У Х В А Л А

15 січня 2020 року

м. Київ

Справа № 755/32663/14-ц

Провадження № 14-735цс19

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Ткачука О.С.,

суддів Антонюк Н.О., Бакуліної С.В., Британчука В.В., Власова Ю.Л., Гудими Д.А., Єленіної Ж.М., Кібенко О.Р., Князєва В.С., Лобойка Л.М., Лященко Н.П., Прокопенка О.Б., Пророка В.В., Рогач Л.І., Ситнік О.М., Уркевича В.Ю., Яновської О.Г.

перевірила наявність підстав для передачі на розгляд Великої Палати Верховного Суду справи за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати, за касаційною скаргою Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року,

УСТАНОВИЛА:

У грудні 2014 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, посилаючись на те, що ОСОБА_1 працював на посаді бухгалтера-ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту в Концерні радіомовлення, радіозв'язку та телебачення (далі - Концерн РРТ). 18 листопада 2014 року його було звільнено із займаної посади у зв'язку із скороченням чисельності та штату працівників.

Посилаючись на те, що його звільнення проведено з порушенням норм трудового законодавства, позивач просив поновити його на роботі, виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу та за час затримки розрахунку, донарахувати та виплатити одноразові і щомісячні премії, донарахувати та виплатити вихідну допомогу та перерахунок розміру середньої заробітної плати.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 10 лютого 2016 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 червня 2017 року, в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

31 серпня 2015 року та 22 березня 2017 року ОСОБА_1 подав до районного суду заяви про перегляд рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року за нововиявленими обставинами.

Зазначені заяви обґрунтовані тим, що підставою для звільнення позивача був наказ генерального директора Концерну РРТ від 12 серпня 2014 року № 378 «Про скорочення штату і чисельності працівників Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення», проте рішенням Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року цей наказ визнано протиправним та скасовано. Відтак, на думку заявника, його звільнення проведено з порушенням трудового законодавства і зазначена обставина, зокрема рішення Апеляційного суду Київської області від 15 липня 2015 року є нововиявленою обставиною.

Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року, залишеним без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року, заяву ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року задоволено. Рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року скасовано. Позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано накази відповідача про звільнення позивача та поновлено його на посаді бухгалтера ревізора 1 категорії відділу внутрішнього аудиту з 18 листопада 2014 року. Стягнуто з відповідача середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу з 18 листопада 2014 року по 26 червня 2018 року у розмірі 219 506 грн 21 коп. В іншій частині позову відмовлено. Розподілено судові витрати.

Задовольняючи заяву ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що зазначені заявником обставини є нововиявленими та є підставою для скасування рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року.

У вересні 2018 року Концерн РРТ подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року, в якій скаржник просить скасувати вказані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року за нововиявленими обставинами залишити без задоволення.

Касаційна скарга мотивована тим, що скасування судом наказу від 12 серпня 2014 року № 378 не є підставою для перегляду рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2015 року за нововиявленими обставинами, оскільки зазначена обставина не існувала на час ухвалення цього судового рішення.

Ухвалою Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року відкрито касаційне провадження на рішення Дніпровського районного суду міста Києва від 26 червня 2018 року та постанову Апеляційного суду міста Києва від 05 вересня 2018 року, витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 листопада 2019 року справу на підставі частини третьої статті 403 ЦПК України передано для розгляду Великою Палатою Верховного Суду.

Мотивуючи підставу для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, колегія суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду зазначила, що у судів касаційної інстанції різних юрисдикцій існує різний підхід до тлумачення норм процесуального права щодо віднесення до нововиявлених обставин судового рішення, ухваленого після рішення у справі, яка переглядається.

Зокрема Верховний Суд у складі колегії суддів об'єднаної палати Касаційного господарського суду, вирішуючи питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами з аналогічних підстав, у постанові від 03 серпня 2018 року в справі № 19/5009/1481/11 дійшов висновку про те, що хоча рішення про недійсність правочину прийнято після ухвалення рішення, що переглядається, проте сам по собі факт недійсності правочину існував і раніше, а відомо про це стало лише після набрання законної сили рішенням про його недійсність. Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що це нововиявлена обставина, а не новий доказ.

Разом з тим, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду також вирішуючи питання про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами у постанові від 14 травня 2019 року в справі № 826/14797/15, дійшов протилежного висновку та зазначив про те, що оскільки на момент прийняття судового рішення, про перегляд якого подано заяву, рішення органу влади не було визнано незаконним, то ця обставина є новим доказом, а не нововиявленою обставиною. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Касаційного адміністративного суду від 06 березня 2018 року у справі № 2а-23903/09/1270.

На думку колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду зазначене свідчить про неоднакове застосування положень про перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами в цивільних та адміністративних подібних правовідносинах, зокрема щодо питання, чи є нововиявленою обставиною рішення суду яким юридичний акт ретроактивно позбавлено сили.

Велика Палата Верховного Суду вважає такі висновки про наявність підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати необґрунтованими з огляду на таке.

Закон містить вичерпний перелік підстав для передачі справи на розгляд Великої Палати Верховного Суду, зокрема передбачені статтею 403 ЦПК України.

Відповідно до частини третьої цієї статті, на яку послалась колегія суддів в ухвалі від 27 листопада 2019 року, суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії суддів, палати або об'єднаної палати, передає справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду, якщо така колегія (палата, об'єднана палата) вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного в раніше ухваленому рішенні Верховного Суду у складі колегії суддів (палати, об'єднаної палати) іншого касаційного суду.

Передаючи справу до Великої Палати Верховного Суду з підстав необхідності відступлення від висновків суду касаційної інстанції іншої юрисдикції щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, колегія суддів Касаційного цивільного суду взагалі не навела підстав для такого відступлення та не вказала від якого саме правового висновку має намір відступити.

Крім того, вказані в ухвалі про передачу до Великої Палати Верховного Суду висновки щодо застосування норм процесуального права при перегляді судових рішень за нововиявленими обставинами, регулюються різними процесуальними кодексами, що не тільки виключає можливість визнання таких правовідносин подібними, але і спростовує наведені колегією суддів Касаційного цивільного суду твердження щодо необхідності та можливості відповідної уніфікації вказаних висновків різних судів щодо застосування різних норм процесуального права.

Таким чином, Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для прийняття справи № 755/32663/14-ц до розгляду та повертає її колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Відповідно до частини шостої статті 404 ЦПК України якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об'єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об'єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

Керуючись частиною третьою статті 403, частиною шостою статті 404 ЦПК України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, ухваленого у справі за позовом ОСОБА_1 до Концерну радіомовлення, радіозв'язку та телебачення про поновлення на роботі, виплату заробітної плати за час вимушеного прогулу та за час затримки виплати належних сум при звільненні, донарахування та виплату одноразових і щомісячних премій, донарахування та виплату вихідної допомоги та перерахунок розміру середньої заробітної плати повернути на розгляд колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач О.С. Ткачук

Судді: Н.О. Антонюк Л.М. Лобойко

С.В. Бакуліна Н.П. Лященко

В.В. Британчук О.Б. Прокопенко

Ю.Л. Власов В.В. Пророк

Д.А. Гудима Л.І. Рогач

Ж.М. Єленіна О.М. Ситнік

О.Р. Кібенко В.Ю. Уркевич

В.С. Князєв О.Г. Яновська