КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Унікальний номер справи № 758/3773/16-ц Апеляційне провадження № 22-ц/824/9119/2020Головуючий у суді першої інстанції - Гребенюк В.В. Доповідач у суді апеляційної інстанції - Нежура В.А.
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 вересня 2020 року Київський апеляційний суд у складі:

суддя-доповідач Нежура В.А.,

судді Березовенко Р.В., С.В. Лівінський.,

секретар Шебуєв Д.А.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» на рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року по цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

У березні 2016 року ПАТ «ОТП Банк» (який є правонаступником АТ «ОТП Банк»), звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості.

Свої вимоги обґрунтовувало тим, що 28.07.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CNL-007/607/2006. Відповідно до умов договору позивач надав ОСОБА_1 кредит у розмірі 150 000,00 дол. США строком до 27.07.2021 з установленою фіксованою ставкою 11 % річних.

З метою забезпечення виконання зобов`язання між позивачем і ОСОБА_2 було укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель зобов`язувався відповідати за повне та своєчасно виконання боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі таких зобов`язань.

Внаслідок допущених порушень умов кредитного договору у ОСОБА_1 виникла заборгованість за кредитом, яка станом на 04.03.2016 складала 81 092,19 дол. США, у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 72 634,02 дол. США, заборгованість за відсотками - 8 458,17 дол. США.

У зв`язку з порушенням умов договору позивач просить стягнути солідарно зі співвідповідачів суму заборгованості в розмірі 81 092,19 доларів США та судовий збір (а.с. 1-6).

Рішенням Подільського районного суду від 05.03.2020 позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ «ОТП Банк» заборгованість за кредитним договором № CNL-007/607/2006 від 28.07.2006 у розмірі 81 092,19 дол. США, що на дату ухвалення судом рішення становить еквівалент 2 012 54,97 грн. за офіційним курсом НБУ. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат (а.с. 205-210).

В апеляційній скарзі, АТ «ОТП Банк», посилаючись на невірне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати судове рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимоги до ОСОБА_3 і ухвалити у відповідній частині нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги до ОСОБА_3 у повному обсязі. Вказує, що станом на час звернення позивача до суду з позовом про солідарне стягнення заборгованості за Кредитним договором (березень 2016 року) та розгляду справи в судах, порука ОСОБА_3 за вказаним договором не припинилася відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України, оскільки Банк звернувся в межах 6 місячного строку від дня направлення досудової вимоги про дострокове погашення заборгованості за Кредитним договором (а.с. 215-219).

Відзиву від учасників справи не надходило.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 - ОСОБА_4 заперечував проти поданої апеляційної скарги та просив її відхилити.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд апеляційної інстанції визнав за можливе розглянути справу за відсутності осіб, які не з`явились, оскільки їх неявка не перешкоджає апеляційному розгляду справи (ч. 2 ст. 372 ЦПК України).

Оскільки, апелянт оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині відмови у задоволенні пред`явлених вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором із ОСОБА_2 - поручителя боржника, колегія суддів переглядає законність і обґрунтованість рішення лише у зазначеній частині (ч. 1 ст. 367 ЦПК України)

Заслухавши доповідь судді, вивчивши та дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга АТ «ОТП Банк» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог до ОСОБА_3 суд першої інстанції виходив з того, що Банк пропустив шестимісячний строк для звернення з позовом до поручителя, а відтак відмовив у солідарному стягненні заборгованості на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Але погодитись із такими висновками в повній мірі не можливо з огляду на таке.

Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, 28.07.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № CNL-007/607/2006. Умовами вказаного договору було передбачено, що банк надає ОСОБА_1 кредит в розмірі 150 000,00 дол. США строком до 27.07.2021 під 11 % річних (а.с. 9-10).

12.05.2010 між позивачем і ОСОБА_1 укладено додатковий договір № 1 до кредитного договору № CNL-007/607/2006, яким було погоджено інший графік платежів (а.с. 45-48).

29.09.2014 позивач і ОСОБА_1 уклали додатковий договір № 3 до кредитного договору № CNL-007/607/2006, яким було тимчасово знижено боргове навантаження на позичальника. Зокрема. на період з 29.09.2014 до 26.02.2015 процентну ставку було знижено з 11% до 6 % річних та відповідно встановлено новий графік платежів (а.с. 49-56).

Відповідно до наданої виписки з особового рахунку останній платіж відповідачем в погашення боргу було здійснено 27.03.2015 в сумі 200,00 дол. США (зарахування коштів від купівлі валюти згідно з заявою клієнта від 27.03.2015 (а.с. 40).

