Дата документу 11.02.2020 Справа № 331/7934/14-ц
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 22-ц/807/801/20 Головуючий у 1-й інстанції: Антоненко М.В.
Є.У.№ 331/7934/14 Суддя-доповідач: Кочеткова І.В.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з цивільних справ:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Дашковської А.В.,

Кримської О.М.,

секретар: Волчанова І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні заяву ТОВ «Фінансова компанія «Веста» про заміну стягувача у справі за позовом ПАТ «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0339/06/07-КЕ,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У травні 2019 року ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» звернулося до суду із заявою про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Зазначило, що рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 27.11.2014 з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 стягнуто на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованості за кредитним договором № 0339/06/07-КЕ. Посилаючись на те, що 26.03.2019 між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» було укладено договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступило, а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 0339/06/07-КЕ, просило суд на підставі ст. 442 ЦПК України, ст.ст.512, 514 ЦК України і ст. 15 Закону України «Про виконавче провадження» замінити стягувача його правонаступником.

06.08.2019 рішенням загальних зборів учасників ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» змінило назву на «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста»

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2019 року задоволено заяву ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» про заміну сторони.

Замінено вибулого стягувача ПАТ «БАНК ФОРУМ» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» у справі № 331/7934/14-ц за позовом ПАТ «БАНК ФОРУМ» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0339/06/07-КЕ.

Не погоджуючись з ухвалою суду, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись напорушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду скасувати, відмовити у задоволені заяви. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що стягувачем пропущено строк для пред`явлення виконавчого листа до виконання, а отже він втратив право на примусове виконання судового рішення, а відтак і на заміну сторони у виконавчому провадженні.

ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» у відзиві просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу без змін.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції виходив із того, що ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста» набуло право вимоги за кредитним договором, укладеним з ОСОБА_1 , а отже у відповідності до ст.512 ЦК, ст.ст.211,442 ЦПК України він підлягає залученню до участі у справі на стадії виконання судового рішення як правонаступник стягувача.

Такі висновки суду першої інстанції узгоджуються із вимогами закону і ґрунтуються на зібраних у справі доказах.

Встановлено, що рішенням Жовтневого районний суд м. Запоріжжя від 27.11.2014 року по справі № 331/7934/14-ц стягнуто у солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 на користь ПАТ «БАНК ФОРУМ» заборгованість по кредитному договору № 0339/06/07-КЕ від 26 травня 2006 року у розмірі 823 925,51 грн., та судові витрати.

На підставі вищевказаного рішення суду було видано виконавчий лист.

26.03.2019 року між ПАТ «БАНК ФОРУМ» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» було укладено Договір про відступлення прав вимоги № 0002/19/5, відповідно до якого ПАТ «БАНК ФОРУМ» відступило ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА», а ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ВЕСТА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 0339/06/07-КЕ.

06 серпня 2019 р. відповідно до рішенням загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Веста» () змінило найменування на товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» (). Відомості про перейменування внесені до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

За приписами частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Відповідно до частини першої статті 442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює сторону її правонаступником.

Підставами виникнення цивільних прав і обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України).

Частиною першою статті 512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 514 цього Кодексу).

За змістом статті 512 ЦК України, статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобов`язанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із змісту цих норм, зокрема, пункту 1 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

У разі такої заміни кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у зв`язку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження, і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини п`ятої статті 15 Закону України «Про виконавче провадження», за заявою заінтересованої сторони зобов`язання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обов`язки в зобов`язанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 листопада 2013 року у справі № 6-122цс13 та постанові Верховного Суду від 21 березня 2018 року у справі № 6-1355/10 (провадження № 61-12076св18).

Отже, підставою для заміни сторони виконавчого провадження, тобто процесуального правонаступництва, є правонаступництво у матеріальних правовідносинах, унаслідок якого відбувається вибуття сторони зі спірних або встановлених судом правовідносин і переходу до іншої особи прав і обов`язків вибулої сторони в цих правовідносинах.

По своїй суті заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії виконання судового рішення.

Задовольняючи заяву ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» про заміну сторони у виконавчому провадженні, суд першої інстанції правильно виходив із того, що останнє набуло всіх прав кредитора ПАТ «Банк Форум», у тому числі на отримання виконання зобов`язань за кредитним договором №0339/06/07-КЕ від 26 травня 2006 року, а тому звернення правонаступника кредитора із заявою про заміну сторони виконавчого провадження відповідає вимогам статей 512, 514 ЦК України та статті 15 Закону України «Про виконавче провадження».

Статтею 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Згідно з частиною третьою статті 215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Отже, колегія суддів вважає погоджується з висновком суду першої інстанції про належність ТОВ «Фінансова компанія» Інвестохіллс Веста» як правонаступника стягувача.

Вагомих, достовірних та достатніх доводів, які б спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного судового рішення, апеляційна скарга не містить.

Пропуск стягувачем строку пред`явлення виконавчого листа до виконання не є підставою для відмови у здійсненні процесуального правонаступництва. Останній не позбавлений права порушувати питання про поновлення пропущеного строку.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається, тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 381-384 ЦПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в особі представника адвоката Черкашина Івана Івановича залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтнвого районного суду м. Запоріжжя від 01 листопада 2019 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий І.В. Кочеткова

Судді: А.В. Дашковська

О.М. Кримська