06 лютого 2020 року м. Одеса
Приморський районний суд м. Одеси, у складі :
головуючого - судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Полегенького В.С.
розглянувши у порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,-
У листопаді 2019 року позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до Відповідача - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначив, що 30 квітня 1988 року між ним та відповідачем укладений шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 734 відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, та що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серія НОМЕР_1 , оригінал якого надано до суду.
В своїх позивних вимогах позивач зазначив, що спільне сімейне життя не склалося, дітей в шлюбі не народилося, з відповідачем вони не проживають вже 27 (двадцять сім) років. В 1992 році відповідач разом зі своїми батьками виїхала за кордон, імовірно до США. Позивач зазначив, що з моменту виїзду відповідача за кордон, вони жодного разу не спілкувалися, він не має з нею жодного інтернет зв`язку, з цього моменту припинила існувати сім`я, був лише формальний шлюб, який не був до цього часу розірваний, тому як не було потреби. Але на теперішній час у позивача є поважна причина для розірвання шлюбу, тому як він збирається побудувати нову сім`ю, тому просить суд розірвати шлюб з ОСОБА_2 .
Позивач, ОСОБА_1 , до судового засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.
Відповідач, ОСОБА_2 належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилась без повідомлення причин, відзив не подала.
Суд вважає за можливе дослідити докази, надані позивачем, та розглянути справу у відсутності підповідача, так як надані матеріали позивачем є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Судом встановлено, що згідно наданого позивачем листа Віце - Консула США від 21.02.1992 року, ОСОБА_2 та членам її родини наданий дозвіл на в`їзд до США на постійне місце мешкання. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Одеській області надана інформація, що ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , подане клопотання 13.06.1992 року про виїзд до США.
Згідно показань свідка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , мешканки АДРЕСА_1 : дійсно у 1988 році її син, ОСОБА_1 уклав шлюб з ОСОБА_2 , з якою сімейне життя не склалося, в 1992 році остання виїхала разом зі своїми батьками до США, з того часу її син з нею не бачився та з цього моменту сім`я припинила своє існування.
Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, заслухавши позивача, який підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, суд прийшов до наступного висновку.
Позивач та відповідач уклали шлюб, який був зареєстрований 30 квітня 1988 року відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 734. Свідоцтво серії НОМЕР_1 .
Від сумісного проживання спільних дітей не мають. Даних, що відповідач мешкає на території України не має, місце мешкання позивачу не відоме, в 1992 році відповідач можливо виїхала до США, але її місце знаходження не відоме. З 1992 року між позивачем та відповідачем не має жодних відносин, сім`ї не існує, та вона не може бути відновлена, Позивач має бажання створити нову повноцінну сім`ю.
Відповідно до ст. 24 Сімейного Кодексу України (СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.
Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду.
На підставі ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжям.
Згідно з ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них.
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання та право одного з них розірвати шлюб, не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах.
На підставі викладеного, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, відповідають дійсній його волі, подальше збереження шлюбу суперечило б його інтересам, а тому шлюб необхідно розірвати, задовольнивши позовні вимоги позивача.
Керуючись ст. ст. 81, 89, 90, 263-265, 280-282 ЦПК України, ст. ст. 105, 110, 112 СК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу - задовольнити.
Розірвати шлюб між ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 ) ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ), зареєстрований 30.04.1988 року відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 734. Свідоцтво про шлюб НОМЕР_1 .
Відповідно ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 30 днів з дня його проголошення.
Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.
Повний текст рішення виготовлений 12.02.2020 року.
Суддя А.В. Науменко