Справа № 163/2174/18 Головуючий у 1 інстанції: Чишій С. С.
Провадження № 22-ц/802/952/20 Категорія: 8 Доповідач: Здрилюк О. І.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Здрилюк О.І.,

суддів - Бовчалюк З.А., Карпук А.К.,

секретар судового засідання Ковалько О.М.,

з участю представника позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про поділ майна за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_3 , поданою від її імені представником ОСОБА_1 на рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року,

В С Т А Н О В И В :

У листопаді 2018 року ОСОБА_3 звернулася до суду із зазначеним позовом, який мотивує тим, що вона є власником 5/12 частин будинковолодіння по АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 батька ОСОБА_5 .. Відповідач ОСОБА_4 є власником інших 7/12 частин цього будинковолодіння в порядку спадкування після смерті ІНФОРМАЦІЯ_2 матері ОСОБА_6 ..

Спірний жилий будинок фактично уже переобладнаний у двоквартирний у співвідношенні до часток співвласників з незначним відхиленням від розміру часток по площі, оскільки технічна можливість поділу приміщення будинку була саме такою і згідно технічного паспорта складається з квартири АДРЕСА_2 загальною площею 53,7 кв.м (два коридори, кухня, кладова, дві кімнати) і квартири № 2 загальною площею 43,5 кв.м (два коридори, кухня, кладова, кімната). Також наявні господарські споруди гараж і два хліва.

Між співвласниками досягнуто згоди щодо порядку користування приміщеннями будинку, а саме, вона користується квартирою АДРЕСА_2 з окремим входом, гаражем Б-1, ізольованою частиною хліва Г-1 площею 23 кв.м з окремим входом, а відповідач квартирою АДРЕСА_3 з окремим входом, хлівом В-1 та ізольованою частиною хліва Г-1 площею 61 кв.м також з окремим входом. Будинок обладнаний відокремленими мережами постачання житлово-комунальних послуг та встановлено окремі лічильники.

Також досягнуто згоди щодо порядку користування земельною ділянкою, відведеною для обслуговування домоволодіння згідно часток та позивач зареєструвала право приватної власності на частину земельної ділянки площею 0,0308 га, якою і користується.

Зважаючи на технічну можливість поділу домоволодіння та порядок фактичного користування, що склався між співвласниками з урахуванням їх часток, вважає доцільним в інтересах обох сторін припинити право спільної часткової власності та провести поділ жилого будинку в натурі.

Ураховуючи наведене, просила визнати за нею право приватної власності на частину домоволодіння по АДРЕСА_1 як на окремий об`єкт нерухомого майна квартиру АДРЕСА_2 , яка складається з приміщень: коридора 1-1, кухні 1-2, кладової 1-3, коридора 1-4, кімнати 1-5, кімнати 1-6, загальною площею 53,7 кв.м та на господарські споруди: гараж Б-1, ізольовану частину хліва Г-1 площею 23 кв.м, припинивши право спільної часткової власності на це домоволодіння, із визначенням та стягненням із неї грошової компенсації за відхилення від вартості ідеальних часток.

Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року в позові відмовлено.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 від імені позивача ОСОБА_3 , посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Відзив на апеляційну скаргу відповідач не подавав.

У судовому засіданні представник позивача апеляційну скаргу підтримав із наведених у ній підстав та просить її задовольнити.

Представник відповідача апеляційну скаргу заперечив та просить залишити її без задоволення.

Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати з таких підстав.

Відмовляючи у позові, суд першої інстанції керувався вимогами ч.1 ст.13 ЦПК України та виходив із того, що при наявності можливості провести поділ спірного майна між сторонами відповідно до належних їм часток, але неможливості провести поділ саме так, як про це просить позивач, а суд не в змозі примушувати жодну зі сторін до вчинення тих чи інших процесуальних дій, тому відсутні підстави для визнання за позивачем права власності на заявлені нею у позові приміщення.

Проте, до такого висновку суд дійшов помилково, з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, фактично унеможлививши вирішити цей спір у майбутньому між тими ж сторонами, про той же предмет і з тих же підстав.

