особа вважається створеною з дня її державної реєстрації.

Відповідно до змісту ст.1 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» державна реєстрація - офіційне визнання шляхом засвідчення державою факту створення або припинення юридичної особи, громадського формування, що не має статусу юридичної особи, засвідчення факту наявності відповідного статусу громадського об`єднання, професійної спілки, її організації або об`єднання, політичної партії, організації роботодавців, об`єднань організацій роботодавців та їхньої символіки, засвідчення факту набуття або позбавлення статусу підприємця фізичною особою, зміни відомостей, що містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, про юридичну особу та фізичну особу - підприємця, а також проведення інших реєстраційних дій, передбачених цим Законом.

Крім того, суд звертає увагу на відсутність у матеріалах справи доказів того, що земельна ділянка орієнтовною площею 0,7 га по АДРЕСА_2 , на якій розташовані нежитлові будівлі відповідача та за користування якою позивач просить стягнути безпідставно збережені кошти, була сформована як об`єкт цивільного права.

Здійснюючи оцінку обставин (фактів), якими обґрунтовані вимоги та заперечення учасників справи, та поданими ними доказами, суд звертає увагу на наступне.

Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єктів нерухомого майна безпідставно збережених коштів - у вигляді орендної плати за фактичне користування земельною ділянкою, на якій ці об`єкти розміщені, без належних на те правових підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала.

Водночас, ч.1 ст. 93 та ст. 125 ЗК України передбачено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату (пункт "в" ч.1 ст. 96 цього Кодексу).

Перехід прав на земельну ділянку, пов`язаний з переходом права на будинок, будівлю або споруду, регламентується ЗК України. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 120 ЗК України (у редакції, чинній на час набуття 15.03.2007 р. ОСОБА_1 права власності на нежитлові приміщення) при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При відчуженні будівель та споруд, які розташовані на орендованій земельній ділянці, право на земельну ділянку визначається згідно з договором оренди земельної ділянки.

Отже, виникнення права власності на будинок, будівлю, споруду не є підставою для виникнення права оренди земельної ділянки, на якій вони розміщені та яка не була відведена в оренду попередньому власнику. Право оренди земельної ділянки виникає на підставі відповідного договору з моменту державної реєстрації цього права.

Водночас, слід зауважити, що земельна ділянка - це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами (ч. 1 ст. 79 ЗК України).

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4, 9 ст. 791 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об`єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї.

Таким чином, об`єктом оренди може бути земельна ділянка, яка сформована як об`єкт цивільних прав (аналогічні правові висновки викладено у постановах Верховного Суду від 12.03.2019 у справі 916/2948/17 та від 09.04.019 у справі № 922/652/18).

За змістом ст.ст. 15, 20, 21 Закону України "Про Державний земельний кадастр" до Державного земельного кадастру включаються такі відомості про земельні ділянки як нормативна грошова оцінка. Внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про об`єкти Державного земельного кадастру є обов`язковим. Відомості про нормативну грошову оцінку земель вносяться до Державного земельного кадастру на підставі технічної документації з такої оцінки.

Згідно з абз. 3 ч.1 ст. 13 Закону України "Про оцінку земель" нормативна грошова оцінка земельних ділянок проводиться у разі визначення розміру орендної плати за земельні ділянки, зокрема, комунальної власності. Крім того, за змістом ст. 289 Податкового кодексу України для визначення розміру орендної плати використовується нормативна грошова оцінка земельних ділянок.

У розумінні наведених положень законодавства нормативна грошова оцінка земель є основою для визначення розміру орендної плати для земель державної і комунальної власності. Дані про нормативну грошову оцінку окремої земельної ділянки оформляються як витяг із технічної документації про нормативну грошову оцінку земельної ділянки (ч.2 ст. 20 Закону України "Про оцінку земель").

Отже, нормативна грошова оцінка є основою для визначення розміру орендної плати за користування земельними ділянками державної та комунальної власності (аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 28.01.2019 у справі №922/3782/17, від 12.03.2019 у справі № 916/2948/17).

Як було встановлено у судовому засіданні, позивачем не надано доказів про те, що спірна земельна ділянка має визначені межі, кадастровий номер та розроблену технічну документацію; інформація про неї не внесена до Державного земельного кадастру, внаслідок чого така ділянка не може вважатися сформованою як об`єкт цивільного права у розумінні положень ст. 791 ЗК України.

Наведене відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.07.2019 р. у справі № 922/1046/18, відповідно до яких позовні вимоги позивача щодо стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати не підлягають задоволенню з огляду на відсутність технічної документації та несформованість земельної ділянки як об`єкта цивільного права.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання позивача на висновки, викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.11.2018 у справі № 922/3412/17, оскільки як убачається зі змісту постанови Великої Палати, предметом позову у справі № 922/3412/17 є стягнення безпідставно набутого майна (орендної плати) за користування земельною ділянкою, яка має кадастровий номер, тобто сформованого об`єкта цивільних прав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже, понесені Покровською міською радою Дніпропетровської області судові витрати у справі відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 4, 13, 81, 89, 259, 263-265 ЦПК України, ст.ст. 51, 87, 1212 ЦК України, ст.ст. 93, 96, 120, 125, 791 ЗК України, ст.ст. 58 ГК України, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог Покровської міської ради Дніпропетровської області до ОСОБА_1 про стягнення безпідставно збережених коштів у розмірі орендної плати за земельну ділянку відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги до Дніпровського апеляційного суду через Орджонікідзевський міський суд Дніпропетровської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники справи, яким повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Орджонікідзевського міського суду Ю. Б. Малашина