Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/2366/19
Провадження № 2/711/153/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
10 лютого 2020 року Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:
головуючого судді Скляренко В.М.
при секретарі Слабко Ю.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулося до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
В обґрунтування позову вказує, що 25.07.2008 року між Акціонерним товариством Комерційний банк «Приватбанк» та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, що передбачені договором.
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Умов та Правил надання банківських послуг, Тарифів банку.
Згідно статтей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.
У порушення зазначених умов договору Позичальник зобов`язання за договором належним чином не виконував.
Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
ІНФОРМАЦІЯ_1 року Позичальник ОСОБА_3 помер.
Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкоємцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.
Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Вказує, що спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 мали право подати заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини у строк з 14.05.2012 року по 14.11.2012 року.
Також вказує, що спадкоємці ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , постійно проживали із спадкодавцем на час відкриття спадщини, тому вони є такими, що прийняли спадщину.
Відповідно до ч. 2 ст. 1281 ЦК України кредитору спадкодавця належить протягом шести місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги, до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги.
Вказує, що на виконання вимог вищевказаної норми закону ним (позивачем) 11.02.2014 року була направлена претензія кредитора до Першої Черкаської державної нотаріальної контори.
30.04.2014 року позивачем була отримана відповідь Черкаської державної нотаріальної контори, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого ОСОБА_3 із заявами про прийняття спадини чи про відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися та спадкова справа заведена після смерті спадкодавця на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк».
Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шусть місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини.
Вказує, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого Позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України так, як відповідачі не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме в шість місяців від дня відкриття спадщини.
09.01.2019 року до спадкоємців ОСОБА_1 , ОСОБА_2 було направлено лист претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було вчинено.
Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 17.05.2019 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи.
В судове засідання представник позивача, не з`явився не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з позовною заявою позивачем подано письмове клопотання про розгляд справи у відсутність представника, в якому він одночасно вказує, що не заперечує проти заочного розгляду справи та винесення судом заочного рішення.
Відповідачі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку - шляхом направлення судових повісток за зареєстрованим місцем проживання та розміщення оголошення на веб-порталі «Судова влада України».
Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими ст. 280-282 ЦПК України, за відсутності відповідачів ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , повідомлених у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, які не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, не подали відзиву проти позову, та зі згоди позивача щодо такого порядку розгляду справи, викладеної в клопотанні, поданому до суду разом із позовом.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного.
Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України).
Частиною другою статті 95 ЦПК України передбачено, що письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦПК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог Закону. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦПК України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1 ст. 626 ЦПК України).
Визначення поняття зобов`язання міститься у ч. 1 ст. 509 ЦПК України, відповідно до якої зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.
Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
В судовому засіданні встановлено, що 25.07.2008 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк», та ОСОБА_3 був укладений Кредитний договір б/н, відповідно до умов якого ОСОБА_3 отримав кредит в розмірі 3700 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі, що передбачені договором, а саме в розмірі 36% річних (3% на місяць).
Відповідно до умов укладеного договору, договір складається з Заяви позичальника, Пам`ятки клієнта, Умов та Правил надання банківських послуг.
Наведене відповідає положенням ч. 1 ст. 634 ЦПК України, якою передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
В судовому засіданні також встановлено, що Позичальник ОСОБА_3 отримав кредитну карту «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (номер картки НОМЕР_1 ) та отримав кредитні кошти, однак свої зобов`язання за Кредитним договором б/н від 25.07.2008 року не виконав, оскільки не здійснював платежів, передбачених договором та достатніх для погашення його договірних зобов`язань з оплати кредиту, відсотків за його користування.
Також в судовому засіданні встановлено що Позичальник ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , що стверджується свідоцтвом про смерть, серія НОМЕР_2 від 17.05.2012 року (а.с. 20, 185).
05.02.2014 року АТ КБ «Приватбанк», в порядку ст. 1281 ЦК України, звернувся до Першої державної нотаріальної контори з претензією кредитора, яка 25.02.2014 року була перенаправлена Другій Черкаській державній нотаріальній конторі (а.с.22, 184, 183).
