ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/4820/316/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Талалай О.І. (суддя-доповідач), Корніюк А.П., П`єнти І.В.,

секретар судового засідання Садік Н.Д.,

з участю: представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

представника ТОВ «СІКАФ» Шамрая В.В.

розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу №686/32906/19 за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2019 року (суддя Козак О.В.) про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Товариство з обмеженою відповідальністю «СІКАФ», про визнання правочинів недійсними.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд

у с т а н о в и в :

05 грудня 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ТОВ «СІКАФ», про визнання недійсними договорів купівлі-продажу частки в статутному капіталі товариства, укладених 17 травня 2014 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 і 29 березня 2016 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2019 року відмовлено у відкритті провадження в справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 186 ЦПК України.

ОСОБА_1 , не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить її скасувати та направити справу для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області. Посилається на порушення норм процесуального права. Висновок суду вважає помилковим, оскільки він не є його учасником товариства, вимоги щодо вирішення питань, пов`язаних зі створенням, діяльністю, управлінням та припиненням діяльності ТОВ «СІКАФ» не заявляв. Спір не стосується корпоративних правовідносин.

У засіданні апеляційного суду представник ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Представник ТОВ«СІКАФ» визнав її необґрунтованою у повному обсязі.

Інші учасники судового процесу не з`явилися, про розгляд справи повідомлені відповідно до вимог ЦПК України.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з п. 3 і п. 4 ч. 1 ст. 379 ЦПК України підставою для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, які призвели до постановлення помилкової ухвали.

При відмові у відкритті провадження в справі суд першої інстанції з посиланням п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України фактично виходив з того, що справа за позовом ОСОБА_1 підлягає розгляду в порядку господарського судочинства, як спір, що виник з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі,

Однак, такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Відповідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Критеріями відмежування справ цивільної юрисдикції від інших є, по-перше, наявність спору щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів у будь-яких правовідносинах, крім випадків, коли такий спір вирішується за правилами іншого судочинства, а по-друге, спеціальний суб`єктний склад цього спору, в якому однією зі сторін є, як правило, фізична особа.

Тобто, в порядку цивільного судочинства розглядаються справи, що виникають із приватноправових відносин, де предметом спору є цивільне право чи інтерес.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 20 ГПК України господарські суди розглядають справи у спорах, що виникають у зв`язку із здійсненням господарської діяльності (крім справ, передбачених частиною другою цієї статті), та інші справи у визначених законом випадках, зокрема справи у спорах, що виникають з правочинів щодо акцій, часток, паїв, інших корпоративних прав в юридичній особі, крім правочинів у сімейних та спадкових правовідносинах.

У разі встановлення підвідомчості (підсудності) справ цієї категорії суди повинні керуватися поняттям корпоративних прав, наданим у ч. 1 ст. 167 ГК України, згідно з якою корпоративними є права особи, частка якої визначається у статутному капіталі (майні) господарської організації, що включають правомочності на участь цієї особи в управлінні господарською організацією, отримання певної частки прибутку (дивідендів) даної організації та активів у разі ліквідації останньої відповідно до закону, а також інші правомочності, передбачені законом та статутними документами.

Отже, корпоративним є спір щодо створення, діяльності, управління та припинення юридичної особи - суб`єкта господарювання, якщо стороною у справі є учасник (засновник, акціонер, член) такої юридичної особи, у тому числі й той, який вибув.

Правильне визначення юрисдикційної належності цієї справи залежить від установлення суб`єктного складу учасників справи, характеру спірних правовідносин, зокрема наявності або відсутності корпоративних відносин між ними.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , він звертається до суду з вимогами про визнання недійсними договорів купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ «СІКАФ», укладених між ОСОБА_3 і ОСОБА_4 17 травня 2014 року та ОСОБА_4 і ОСОБА_5 29 березня 2016 року, обґрунтовуючи свої вимоги намірами ОСОБА_6 при укладенні правочинів з відчуження частки в товаристві іншим особам ухилитись від виконання судового рішення у справі №686/23880/13 про стягнення боргу.

При цьому, позивач не є учасником ТОВ «СІКАФ», не має на меті отримати частку в товаристві з метою участі в управлінні та діяльності цієї юридичної особи, адже його вимоги спрямовані до ОСОБА_6 саме як до боржника у зобов`язальних відносинах, яка відчужила майно іншій фізичній особі, а не на захист корпоративних прав.

У позивача існує цивільний інтерес до майна, належного ОСОБА_6 і вимоги до неї пред`явлено не як до учасника товариства й не в межах корпоративних правовідносин, а з метою захисту прав позивача як стягувача у виконавчому провадженні №46142934.

Крім цього, сторонами оспорюваних правочинів є фізичні особи, а правовідносини сторін не мають ознак господарсько-правових, тому вирішення цього спору має здійснюватись за нормами ЦПК України.

При застосуванні наведених норм права до спірних правовідносин апеляційний суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 04 вересня 2019 року у справі №927/90/19.

При визначенні процесуального статусу сторін і характеру спірних правовідносин, суд належним чином не з`ясував їх зміст, своїх висновків з цього приводу не мотивував і дійшов помилкового висновку про відмову у відкритті провадження, вважаючи, що спір, який виник між сторонами, слід розглядати в порядку господарського судочинства.

З огляду на викладене, ухвала суду підлягає скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до Хмельницького міськрайонного суду.

У зв`язку з наведеним, заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги позивача.

Відповідно до п. 37 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 вересня 2015 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» питання розподілу сум судового збору, пов`язаного з розглядом цієї апеляційної скарги, підлягає вирішенню судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 374, 379, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 09 грудня 2019 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 11 лютого 2020 року.

Суддя-доповідач О.І. Талалай

Судді А.П. Корніюк

І.В. П`єнта