Частиною першою статті 356 ЦК України передбачено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша та третя статті 364 ЦК України).

Відповідно до ст.367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч.1 ст.80 ЦПК).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Судом встановлено, що сторони являються співвласниками жилого будинку з надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 і позивачу належить 5/12, а відповідачу 7/12 цього будинковолодіння у порядку спадкування (а.с.6, 9, 42, 43).

Відповідач заперечив будь-яку домовленість із позивачем щодо порядку володіння і користування спірним майном.

Позивач звернулася із вимогами про поділ цього майна, зазначивши ті приміщення, які вважає можуть бути їй виділені у натурі із майна, що є у спільній частковій власності (а.с.2-3).

Апеляційний суд доходить висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Посилання сторони позивача на ту обставину, що спірне домоволодіння уже фактично поділене на дві окремі квартири, що такий порядок користування будинком був між попередніми власниками та що між сторонами також склався саме такий порядок користування спірним майном відхиляються апеляційним судом, оскільки питання поділу будинку на дві окремі квартири не може бути проведено без попереднього поділу будинку у натурі; порядок користування будинком між попередніми його співвласниками не має правового значення для сторін, як спадкоємців із конкретно визначеними частками у праві власності; і жодних доказів на наявність згоди відповідача щодо запропонованого позивачем порядку користування жилим будинком позивач не надала.

Спірне будинковолодіння може бути поділене між сторонами відповідно до належних кожному з них часток, що стверджується висновком № 1 судової будівельно-технічної експертизи, складеним 04.01.2019 Товариством «Експерт Інвест» (а.с.82-96).

При вирішенні спору, апеляційний суд бере до уваги саме цей висновок, і саме варіант № 1.

Посилання представника позивача на незгоду із визначенням вартості приміщень по цьому експертному висновку, так як експертом не враховано проведення позивачем ремонтних робіт відхиляються апеляційним судом, оскільки ремонтні роботи проводилися позивачем до поділу в натурі спірного майна та без погодження із відповідачем щодо їх проведення.

Крім того, спірне майно перейшло у власність сторін у порядку спадкування після смерті батьків, остання інвентаризаційна його вартість була визначена при виготовленні Технічного паспорта 17.11.2014, ремонт проведено уже після смерті і матері, а тому суд приймає до уваги визначену експертом вартість майна, як проіндексовану інвентаризаційну вартість домоволодіння на дату проведення експертизи, оскільки після роз`яснення представникам сторін положень статті 12 ЦПК України жоден з них не заявив клопотання про призначення додаткової чи повторної експертизи.

Висновком № 1 від 04.01.2019 запропоновано два варіанти розподілу жилого будинку відповідно до часток 5/12 та 7/12.

Ідеальна частка позивача в одиницях загальної площі в жилому будинку становить 40,5 кв.м, відповідача 56,7 кв.м. Вартість будинку становить 76897 грн.. Загальна вартість усього домоволодіння становить 113607 грн..

За варіантом № 1 позивачу виділяються приміщення 1-1, 1-2, 1-3, 1-4, 1-6 загальною площею 39,6 кв.м, гараж Б-1, 5/12 хліва Г-1, 2/3 огорожі «1/3» (належить хвіртка для входу в приміщення 1-1 та частина огорожі від південного сусіднього домоволодіння до створу зовнішньої північної стіни приміщення 1-3); відповідачу виділяються приміщення 2-1, 2-2, 2-3, 2-4, 2-5, 1-5 загальною площею 57,6 кв.м, хлів В-1, 7/12 хліва Г-1, 1/3 огорожі «1/3» (належить частина огорожі від створу зовнішньої північної стіни приміщення 1-3 до північного сусіднього домоволодіння, та хвіртка для входу в приміщення 2-1).

Частки сторін в жилому будинку будуть становити відповідно 41/100 та 59/100. Ідеальна частка позивача в будинку по площі зменшується на 0,9 кв.м, однак, по вартості збільшується на 2794 гривень. Відповідно ідеальна частка відповідача по площі збільшується, а по вартості зменшується на аналогічні одиниці виміру.

