Справа №167/599/19
Провадження №2/167/8/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2020 року Рожищенський районний суд Волинської області у складі: головуючого - судді Сіліча І.І.

секретаря судових засідань - Форсюк Т.М.

з участю позивача - ОСОБА_1

представника позивача - ОСОБА_2

представника відповідача - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Рожище цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що він є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в якому також зареєстрована його колишня дружина відповідач ОСОБА_4 . Зазначає, що відповідач з 31 квітня 2018 року не проживає, а її реєстрація у будинку порушує його права, як власника будинку, створює йому перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження майном, а саме, для оформлення житлової субсидії та сплати комунальних платежів. У зв`язку з неможливістю в інакший спосіб вирішити даний спір, просить суд визнати відповідача ОСОБА_4 такою, що втратила право на користування житловим будинком, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Представником відповідача подано відзив на позовну заяву в якому позов не визнає, зазначає, що відповідач ОСОБА_4 до спірного будинку вселилась відразу після реєстрації шлюбу з позивачем в 2001 році. Причиною по якій відповідач не проживає є те, що позивач вигнав її з дітьми з будинку, створивши умови, які є небезпечними для її життя та здоров`я. Так, згідно вироку Турійського районного суду Волинської області від 21.12.2018 року позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за те, що він 26.05.2018 року та 28.05.2018 року завдав тілесних ушкоджень своїй дружині відповідачу ОСОБА_4 та призначено покарання у виді 200 годин громадських робіт. Крім того, між сторонами після розірвання шлюбу тривають численні судові спори. На даний час, відповідач змушена з дітьми винаймати житло та нести значні матеріальні витрати. Твердження позивача, що у зв`язку з реєстрацією відповідача в будинку він сплачує надмірні комунальні послуги не відповідають дійсності, оскільки в будинку встановлені лічильники на світло, воду та газ, а тому позивачем сплачуються комунальні послуги за фактичне використання послуг. Враховуючи наведене, оскільки відповідач на законних підставах набула право користування житловим будинком, однак не проживає в ньому з поважних причин, а тому в задоволенні позовних вимог просить відмовити та стягнути з позивача судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримав, суду пояснив, що з будинку відповідача не виганяв та перешкод щодо проживання в ньому не чинив, зазначив, що поїхав на тимчасові заробітки в Руспубліку Польща на півтора місяці, повернувшись додому в кінці квітня 2018 року ні відповідача, а ні її речей в будинку не було, відповідач переїхала проживати до своїх батьків в с.Оленівка, Рожищенського району, з ним до серпня 2018 року залишились проживати діти.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов підтримала, суду пояснила, що відповідач добровільно залишила місце проживання за адресою - АДРЕСА_1 , а в подальшому не вчинила ніяких дій для того, щоб вселитися за вказаною адресою.

Предстаник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позов не визнала, підтримала пояснення викладені у відзиві на позовну заяву та просила в задоволенні позову відмовити.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 є позивач ОСОБА_1 (а.с.7).

З довідки про склад сім`ї та зареєстрованих у житловому будинку, виданої Рожищенською міською радою від 11.04.2019 року та будинкової книги вбачається, що в будинку АДРЕСА_1 , зокрема, відповідач ОСОБА_4 (а.с.8-11).

Судом встановлено, що сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Рожищенського районного суду Волинської області від 04.07.2018 року розірвано (а.с.6).

Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Вищевказана норма чинного законодавства кореспондується з положенням ст.391 ЦК України, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 залишила місце своєї реєстрації (проживання) 31 квітня 2018 року та з того часу, жодного разу не поверталася.

Вищевказана обставина підтверджується актом №08 від 16.04.2019 року, відповідно до якого було опитано сусідів ОСОБА_5 (проживає АДРЕСА_2 ), ОСОБА_6 (проживає АДРЕСА_2 ), ОСОБА_7 (проживає АДРЕСА_3 ) та встановлено, що відповідач ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 не проживає з 31 квітня 2018 року (а.с.12).

Відповідач стверджує про те, що позивач вигнав її з дітьми з будинку, створивши умови, які є небезпечними для її життя та здоров`я та посилається на вирок Турійського районного суду Волинської області від 21.12.2018 року, яким позивача ОСОБА_1 визнано винним у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України. Однак, як вбачається з акту обстеження №08 від 16.04.2019 року, відповідач у спірному будинку не проживає з 31 квітня 2018 року, а тілесні ушкодження позивачем їй були нанесені 26 травня 2018 року та 28 травня 2018 року за адресою місця проживання її батьків в АДРЕСА_4 .

Таким чином судом встановлено, що на момент нанесення тілесних ушкоджень відповідач не проживала в спірному будинку, а проживала в своїх батьків, що узгоджується з поясненнями позивача наданими в судовому засіданні та матеріалами справи.

Крім того, матеріали справи не містять даних про намагання вселитися відповідачем для проживання по місцю реєстрації за період з червня 2018 року до дня подачі позивачем позову до суду, які не дали позитивних результатів.

А тому, оскільки реєстрація ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 порушує права власника вказаного житла вільно володіти, користуватися та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також змушує останнього нести додаткові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг, наявності між відповідачем і власником житла домовленості про збереження права користування житлом або передбачених законом підстав, що унеможливлюють визнання її такою, що втратила право користування житлом, в матеріалах справи немає та в ході судового розгляду даної справи таких фактів встановлено не було, тому є всі передбачені законодавством підстави для визнання відповідача такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 768,40 грн.

На підставі ст. ст. 71, 72, 150 ЖК України, ст.ст.321, 391 ЦК України, керуючись ст.ст. 10, 12, 13, 77-81, 141, 259, 263-265 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такою, що втратила право користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 768 (сімсот шістдесят вісім) грн. 40 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, зазначений строк обчислюється з дня складення повного тексту рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, апеляційна скарга подається до Волинського апеляційного суду через Рожищенський районний суд Волинської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення в повному обсязі складено 10.02.2020 року.

СУДДЯ: І.І.Сіліч