Єдиний унікальний номер судової справи: 225/6650/20
Номер провадження: 2/225/1096/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

24 грудня 2020 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді Довженко О.В.,

за участю секретаря судового засідання Пузиревської Ю.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Дзержинського міського суду Донецької області позовну заяву представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, Торецької міської ради про визнання права власності,-

ВСТАНОВИВ:

В листопаді 2020 року представник позивача адвокат Саєнко Олександр Миколайович, який діє в інтересах ОСОБА_1 на підставі ордеру про надання правової допомоги серії АН №102235 від 04.11.2020 року, звернувся з позовною заявою (з урахуванням уточнень) до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, Торецької міської ради про визнання права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

На підтвердження розміру сплаченого за звернення з відповідним позовом судового збору в сумі 840,80 грн. позивачем суду надано звіт №280820-001 від 28.08.2020 року СОД ФОП ОСОБА_2 , відповідного до якого вартість однокімнатної квартири загальною площею 32,76 м2, що розташована на 3 поверсі 4-х поверхового житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , становить 49 520,00 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує неможливістю розпоряджатись належним йому нерухомим майном, у зв`язку із втратою правовстановлюючих документів, що стало приводом звернення до суду з даним позовом.

Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. 23.12.2020 року звернувся до суду з письмовим клопотанням про покладення судових витрат у справі на позивача.

Представник відповідача - Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, у судове засідання не з`явився, надав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства України. Заперечень проти позову суду не представив.

Представник відповідача - Торецької міської ради, у судове засідання не з`явився. Відповідно до акту Дзержинського міського суду Донецької області від 23.12.2020 року, доставити процесуальні документи не виявилось можливим, у зв`язку із знаходженням за даною адресою Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, де від отримання адресованих Торецькій міській раді процесуальних документів відмовились.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , починаючи з 1995 року є власницею квартири АДРЕСА_2 на підставі Договору дарування, посвідченого Дзержинською державною нотаріальною конторою від 02.03.1995 року, про що свідчить довідка КП «БТІ м. Торецька» №152 від 05.08.2020 року (а.с. 9).

Відповідно до копій Договору дарування, посвідченого держаним нотаріусом Дзержинської державної нотаріальної контори від 02.03.1995 року за реєстровими №№881, 882 та технічного паспорту на квартиру АДРЕСА_2 , що містить штамп реєстрації в Горлівському міському бюро технічної інвентаризації від 20.01.1995 року, власницею зазначеної квартири є ОСОБА_1 (а.с. 6-8).

Позивач стверджує, що оригінал правовстановлюючого документа на зазначену вище квартиру нею втрачений (доказів зворотного сторонами суду не надано). Відновити зазначені вище документи, зокрема, отримати дублікат правовстановлюючого документа, позивач можливості не має, з огляду на те, що справи Дзержинської (нині Торецької) державної нотаріальної контори за період з 1943 року по 2001 рік знаходяться в Донецькому обласному нотаріальному архіві у м. Донецьку, на території якого органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за № 238747860 від 24.12.2020 року, відомості про реєстрацію права власності, знаходження в іпотеці, наявність заборон на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 , в Державному реєстрі речових прав відсутні.

Постановою приватного нотаріуса Торецького міського нотаріального округу Рижковим О.О. від 08.09.2020 року позивачеві було відмовлено у посвідченні договору відчуження квартири за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на зазначене вище нерухоме майно (а.с.10).

Таким чином, втрата оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру та неможливість отримання його дубліката позбавляє позивача права вільно розпоряджатись належним їй нерухомим майном.

Вирішуючи питання щодо наявності правових підстав для задоволення позову, суд виходив з наступного:

відповідно до ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів можуть бути зокрема визнання прав.

Відповідно до ст. 41 Конституції України право приватної власності набувається в порядку, передбаченому законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Абзацом четвертим ст. 55 Конституції України передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

За ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

В свою чергу, відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Згідно зі ст. 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 24 червня 2015 року у справі №6-318цс15.

У справах «Пайн Велі Девелопмент ЛТД та інші проти Ірландії» від 29 листопада 1991 року (Pine Valley Developments Ltd and Others v. Ireland), заява № 12742/87 й «Федоренко проти України» від 01 червня 2006 року, заява № 25921/02 Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) констатував, що відповідно до прецедентного права органів, які діють на підставі Конвенції, право власності може бути «наявним майном», або коштами, уключаючи позови, для задоволення їх позивач може обґрунтувати їх принаймні «виправданими очікуваннями» щодо отримання можливості ефективного використання права власності.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що представлені суду докази підтверджують викладені в позовній заяві обставини щодо наявності у ОСОБА_1 права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 . Тоді як за умов втрати оригіналу правовстановлюючого документу на згадане вище нерухоме майно, права позивачки можуть бути захищені виключно шляхом застосування механізму, передбаченого ст. 392 ЦК України, а саме, шляхом визнання за позивачем права власності на квартиру в судовому порядку.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку щодо наявності правових підстав для задоволення позову.

Зважаючи на письмове клопотання представника позивача від 23.12.2020 року, судові витрати у справі покладаються на позивача.

Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 259, 263 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги представника позивача адвоката Саєнко Олександра Миколайовича, який діє в інтересах ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_3 ) до Військово-цивільної адміністрації міста Торецьк, (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, буд. 24), Торецької міської ради (місцезнаходження: Донецька область, м. Торецьк, вул. Маяковського, буд. 24А) про визнання права власності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , право власності на квартиру АДРЕСА_2 , загальною площею - 32,2 квадратних метрів, житловою площею - 17,5 квадратних метрів.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів безпосередньо до Донецького апеляційного суду з урахуванням вимог п. 15.5 розділу XIII Перехідних положень ЦПК України. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлений 29 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Довженко