По всьому домоволодінню вартість виділених позивачу приміщень, що становить 57098 грн. це більше ідеальної частки в домоволодінні в одиницях вартості на 9762 грн., а тому ця різниця підлягає стягненню на користь відповідача.

По цьому варіанту необхідно провести перепланування (будівельно-технічні роботи) в жилому будинку: ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-5, влаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-4 та 1-5. Також розділити хлів Г-1 всередині перегородкою на відстані 9 м від зовнішньої північної частини, після чого південна частина відходить позивачу, а північна відповідачу.

З урахуванням наведеного, апеляційний суд доходить висновку про наявність доказів для поділу спірного домоволодіння між двома співвласниками без відхилення від належної кожному частки у ньому, у зв`язку із чим позов підлягає до задоволення частково.

Відповідно до статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове рішення або змінити рішення.

Згідно зі ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Оскільки висновки суду першої інстанції зроблені з неправильним застосуванням норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, то згідно зі статтею 376 ЦПК України це є підставою для скасування рішення суду з ухваленням нового судового рішення.

Керуючись ст.ст.367, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 , подану від її імені представником ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Любомльського районного суду Волинської області від 22 червня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Позов задовольнити частково.

Провести поділ жилого будинку з господарськими та надвірними будівлями і спорудами, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , згідно варіанта № 1 висновку № 1 судової будівельно-технічної експертизи, складеного 04.01.2019 Товариством «Експерт Інвест», наступним чином.

Виділити позивачу ОСОБА_3 , якій належить 5/12 часток будинковолодіння наступні приміщення:

- коридор 1-1 площею 2,0 кв.м вартістю 2127 грн.;

- кухня 1-2 площею 9,0 кв.м вартістю 9572 грн.;

- кладова 1-3 площею 6,0 кв.м вартістю 6382 грн.;

- коридор 1-4 площею 6,3 кв.м вартістю 4670 грн.;

- кімната 1-6 площею 16,3 кв.м вартістю 12083 грн.,

всього приміщень у будинку загальною площею 39,6 кв.м, вартістю 34834 грн., що становить 41/100 жилого будинку;

- гараж Б-1 вартістю 12176 грн.;

- 5/12 хліва Г-1 вартістю 8582 грн.;

- 2/3 огорожі «1/3» вартістю 1506 грн.,

а всього майна на загальну суму 57098 грн..

Виділити відповідачу ОСОБА_4 , якому належить 7/12 часток будинковолодіння наступні приміщення:

- коридор 2-1 площею 6,8 кв.м вартістю 4403 грн.;

- коридор 2-2 площею 4,0 кв.м вартістю 2965 грн.;

- кладова 2-3 площею 3,7 кв.м вартістю 2743 грн.;

- кухня 2-4 площею 14,1 кв.м вартістю 10453 грн.;

- кімната 2-5 площею 14,9 кв.м вартістю 11046 грн.,

- кімната 1-5 площею 14,1 кв.м вартістю 10453 грн.,

всього приміщень у будинку загальною площею 57,6 кв.м, вартістю 42063 грн., що становить 59/100 жилого будинку;

- хлів В-1 вартістю 1678 грн.;

- 7/12 хліва Г-1 вартістю 12015 грн.;

- 1/3 огорожі «1/3» вартістю 753 грн.,

а всього майна на загальну суму 56509 грн..

Позивачу ОСОБА_3 та відповідачу ОСОБА_4 у жилому будинку ліквідувати дверний проріз між приміщеннями 1-4 та 1-5, а також розділити хлів Г-1 всередині перегородкою на відстані 9 м від зовнішньої північної частини будівлі з виділенням північної частини хліва Г-1 відповідачу ОСОБА_4 та з виділенням південної частини хліва Г-1 позивачу ОСОБА_3 ..

Відповідачу ОСОБА_4 у жилому будинку влаштувати дверний проріз між приміщеннями 2-4 та 1-5.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 9762 (дев`ять тисяч сімсот шістдесят дві) грн. різницю вартості ідеальної частки у будинковолодінні.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді