Справа № 161/693/20 Головуючий у 1 інстанції: Ковтуненко В. В.
Провадження № 22-ц/802/1155/20 Категорія: 70 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В.А.,

суддів Здрилюк О.І., Матвійчук Л.В.,

розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів за апеляційною скаргою відповідача ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

В січні 2020 року позивач звернулась в суд з позовом до відповідача про стягнення аліментів.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі і є батьками дітей сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Діти знаходяться повністю на утриманні матері. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дітей не надає.

Просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі по 2000,00 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на кожну дитину щомісячно, з підстав, викладених в позовній заяві.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2020 року позов в даній справі задоволено повністю.

Ухвалено стягувати щомісячно з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканця АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітніх ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 2 000,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, зокрема, починаючи з 14 січня 2020 року і до досягнення дітьми повноліття.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць звернуто до негайного виконання.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 , посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення суду першої інстанції в частині розміру стягнутих аліментів на неповнолітніх дітей змінити та стягувати з нього аліменти в розмірі по 800 гривень на кожну дитину, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку і до досягнення дітьми повноліття.

Відповідно до вимог ч. 13 ст.7, ч.1 ст.369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд приходить до висновку, що рішення суду необхідно залишити без змін.

Статтею 3 Конвенції ООН «Про права дитини» передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Статтею 48 Конституції України гарантовано, що кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло.

Згідно з ч. 1, 2 ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.

Судом встановлено, що на час звернення до суду з даним позовом сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі.

Від спільного подружнього життя у них народилось двоє дітей: син ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвами про народження серії НОМЕР_1 від 17.12.2013 року та серії НОМЕР_2 від 14.06.2016 року, з яких вбачається, що відповідач ОСОБА_2 є їх батьком (а.с. 5-6).

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 не надає позивачу коштів на утримання дітей. При цьому матеріальне становище платника аліментів та його реальна спроможність сплачувати аліменти, вік, дозволяють сплачувати аліменти, відповідач не має постійного доходу, його дохід є нерегулярним, за станом здоров`я є працездатним і спроможним сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та доньки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 2000,00 гривень на кожну дитину, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, зокрема.

Відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження його незадовільного стану здоров`я, який перешкоджав би йому влаштуватися на роботу для задоволення потреб дітей,

Домовленості між сторонами щодо розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей не досягнуто.

Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно з частинами першоютретьою статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання неповнолітніх дітей, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Суд першої інстанції, обґрунтовано констатував про наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у твердій грошовій сумі.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років: з 1 січня 2020 року 1779 гривень, з 1 липня 1859 гривень .

Законом України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 років до 18 років: з 1 січня 2020 року 2218 гривень, з 1 липня 2318 гривень .

Визначаючи розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд першої інстанції, застосувавши положення ст.ст.181, 184 СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, виходячи із встановленого законом розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, дійшов обґрунтованого висновку, що розмір аліментів у розмірі по 2000 гривень на кожну дитину, відповідає нормам закону та є достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину.

Апеляційний суд зазначає, що у разі пред`явлення позову про стягнення аліментів, чи то в частці від доходу відповідача, чи в твердій грошовій формі, норми матеріального права, які застосуються у даних випадках, одні і ті ж.

Доводи апелянта про те, що він сплачує кошти на утримання сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , не впливають на правильність висновків суду, враховуючи, що син на даний час є повнолітнім.

Відповідно ч. 1-2 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Захищаючи першочергово інтереси неповнолітніх дітей, суд першої інстанції обґрунтовано задовольнив вимоги позивача та стягнув аліментів в розмірі по 2000 гривень на кожну дитину.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду.

Рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Висновки суду ґрунтуються на повно і всебічно з`ясованих обставинах справи, перевірених належними доказами, на які є покликання в рішенні суду і яким суд дав правильну юридичну оцінку.

При постановленні рішення в даній справі судом першої інстанції не вирішено питання щодо судових витрат.

Позивач ОСОБА_1 при зверненні до суду з даним позовом звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Розмір ставки судового збору, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви майнового характеру фізичною особою (на момент подання позову) становив 840,80 грн.

А тому, з відповідача ОСОБА_2 слід стягнути в користь держави 840,80 грн.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 липня 2020 року, в даній справі залишити без змін.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь держави 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп судового збору.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених п.2 ч.3 ст.389 ЦПК України.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий:

Судді: