Номер провадження: 22-ц/813/7815/20
Номер справи місцевого суду: 523/7567/20
Головуючий у першій інстанції Аліна С. С.
Доповідач Дрішлюк А. І.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 жовтня 2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді Дрішлюка А.І., суддів Громіка Р.Д., Драгомерецького М.М.,

при секретарі судового засідання Дубрянська Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 липня 2020 року про закриття провадження в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про захист честі, гідності та ділової репутації, -

ВСТАНОВИВ:

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді першої інстанції.

19 травня 2020 року до Суворовського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ФОП ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 в якій просить визнати недостовірними висловлювання ОСОБА_3 , ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , викладені у висновку експертів Бюро психологічних досліджень ОСОБА_2. №23/19 від 26.07.2019, визнати висновки, що викладені у вказаному висновку експертів недостовірними і такими, що порушує немайнові права позивача на повагу до його гідності, честі та недоторканості ділової репутації, зобов`язати ФОП ОСОБА_2 спростувати поширену недостовірну інформацію, яка викладена у висновку експертів (а.с. 9-71).

10 липня 2020 року ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси (головуючий-суддя Аліна С.С.) провадження у цивільній справі № 523/7567/20 за позовом ОСОБА_1 до фізичної особи-підприємства ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 про захист, честі, гідності та ділової репутації закрито (а.с. 153-156).

Процесуальний рух справи та позиції сторін в суді апеляційної інстанції.

22 липня 2020 року засобами Укрпошти експрес ОСОБА_1 направив апеляційну скаргу до Суворовського районного суду на ухвалу від 10 липня 2020 року Апелянт вважає вказану ухвалу незаконною, прийнятою з порушенням норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права. На думку апелянта, суд першої інстанції надає документам іншу назву ніж ту, що він має насправді, чим намагається ввести в оману сторін по справі та суди вищої інстанції. В позовній заяві та в позовних вимогах жодного разу не використовується та не досліджується документ, який має статут судової психологічної експертизи. Апелянт звертає увагу на те, що висновок експертів №23/19 позивачем використовується виключно як назва документа, який надано ФОП ОСОБА_2 . На думку апелянта, обмеження доступу до правосуддя можливе лише у випадках, встановлених законом. Тлумачення, тим більше розширювальне, такого обмеження є недопустимим та виходить за межі повноважень суду. Апелянт просить задовольнити апеляційну скаргу, ухвалу Суворовського районного суду м. Одеси від 10 липня 2020 року скасувати, постановити нову ухвалу, якою повернути справу на розгляд до суду першої інстанції. Також апелянт просить вирішити питання судових витрат апеляційного провадження.

Відзив на апеляційну скаргу до апеляційного суду не надходили.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримав. Інші учасники провадження в судове засідання не з`явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними в матеріалах справи рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення. Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України, неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Позиція апеляційного суду по справі.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, пояснення апелянта, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що предметом спору є спростування інформації, яка міститься у висновку експертів, утворена безпосередньо у рамках та з метою проведення психологічного дослідження та не поширювалась кожним із відповідачів по окремості поза межами експертного дослідження. Також суд зазначив, що питання допустимості та належності висновку, як доказу вирішуватиме суд під час розгляду справи для якої такий висновок складався. Тому, оскільки в порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься у висновку експерта, суд вирішив закрити провадження в справі.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції та відхиляючи апеляційну скаргу вважає за необхідне зазначити наступне.

За обставинами даної справи позивач звернувся до суду з вимогами про спростування інформації, яка міститься у висновку експерта за результатами проведення комісійної психологічної експертизи № 23/19 від 26.07.2019 року, проведеної Бюро психологічних досліджень ОСОБА_2., зокрема, експертами ОСОБА_2 та ОСОБА_6 на замовлення ОСОБА_3 про проведення експертизи, висновки якої будуть надані до суду у відповідності до ст. 72 ЦПК України.

Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про судову експертизу» судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права.

Частина 3 вказаної статті встановлює, що висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи.

Тобто, судова експертиза може проводитися до звернення особи до суду з відповідним позовом, однак, вона повинна стосуватися безпосередньо обставин, явищ, речей тощо, які безпосередньо стануть предметом судового дослідження.