Суд не погоджується з даною заборгованістю, оскільки згідно норм чинного законодавства, позивач АТ КБ «Приватбанк» після смерті Позичальника мав припинити нарахування відсотків. Крім того, сама заборгованість за тілом кредиту на день смерті Позичальника ОСОБА_3 , а саме станом на 14.05.2012 року складала 3231 грн. 73 коп. (тіло кредиту).
Також суд враховував, що на момент смерті Позичальника ОСОБА_3 заборгованість останнього по відсотках складала 7135 грн. 67 коп. (виходячи із розрахунку: 7048 грн. 22 коп. /заборгованість по відсотках станом на 30.04.2012 року/ + 87 грн. 45 коп. /заборгованість по відсотках з 01.05.2012 року по 13.05.2012 року, тобто за 13 днів/ = 7135 грн. 67 коп. Після смерті Позичальника його спадкоємцями були сплачені відсотки 17.10.2013 року в сумі 3559 грн. 93 коп. та 27.12.2013 року в сумі 214 грн. 70 коп. Тому заборгованість за відсотками, з урахуванням вказаних проплат, складає 3361 грн. 04 коп.
Таким чином загальна заборгованість Позичальника ОСОБА_3 за Кредитним договором б/н від 25.07.2008 року, яка має підлягати до стягнення з його спадкоємців складає 6592 грн. 77 коп., виходячи із наступного розрахунку: 3231 грн. 73 коп. /заборгованість за кредитом/ + 3361 грн. 04 коп. /заборгованість за відмотками/ = 6592 грн. 77 коп.
Відповідно до ст.ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
За змістом зазначених норм, у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні.
Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Згідно з ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі.
Таким чином, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором в межах вартості майна, одержаного у спадщину.
Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5, з урахуванням положення ст. 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя.
Відповідно до частини першої статті 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.
Спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Як вбачається з копії спадкової справи після смерті ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 , наданої Другою Черкаською державною нотаріальною конторою, із заявами при прийняття спадщини після смерті ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 звернулися: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 (а.с. 156).
Також з матеріалів спадкової справи вбачається, що Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 отримали: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (дружина); ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (син); ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 (син); ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_6 (син).
Іншого майна спадкоємцями ОСОБА_4 не успадковувалося.
Таким чином загальна сума отримана спадкоємцями ОСОБА_4 в спадщину складає 3466 грн. 70 коп., відповідно частка вартості майна, одержаного у спадщину кожним із спадкоємців ОСОБА_4 складає 866 грн. 68 коп.
Оскільки відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є такими, що прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3 , тому вони, в силу ст. 1282 ЦК України, зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Вартість майна одержаного кожним із спадкоємців ОСОБА_2 в спадщину (грошові вклади в загальній сумі 3466 грн. 70 коп.), в тому числі і відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_5 складає 866 грн. 68 коп., тому відповідно кожен із них зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора АТ КБ «Приватбанк» лише в цьому розмірі.
А тому, враховуючи вищенаведене, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд приходить до висновку про часткове задоволення позову АТ КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за Кредитним договором б/н від 25.07.2008 року, а саме вважає за необхідне стягнути із ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за Кредитним договором № б/н від 25.07.2008 року в межах вартості майна, одержаного кожним із них у спадщину, а саме по 866 грн. 68 коп. з кожного.
Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача сплачений ним при подачі даного позову до суду судовий збір в розмірі 1921 грн., тобто по 960 грн. 50 коп. з кожного.
На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 526, 530, 543, 554, 599, 611, 1050, 1054, 1216, 1218, 1282 ЦК України, ст. ст. 4, 11, 12, 13, 81, 89, 141, 263-266, 273, 280-284 ЦПК України,
в и р і ш и в:
Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 ) користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за Кредитним договором № б/н від 25.07.2008 року в розмірі 866 грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 960 грн. 50 коп.
Стягнути з ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_6 ) користь Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (ідентифікаційний код юридичної особи 14360570, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д) заборгованість за Кредитним договором № б/н від 25.07.2008 року в розмірі 866 грн. 68 коп. та судовий збір у розмірі 960 грн. 50 коп.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Рішення може бути оскаржене в загальному порядку до Черкаського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення, а відповідачем - в той же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Повний текст рішення складений 11.02.2020 року.

Головуючий: В.М. Скляренко