Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2020 року м. Волноваха

Волноваський районний суд Донецької області в складі:

головуючого судді Безрук Т.В.,

за участю:

секретаря судового засідання Перебайло О.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

відповідача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Волновахи в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розділ майна,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, зазначивши в обґрунтування своїх позовних вимог наступне.

З 25.11.1994 року по серпень 2007 року вона проживала з відповідачем ОСОБА_3 у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають дочку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . 22.04.2008 року шлюбі між сторонами було розірвано. Під час спільного проживання сторони придбали жилий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , який був оформлений на відповідача. Після припинення шлюбних відносин відповідач пішов жити до своїх батьків, а позивачка з дітьми залишилась проживати у вищевказаному будинку. До травні 2019 року відповідач не порушував прав позивачки на проживання у будинку, а травні 2019 року зателефонував та повідомив, що вона не має жодних прав на будинок. Доводи позивачки про те, що будинок є їх спільним майном, відповідачем прийняті не були.

Позивачка просила в порядку розділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,08 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м.

Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 11.01.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 20).

У судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Сагіров Ф.П. підтримали позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просили позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги визнав, проте зазначив, що спірний будинок був придбаний за гроші його батьків, але у зв`язку із спливом значного періоду часу він не може довести цієї обставини.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

В період 25.11.1994 року по серпень 2007 року вона сторони проживали у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина визнана сторонами в судовому засіданні, а тому відповідно до положень ч. 1 ст. 82 не підлягає доказуванню.

Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу шлюб між сторонами розірвано 22.04.2008 року (а.с. 7).

Згідно довідки-характеристики Волноваського бюро технічної інвентаризації від 23.02.2011 року та технічного паспорту на жилий будинок з господарськими спорудами, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , загальна площа будинку становить 77,08 кв.м., житлова площа становить 44,4 кв.м (а.с. 10-16).

Згідно довідки Хлібодарівської сільської ради від 22.03.2019 року ОСОБА_1 дійсно зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 17).

Згідно довідки Волноваського БТІ від 30.06.2020 року вбачається, що станом на 01.01.2013 року власником жилого будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , є ОСОБА_3 на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20.08.2000 року, виданого на підставі рішення виконкому Волноваської районної ради від 19.08.1987 року № 233, записаного в реєстрову книгу під № 78/21, кн.1 (а.с. 35).

Згідно свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20.08.2000 року встановлено, що ОСОБА_3 є власником жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.40).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на прав спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Статтею 63 Сімейного Кодексу визначено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленості між ними.

Згідно з ч.1 та ч. 2 ст. 69 Сімейного Кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою.

Частиною першою ст. 70 Сімейного Кодексу України визначено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленості між ними або шлюбним договором.

Згідно з ч. 1 ст. 71 Сімейного Кодексу України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділку майна, спір може бути вирішено судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

На підставі вищезазначених норм чинного законодавства та встановлених у судовому засіданні обставин суд доходить висновку, що вищевказане нерухоме майно придбане сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя.

У зв`язку з викладеним суд задовольняє позовні вимоги позивачки ОСОБА_1 у поновному обсязі та вважає необхідним в порядку розділу спільного сумісного майна подружжя визнати за нею право власності на Ѕ частину вказаного жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,08 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м.

Ураховуючи положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача ОСОБА_3 на користь позивачки ОСОБА_1 понесені останньою витрати зі сплати судового збору в сумі 768,40 гривень (а.с. 1).

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 12, 76-82, 141, 259, 263-265, 268, 352, 354 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш ИВ :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розділ майна задовольнити.

В порядку розділу спільного сумісного майна подружжя визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину жилого будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею 77,08 кв.м., житловою площею 44,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 768, 40 гривень.

Повний текст судового рішення складений 02 листопада 2020 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Донецької області апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 03.10.2017 року) : до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу, а саме, відповідно до ч.1 ст. 296 ЦПК України : апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його проголошення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому відповідного рішення суду.

Суддя: Т.В. Безрук