Єдиний унікальний номер 725/7247/19
Номер провадження 2/725/1096/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.02.2020 року Першотравневий районний суд м.Чернівців

в складі:

головуючого судді Піхало Н. В.

при секретарі Шевчук Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Чернівці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: ОСОБА_3 , про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, -

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2019 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в обґрунтування якого вказувала на те, що за період шлюбних стосунків у них з відповідачем народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

На даний час, її син ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денної форми навчання за контрактом Чернівецького юридичного інституту Національного університету «Одеська юридична академія».

При цьому вказувала, що відповідач ухиляється від надання матеріальної допомоги на утримання сина, хоча згідно законодавства він зобов`язаний це робити, а вона в свою чергу

працює медсестрою у Чернівецькій ОКНП «Чернівецька психіатрична лікарня», де отримує заробітну плату у розмірі 3200,00 грн. та не в змозі самостійно утримувати сина, у зв`язку із тим, що йому необхідні кошти на проїзд до місця навчання, одяг, харчування, підручники тощо, що й зумовило звернення до суду.

Також зазначала, що їй не відомо де саме працевлаштований відповідач, і чи взагалі працевлаштований, який розмір його доходів, його матеріальний стан та стан здоров`я. Разом з тим, їй відомо що відповідач ОСОБА_2 займається перевезенням пасажирів у приватному порядку, а тому має матеріальну можливість сплачувати на утримання дитини аліменти.

Посилаючись на вказане, просила стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення ОСОБА_3 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги у повному обсязі, просила про їх задоволення.

Відповідач та його представник в судовому засіданні не заперечували проти задоволення позовних вимог. При цьому, відповідач суду вказав, що він не займається перевезенням пасажирів та на даний час тимчасово не працює. Крім того зазначив, що доводи позивача в тій частині, що він не надає матеріальної допомоги на утримання сина є безпідставними, оскільки до досягнення сином повноліття він щомісячно сплачував аліменти та будь-якої заборгованості по їх сплаті не має, що підтверджується відповідним розрахунком суми заборгованості по сплаті аліментів та постановою державного виконавця закінчено виконавче провадження з примусового стягнення з нього на користь позивача аліментів, у зв`язку із досягненням дитиною повноліття. Також зазначив, що доводи позивача щодо звернення до нього з метою досудового врегулювання спору з вимогою добровільної сплати відповідної суми коштів на утримання дитини не відповідають дійсності, оскільки позивач жодного разу з цього приводу до нього не зверталася.

Третя особа ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заявлений позов в повному обсязі.

На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації.

Заслухавши пояснення сторін, а також дослідивши наявні матеріали справи суд приходить до наступного.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

При цьому, ч.1 ст.13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Крім того, ч. 2 ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Так, судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, який між ними розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Сторожинецького районного управління юстиції Чернівецької області (а.с. 4).

У період перебування сторін у шлюбі, у них народився син: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 10).

На утримання ОСОБА_3 відповідач сплачував аліменти до досягнення дитиною повноліття, що підтверджується наданими відповідачем копією розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, зі змісту якої убачається, що станом на 16 грудня 2019 року відповідач боргу по сплаті аліментів не має, переплата становить 801 грн. 50 коп., а також постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби м. Чернівці Головного територіального управління юстиції у Чернівецькій області про закінчення виконавчого провадження по сплаті аліментів у зв`язку із досягненням дитини повноліття.

Разом з тим, як встановлено судом, на даний час ОСОБА_3 навчається на 1 курсі денної форми навчання за контрактом Чернівецького юридичного інституту Національного університету «Одеська юридична академія» ( а.с. 6).

Так, згідно вимог ч. ч. 1, 2 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Статтею 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Зокрема, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого майна або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Крім того, згідно із роз`ясненнями п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягненням дочкою, сином віку який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчатися; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Відповідно до наведеного спроможність надавати матеріальну допомогу є предметом доказування.

Також, у роз`ясненнях, викладених у п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року вказано на те, що стягуючи аліменти на повнолітню дитину, слід також мати на увазі, що з часу повноліття дитина стає працездатною та має фізичну можливість додатково здійснювати своє утримання за рахунок інших доходів, а тому слід з`ясовувати факт отримання повнолітньою дитиною іншого доходу ніж аліменти, зокрема доходу від орендної плати за земельний пай, стипендії тощо.

При цьому, визначаючи розмір аліментів, суд має виходити з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дитини, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього.

Таким чином, з огляду на те, що ОСОБА_3 є студентом денної форми навчання, у зв`язку із чим не має можливості працювати, суд приймаючи до уваги матеріальне становище як відповідача, так і позивача, яка працює медсестрою у Чернівецькій ОКНП «Чернівецька психіатрична лікарня», де отримує заробітну плату у розмірі 3200,00 грн. та не в змозі самостійно утримувати сина, а також виходячи із засад справедливості, добросовісності, розумності та враховуючи вимоги ст. ст. 182, 183, 200 СК України, приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітнього сина до закінчення навчання.

При цьому, визначаючи розмір аліментів на повнолітнього сина ОСОБА_3 , враховуючи, що відповідач офіційно не працює, отримує нерегулярні доходи, як він пояснив суду, на утриманні інших дітей не має, стан його здоров`я задовільний, а також враховуючи матеріальне становище самої позивачки, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_3 аліментів на утримання повнолітнього сина у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного вікущомісячно і на весь період навчання сина, але не більше як до досягнення ним 23-річного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до суду.

До того ж відповідачем не надано суду доказів на спростування вказаного, а також доказів щодо його незадовільного стану здоров`я, наявності інших зобов`язань, тощо.

Крім того, при призначенні аліментів суд також враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним.

Також враховується судом й визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить Закону, а також правам та інтересам сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 23 грудня 2019 року.

Крім того, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, суд вважає, що відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати в розмірі 768 грн. 40 коп.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 180-184, 190, 191 СК України, ст.ст. 189-200, 258-273 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , Чернівецька область, Сторожинецький район, с. Великий АДРЕСА_2 ) аліменти на утримання повнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23 грудня 2019 року і до досягнення ОСОБА_3 23-х років за умови, що він буде продовжувати навчання.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Чернівецького апеляційного суду через Першотравневий районний суд м.Чернівці протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку.

Суддя Першотравневого

районного суду м.Чернівці Н. В. Піхало