Згідно з розрахунком заборгованості по клієнту за кредитним договором № CNL-007/607/2006 станом на 04.03.2016 заборгованість за кредитним договором становить 81 092,19 дол. США, у тому числі заборгованість за тілом кредиту - 72 634,02 дол. США, заборгованість за відсотками - 8 458,17 дол. США (а.с. 8).

28.07.2006 між АКБ «Райффайзенбанк Україна» і ОСОБА_5 було укладено договір поруки № SR-007/607/2006. Умовами вказаного договору передбачено, що поручитель зобов`язується відповідати за повне та своєчасне виконання боржником його боргових зобов`язань перед кредитором в повному обсязі таких зобов`язань. Поручитель і боржник відповідають за зобов`язаннями солідарно. Обсяг зобов`язань становить 150 000,00 дол. США (а.с. 57-58).

Пунктом 2.1 договору поруки № SR-007/607/2006 від 28.07.2006 визначено, що порукою за цим договором забезпечуються вимоги кредитора щодо сплати боржником кожного і всіх його боргових зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такий строк і в такому порядку, як встановлено у кредитному договорі.

У пункті 4.1 вищезазначеного договору поруки передбачено, що цей договір набирає чинності з дати його підписання сторонами (дата договору) і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором.

Відповідальність поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань у повному обсязі (пункт 4.2).

12.05.2010 до вказаного договору поруки було укладено додатковий договір № 1, яким зменшено розмір забезпеченого зобов`язання. Новий розмір забезпечених зобов`язань становить 113 052,32 дол. США (а.с. 59).

29.09.2014 до договору поруки було укладено додатковий договір № 1, яким встановлено новий (зменшений) розмір забезпечених зобов`язань в сумі 73 628,43 дол. США (а.с. 60-62).

Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Отже, умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис ч. 4 ст. 559 цього кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Строк, передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Цей строк не можна поновити, зупинити чи перервати. Суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений вказаним приписом, на відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін. Якщо поручитель поза межами строку помилково виконає уже фактично неіснуючий обов`язок, він може за своїм вибором вимагати повернення виконаного як безпідставно набутого кредитором. Тому і право кредитора, і обов`язок поручителя після його закінчення припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Наведений висновок висловлено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 10.04.2019 у справі № 604/156/14-ц (провадження № 14-644цс18).

У разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений ч. 4 ст. 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати.

Відповідно до п. 2.1.3.1. Додаткового договору №3 від 29.09.2014 до Кредитного договору у випадку невиконання Позичальником Боргових зобов`язань понад 92 (дев`яносто два) календарні дні чи невиконання Позичальником або Третіми особами інших умов Кредитного договору, Документів забезпечення та/чи будь-яких інших умов договорів (правочинів) укладених між Банком та Позичальником, та/чи між Банком та Третіми особами, що існували на момент укладання Кредитного договору чи цього Додаткового договору, чи таких, що будуть укладені в майбутньому, понад 30 (тридцять) календарних днів (надалі - «Строк порушення зобов`язань»), та/або у випадку пред`явлення будь-яких позовів відносно Предмету іпотеки на суму (ціну), що складає більш ніж 10% (десять процентів) від ринкової вартості Предмета іпотеки, та/або у випадку пред`явлення будь-яких позовів відносно Позичальника на суму (ціну), що складає більш ніж 10% (десять процентів) від Розміру (Суми) Кредиту, та/або у випадку пред`явлення Позичальником та/або Третіми особами, будь-яких позовів до Банку, Сторони домовилися, що Позичальник вважається таким, що ДОПУСТИВ Істотне порушення умов Кредитного договору в зв`язку з чим Позичальник зобов`язаний погасити Боргові зобов`язання в повному розмірі та в строки відповідно до п.п. 2.1.3.2 цього Додаткового договору.

Відповідно до п.п. 2.1.3.2 п.2.1.3. Додаткового договору №3 від 29.09.2014 до Кредитного договору незважаючи на інші положення Кредитного договору, Банк має право вимагати дострокового виконання Боргових зобов`язань в цілому або у визначеній Банком частині у випадку невиконання Позичальником та/або Поручителем, та/або Майновим поручителем своїх Боргових та/чи інших зобов`язань за Кредитним договором чи іншими укладеними з Банком договорами та/або умов Документів забезпечення (надалі - «Вимога»). При цьому виконання Боргових зобов`язань в цілому настає з дати отримання Позичальником, відповідної письмової Вимоги (надалі - «Дата отримання вимоги») та повинно бути проведено Позичальником протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з Дати отримання Вимоги.