Відповідно до ст. 10 вказаного Закону судовими експертами можуть бути особи, які мають необхідні знання для надання висновку з досліджуваних питань. Судовими експертами державних спеціалізованих установ можуть бути фахівці, які мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності. До проведення судових експертиз (обстежень і досліджень), крім тих, що проводяться виключно державними спеціалізованими установами, можуть залучатися також судові експерти, які не є працівниками цих установ, за умови, що вони мають відповідну вищу освіту, освітньо-кваліфікаційний рівень не нижче спеціаліста, пройшли відповідну підготовку в державних спеціалізованих установах Міністерства юстиції України, атестовані та отримали кваліфікацію судового експерта з певної спеціальності у порядку, передбаченому цим Законом.

Відповідно до ст. 7 ЗУ «Про судову експертиза» судово-експертну діяльність здійснюють державні спеціалізовані установи, їх територіальні філії, експертні установи комунальної форми власності, а також судові експерти, які не є працівниками зазначених установ, та інші фахівці (експерти) з відповідних галузей знань у порядку та на умовах, визначених цим Законом.

Отже, судово-експертна діяльність може проводитись фахівцями (експертами) з відповідних галузей знань, що й було вчинено, за обставинами даної справи, фахівцями (експертами) при виконанні експертного дослідження № /19 від 26.07.2019 року. В зв`язку з наведеним доводи апеляційної скарги у відповідній частині відхиляються апеляційним судом. Одночасно, апеляційний суд зауважує, що звільнення одного з експертів з експертної установи не означає анулювання кваліфікації експерта на проведення судових експертиз.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в своїй постанові № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», а саме в п. 17 в порядку цивільного чи господарського судочинства не можуть розглядатися позови про спростування інформації, яка міститься, зокрема, у вироках та інших судових рішеннях, а також у постановах органів досудового слідства, висновках судових експертиз, рішеннях органів влади, місцевого самоврядування та інших відповідних органів, атестаційних комісій, рішеннях про накладення на особу дисциплінарного стягнення, для яких законом установлено інший порядок оскарження. Апеляційний суд зауважує, що надаючи тлумачення вказаному пункту слід виходити не тільки і не стільки з буквального тексту, а враховувати зміни процесуального законодавства, а також законодавства, яке регламентує проведення експертиз, та використовувати визначені ВСУ механізми правозастосування в контексті таких змін. Таким чином, судова експертиза - це експертиза проведена експертом (фахівцем) щодо дослідження процесів, явищ, предметів тощо, які є або будуть предметом судового розгляду, а не тільки експертиза, яка призначена судом.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вище наведене, оскільки позивач просить спростувати інформацію, яка міститься у висновку судової експертизи, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо заявленого позову та вирішив закрити провадження в справі. Однак, апеляційний суд доповнює (змінює) мотивування суду першої інстанції, оскільки останній не в повній мірі дослідив всі обставини, які мають значення для справи, хоч дійшов і правильного висновку.

Апеляційний суд зазначає, що Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Інші доводи скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та фактично зводяться до оцінки позивачем позовних вимог, а також відображення особистого відношення до певних подій.

Таким чином, враховуючи вище наведене, оскільки доводи апеляційної скарги не спростували висновків суду першої інстанції та не знайшли свого підтвердження, а суд першої інстанції правильно застосував норми процесуального права, однак не в повній мірі дослідив та відобразив обставини, які мають значення для справи, апеляційний суд на підставі ст. 376 ЦПК України частково задовольняє апеляційну скаргу, а ухвалу суду першої інстанції змінює в частині мотивування доповнивши її вищевказаними міркуваннями по суті прийнятого судом першої інстанції процесуального рішення.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 379, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Одеський апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Суворовського районного суду міста Одеси від 10 липня 2020 року про закриття провадження - змінити в частині мотивування, в іншій частині залишити без змін.

Постанова Одеського апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

М.М. Драгомерецький

Р.Д. Громік

Повний текст цієї постанови виготовлено 30 жовтня 2020 року.

Суддя Одеського апеляційного суду А.І. Дрішлюк

22.10.2020 року м. Одеса