Справа № 138/2800/19
Провадження № 22-ц/801/456/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Цибульський О. Є.
Доповідач:Матківська М. В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 лютого 2020 рокуСправа № 138/2800/19м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

Головуючого: Матківської М. В.

Суддів: Марчук В. С., Сопруна В. В.

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Вінниці цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину,

Рішення ухвалив суддя Цибульський О. Є.

Рішення ухвалено о 10 год 14 хв у м. Могилів-Подільському Вінницької області

Повний текст рішення складено 23 грудня 2019 року,

Встановив:

В листопаді 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, мотивуючи свої вимоги тим, що з 17 вересня 2005 року до 10 березня 2009 року вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому в них народилась донька ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка після розірвання шлюбу залишилась проживати разом із відповідачем.

Рішенням суду з нього стягнуто на користь відповідача аліменти на доньку в розмірі 1/4 частки всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 березня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на доньку щомісячно стягувались із його заробітної плати на підставі виконавчого листа № 2-362, виданого 08 квітня 2008 року Городоцьким районним судом Хмельницької області.

З часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінився його сімейний стан, оскільки 30 березня 2010 року він зареєстрував шлюб з іншою жінкою, з якою у них народилося двоє дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні.

На даний час діти від другого шлюбу підросли, витрати на їх утримання суттєво збільшились, у зв`язку з чим погіршилось його матеріальне становище. Виходячи із розміру утримуваних за рішенням суду аліментів на одну дитину, його доходи на утримання всіх дітей розподілені нерівномірно. Крім того за місцем роботи його офіційно попереджено про можливе звільнення з військової служби у зв`язку з організаційно-штатними змінами, що також ускладнить його матеріальне становище.

У зв`язку з цим просив переглянути та зменшити розмір аліментів, які на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області № 2-362 від 08 квітня 2008 року стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів його заробітку.

Рішенням Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позовні вимоги і зменшити розмір аліментів, які на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області № 2-362 від 08 квітня 2008 року стягуються з нього на користь відповідача на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з 1/4 до 1/6 частки всіх видів його заробітку, враховуючи наявність на його утриманні двох інших неповнолітніх дітей.

Зазначив, що рішення суду вважає незаконним через порушення та неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги полягають в тому, що враховуючи положення ст. 182, 183, 192 СК України суд повинен зменшити розмір стягуваних з нього аліментів на утримання старшої доньки, оскільки, враховуючи наявність на його утриманні ще двох дітей від іншого шлюбу, на утримання трьох дітей він має витрачати 3/4 частини його заробітку, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Інтереси його спільної з відповідачем доньки ОСОБА_6 не можуть бути більш важливими, ніж інтереси двох його інших дітей від другого шлюбу, у зв`язку з чим вважає незаконним посилання суду першої інстанції в оскаржуваному рішення на практику Європейського суду з прав людини, а саме на рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України».

Відповідач ОСОБА_2 подала відзив на апеляційну скаргу, в якому просить апеляційну скаргу позивача залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, оскільки рішення суду є законним, ухваленим з урахуванням всіх обставин справи, без жодних порушень норм матеріального чи процесуального права.

Відповідно до ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без призначення судового засідання та без повідомлення учасників справи.

Суд апеляційної інстанції, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали цивільної справи, прийшов до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення за таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 є батьками ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 10 травня 2006 року (а. с. 9).

Із позивача ОСОБА_1 стягуються на користь відповідача ОСОБА_2 аліменти на доньку ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 07 березня 2008 року до повноліття дитини, що не заперечується сторонами.

Згідно копії свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_2 від 30 березня 2010 року позивач ОСОБА_1 зареєстрував шлюб із ОСОБА_7 (а. с. 44). ІНФОРМАЦІЯ_5 у них народилась донька ОСОБА_4 , а ІНФОРМАЦІЯ_6 народилась донька ОСОБА_5 , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_3 від 14 липня 2010 року та серії НОМЕР_4 від 22 лютого 2012 року відповідно (а. с. 45, 46).

Згідно довідки Північного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 29 жовтня 2019 року № 12/678 в особовій справі ОСОБА_1 членами сім`ї значаться: дружина ОСОБА_8 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а. с. 12).

Відмовляючи в задоволенні позову про зміну розміру аліментів на неповнолітню дитину, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не надав достатніх доказів того, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів його матеріальний стан значно погіршився та що він позбавлений можливості сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі. А враховуючи те, що позивач не довів факту істотного погіршення його матеріального становища як платника аліментів та виходячи із пріоритету інтересів дитини та її потреб, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів.

Апеляційний суд вважає такий висновок суду першої інстанції помилковим.

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Статтею 141 СК України передбачено рівність прав та обов`язків батьків щодо дитини.

Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її отриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України у пункті 23 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Звернувшись з позовом про зменшення розміру аліментів, позивач свої вимоги обґрунтував тим, що з часу ухвалення судом рішення про стягнення аліментів змінився його сімейний стан, оскільки 30 березня 2010 року він зареєстрував новий шлюб, в якому у них з дружиною народились дві доньки ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Враховуючи, що діти від другого шлюбу підросли, витрати на їх утримання суттєво збільшились, у зв`язку з чим погіршилось його матеріальне становище. Крім того його офіційно попереджено про можливе звільнення з військової служби у зв`язку з організаційно-штатними змінами, що також ускладнить його матеріальне становище.