Застереження: для цілей відправки вимоги за допомогою засобів поштового зв`язку, Сторони дійшли згоди, що у випадку неотримання Позивальником Вимоги, відправленої банком рекомендованим листом на адресу Позивальника, зазначену в Кредитному договорі чи іншу відому банку адресу Позичальника, та повернення до Банку відповідного документу поштової організації з відміткою про неотримання Позичальником листа з Вимогою, з будь-яких причин, зокрема ухилення Позичальника від належного отримання Вимоги, з інших причин, тощо, Вимога вважається отриманою Позичальником на 7 (сьомий) календарний день з дати відправки Вимоги. Виконання боргових зобов`язань в цілому, у випадку неотримання Позичальником Вимоги, повинна бути проведена Позичальником протягом 60 (шістдесяти) календарних днів з моменту, коли Вимога вважається отриманою (а.с. 50).

Тобто п. 2.1.3.1. Додаткового договору №3 від 29.09.2014 встановлює лише обставини при яких порушення допущене Позичальником вважається істотним, а сам механізм направлення досудової вимоги та початок відліку строку для погашення усієї (основної) заборгованості по кредитному договору вказаний у п.п. 2.1.3.2. Додаткового договору М3 від 29.09.2014.

27.10.2015 позивач надіслав на адресу ОСОБА_1 вимогу щодо повернення заборгованості за кредитним договором № CNL-007/607/2006, оскільки останньою не погашено належні до сплати суми кредиту та відсотків у строки, передбачені графіком платежів. Залишок заборгованості за тілом кредиту позивач вказував у розмірі 72 634,02 дол. США, за відсотками - 4 374,52 дол. США (а.с. 63-64). Дана вимога була отримана нею 10.11.2015 (а.с. 67).

Того ж дня вимогу аналогічного змісту позивач надіслав на адресу ОСОБА_3 , який виступив поручителем за кредитним договором № CNL-007/607/2006.

Таким чином, АТ «ОТП БАНК» направивши ОСОБА_1 та ОСОБА_6 досудові вимоги, про дострокове погашення заборгованості в порядку ч. 2 ст. 1050 ЦК України, №12-4-10/4263 та №12-4-10/4266 від 27.10.2015, змінив строк виконання основного зобов`язання, який настав 10.11.2015, і відповідно саме із цієї дати розпочинається відлік шестимісячного строку, протягом якого кредитор (позивач) зобов`язаний пред`явити вимогу до поручителя ( ОСОБА_2 ), в порядку ч. 4 ст. 559 ЦК України, щодо виконання зобов`язань боржника за основним договором.

АТ «ОТП БАНК» із даними позовом до ОСОБА_2 звернулося у березні 2016 року, тобто в межах строку, визначеного законодавством на пред`явлення вимоги до поручителя, на що суд першої інстанції не звернув уваги, та помилково відмовив у задоволенні позовної вимоги щодо стягнення з ОСОБА_2 в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 376 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду повністю та ухвалення нового рішення є неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги АТ «ОТП Банк», скасуванню рішення суду першої інстанції та ухваленням нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Частиною 13 статті 141 ЦПК України визначено, що якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Тому, підлягає стягненню з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь АТ «ОТП Банк» судовий збір за розгляд справи в суді першої інстанції у розмірі 15 942,90 грн. з кожного, та за розгляд справи в суді апеляційної інстанції у розмірі 23 914,35 грн. з кожного.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 268, 367, 368, 374, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «ОТП Банк» задовольнити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 05 березня 2020 року скасувати в частині відмовлених позовних вимог.

Ухвалити нове судове рішення наступного змісту.

Позов Акціонерного товариства «ОТП Банк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) та ОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк»() заборгованість за Кредитним договором № СNL-007/607/2006 від 28 липня 2006 року станом на 04 березня 2016 року у розмірі 81 092,19 (вісімдесят одна тисяча дев`яносто дві тисячі), 19 дол. США., що еквівалентно 2 012 545 (два мільйона дванадцять тисяч п`ятсот сорок п`ять),97 грн. за офіційним курсом Національного банку України.

Стягнути з ОСОБА_1 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1 ) таОСОБА_2 (адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_2 ; ідентифікаційний номер: НОМЕР_2 ) на користь Акціонерного товариства «ОТП Банк»() судовий збір у розмірі 39 857,25 грн. з кожного.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених статтею 389 Цивільного процесуального кодексу України.

Суддя-доповідач В.А. Нежура

Судді Р.В. Березовенко

С.В. Лівінський