Зазначаючи у позовній заяві про погіршення матеріального стану, позивач не надав суду першої інстанції жодних доказів на підтвердження цих обставин, а саме зміни його матеріального стану з часу ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на доньку ОСОБА_6 . В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про заробітну плату (дохід) позивача та будь-які інші докази щодо його матеріального стану.

Зазначивши у позовній заяві про те, що його офіційно попереджено про можливе звільнення з військової служби у зв`язку з організаційно-штатними змінами, що також ускладнить його матеріальне становище, позивач не надав суду жодного доказу на підтвердження таких зазначених у позовній заяві обставин.

Додана до апеляційної скарги копія попередження про можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів не приймається апеляційним судом, оскільки такі докази позивач не подавав до суду першої інстанції та вони не були предметом дослідження суду першої інстанції, і позивач не надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього, що передбачено ч. 3 ст. 367 ЦПК України. Крім того така копія попередження про можливе звільнення у зв`язку із проведенням організаційно-штатних заходів не містить ні дати видачі такого попередження, ні дати ознайомлення із ним ОСОБА_1 .

Водночас встановлені по справі обставини свідчать про зміну сімейного стану позивача, який існував на час ухвалення судом рішення про стягнення з нього аліментів на доньку ОСОБА_6 в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку щомісячно до її повноліття.

Виходячи із приписів статті 192 СК України зміна сімейного стану платника аліментів є самостійною підставою для зменшення розміру стягнутих з нього аліментів, що залишилось поза увагою суду першої інстанції при ухваленні рішення про відмову в задоволенні позову.

Частиною першою статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За правилами ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява має містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Згідно зі ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні у нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (ч. 5). У разі необхідності до позовної заяви додаються клопотання та заяви позивача, зокрема, про витребування доказів (ч. 3).

Таким чином, виходячи із принципу змагальності сторін, звернувшись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, визначених рішенням суду, обов`язком позивача є доведення не тільки наявності передбачених ст. 192 СК України обставин, які можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів, а й подання доказів наявності такого рішення суду, яким визначено розмір аліментів, про зменшення якого просить позивач.

Як свідчать матеріали справи, звернувшись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на доньку ОСОБА_6 , які стягуються з нього за рішенням суду, позивач не надав суду першої інстанції копії такого рішення та у позовній заяві також не зазначив, яким саме рішенням суду такі аліменти з нього стягнуто. Натомість у прохальній частині позовної заяви просить переглянути та зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області № 2-362 від 08 квітня 2008 року, що суперечить приписам ст. 192 СК України, якою передбачено можливість зменшення або збільшення за рішенням суду розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, а не за виконавчим документом, про що просить позивач.

Із матеріалів справи вбачається, що у запереченні на відзив відповідача ОСОБА_2 на позовну заяву позивач ОСОБА_1 зазначив, зокрема, про те, що рішення суду про стягнення з нього аліментів у нього немає і йому судом не надсилалось, а справа була розглянута без його участі.

Проте, виходячи із принципу змагальності сторін, саме позивач, звернувшись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, зобов`язаний був на підтвердження таких позовних вимог надати суду рішення суду, на виконання якого з нього стягуються аліменти, розмір яких він просить зменшити. А у разі неможливості самостійно надати такий доказ, позивач вправі подати до суду клопотання про витребування такого доказу судом в строк, зазначений у частинах другій та третій ст. 83 ЦПК України, зазначивши у клопотання вжиті ним заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття цих заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу.

Відповідно до частин першої та третьої статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

З огляду на викладене, враховуючи відсутність в матеріалах справи копії рішення суду про стягнення з позивача ОСОБА_1 аліментів на доньку ОСОБА_6 , розмір яких просить зменшити позивач, та відсутність у апеляційного суду інформації щодо цього рішення суду (зокрема, дати ухвалення судом рішення), оскільки у позовній заяві відсутнє посилання позивача на таке судове рішення, а також враховуючи, що згідно положень чинного цивільного процесуального законодавства апеляційний суд не наділений повноваженнями витребовувати та досліджувати додаткові докази, які не були подані до суду першої інстанції, підстави для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 про зменшення розміру аліментів відсутні, враховуючи також те, що позивач у позовній заяві просив переглянути та зменшити розмір аліментів, які з нього стягуються на підставі виконавчого листа Городоцького районного суду Хмельницької області № 2-362 від 08 квітня 2008 року, що суперечить приписам ст. 192 СК України, якою передбачено зміну розміру аліментів, визначеного за рішенням суду або домовленістю між батьками, а не виконавчим документом.

Відповідно до статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягав застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню. Порушення норм процесуального права може бути підставою для скасування або зміни рішення суду, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

За наведених обставин вимоги апеляційної скарги підлягають до часткового задоволення, а рішення суду підлягає до скасування з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог з інших підстав.

На підставі викладеного і керуючись ст. 374, 376, 381-382 ЦПК України, суд

Постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Могилів-Подільського міськрайонного суду Вінницької області від 18 грудня 2019 року скасувати і ухвалити нове судове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття.

На постанову може бути подана касаційна скарга до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

ГоловуючийМ. В. Матківська
СуддіВ. С. Марчук
В. В. Сопрун