1Справа № 522/1950/20 2/335/1208/2020
РІШЕННЯ
01 грудня 2020 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:
головуючого судді Макарова В.О.,
за участю секретаря судового засідання Капто Д.А.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 , в особі представника адвоката Воронюка О.І., звернувся до суду із вказаним позовом до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» та ОСОБА_2 про відшкодування шкоди, а саме про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування з відповідача-1 та стягнення матеріальної шкоди з відповідача-2. (В ході розгляду справи позовні вимоги в частині відповідача-1 залишені без розгляду на підставі заяви представника позивача).
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 08.12.2018 року близько 03:30 годині на автодорозі М-05 289 км «Київ-Одеса» відбулася ДТП по напрямку руху з міста Києва до міста Одеса, за участю автомобіля марки IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_1 та автомобіля Mersedes Benz Atego 1223, реєстраційний номер НОМЕР_3 , (власником якого є ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) за кермом якого був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року по справі № 495/1616/19, справу про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП відносно ОСОБА_2 було закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Втім, з мотивувальної частини постанови вбачається, що ОСОБА_2 керував автомобілем Mersedes Benz Atego 1223, реєстраційний номер НОМЕР_3 , не вибрав безпечну дистанцію та безпечний інтервал, здійснив зіткнення з автомобілем марки IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями ОСОБА_2 порушив п. 13.1. ПДР, за що відповідальність передбачена ст. 124 КУпАП.
Тобто, ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди.
Позивач ОСОБА_1 є особою, яка на законних підставах володіє транспортним засобом марки IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , а саме на підставі Довіреності від 29.07.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Біликом В.В. зареєстрованої в реєстрі за № 1215.
Відповідно до даної довіреності ОСОБА_4 , як власник транспортного засобу, надав ОСОБА_1 повноваження з розпорядження та експлуатації вищевказаним транспортним засобом марки IVECO, з правом його продажу за умовами на власний розсуд.
Тобто, відповідно до даної довіреності, ОСОБА_1 є особою, яка має право володіти та розпоряджатися транспортним засобом на власний розсуд.
Власником транспортного засобу марки Mersedes Benz Atego 1223, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 , цивільна правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ-6007463.
10.12.2018 року, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УАС «АСКА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке було зареєстровано за № 731/18, № звернення в КЦ: 366, від 10.12.2018 року.
Також, 10.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УАС «АСКА» із Заявою про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована за № 732/18 від 10.12.2018 року.
20.08.2019 року на адресу ПрАТ «УАС «АСКА» було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію стосовно розміру страхового відшкодування, та підстав невиплати такого відшкодування станом на 06.08.2019 року.
27.08.2019 року ПрАТ «УАСК «АСКА» надало відповідь, у якій не зазначило про суму відшкодування, та підстав не виплати такої суми, а лише зазначило, що страхова справа знаходиться на стадії прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.
20.01.2020 року на адресу ПрАТ «УАСК «АСКА» було повторно направлено адвокатський запит з проханням щодо надання копію страхового договору укладеного з ОСОБА_3 , та зазначення суми страхового відшкодування.
23.01.2020 року ПрАТ «УАС «АСКА» надало відповідь, у якій зазначило, що сума страхового відшкодування яка підлягає компенсації ОСОБА_1 становить 94 928,20 грн., та надано додатково Поліс обов`язкового страхування № 6007463, укладений з ОСОБА_3 .
Станом на 05.02.2020 року, ОСОБА_1 страхового відшкодування не отримав. Винуватець ДТП та страхова компанія жодної виплати ОСОБА_1 задля відшкодування матеріальної шкоди не здійснили.
Також, 30.10.2019 року на адресу страхової компанії було направлено запит, про надання для ознайомлення документів, на підставі яких оцінено розмір заподіяної ОСОБА_1 майнової шкоди. Того ж дня, надало роздруківку Звіту про оцінку автомобіля № 18/12-126 від 09.01.2019 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ОСОБА_5 .
Так, згідно з Звітом № 18/12-126 від 09.01.2019 року, вартість відновлюваного ремонту без урахування коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ складає 385 591,6 грн.
Таким чином, ОСОБА_1 , як розпорядник транспортного засобу, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_2 зазнав майнової шкоди у розмірі 385 591,06 грн., яка станом на 05.02.2020 року не відшкодована ані страховою компанією, ані винуватцем ДТП.
Станом на 01.06.2020 року, відповідач ПрАТ «УАСК «АСКА» здійснило повний розрахунок з позивачем ОСОБА_1 сплативши йому суму страхового відшкодування в розмірі 94 928,20 грн.
З урахуванням заяви про залишення без розгляду частини позовних вимог, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 матеріальну шкоду в розмірі 29 662,86 грн.
Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 10.02.2020 року, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 передано за підсудністю на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя.
Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя Макарову В.О.
Ухвалою судді від 05.03.2020 року вказаний позов був залишений без руху з наданням терміну для усунення недоліків. 19.03.2020 року недоліки було усунуто представником позивача.
Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності, а тому ухвалою суду від 01.04.2020 року, позовну заяву ОСОБА_1 прийнято до розгляду та відкрито провадження. Призначено відкрите судове засідання за участю сторін в порядку спрощеного провадження, встановлено відповідачу строк п`ятнадцять днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позов.
29.05.2020 року на адресу суду від відповідача ОСОБА_2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній просить в позові відмовити.
Заперечення проти позову вмотивовані відповідачем тим, що під час розгляду матеріалів про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 судова авто технічна експертиза не призначалась. Висновки суду зроблені лише за наявних матеріалів, а саме з протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075714 від 22.02.2019 року, що спричинило формальний розгляд справи та неповне з`ясування судом дійсних обставин справи.
Крім того, відповідач зазначив, що він уклав шлюб з ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що відділом реєстрації актів цивільного стану зроблено відповідний актовий запис № 17 від 28.07.2012 року. Його жінка має донку, ІНФОРМАЦІЯ_3 , вихованням та утриманням якої полягає на відповідача. Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів № 888/1505 від 27.04.2020 року, відповідач доходів немає. Згідно довідки Білгород-Дністровського міськрайонного центру зайнятості № 102 від 24.04.2020 року, ОСОБА_7 є безробітна з 13.01.2020 року. Також, ОСОБА_7 , має пенсійне посвідчення по інвалідності 2 групи у зв`язку з тяжким захворюванням, а саме раком правого легкого периферійної форми ст. ІА, ІІ кл.гр. Т1аNOMo, якій 20.11.2013 року була проведена операція, відтоді та по теперішній час ОСОБА_7 має проходити контрольні обстеження та поточне лікування, що потребує значні матеріальні ресурси. На теперішній час жоден із членів сім`ї не працює та не має інших видів заробітку.
02.06.2020 року до суду надійшла заява представника позивача про залишення позову в частині вимог до ПрАТ «УАСК «АСКА» без розгляду, з тих підстав, що станом на 01.06.2020 року відповідач ПрАТ «УАСК «АСКА» здійснило повний розрахунок з позивачем ОСОБА_1 , сплативши йому суму страхового відшкодування в розмірі 94 928,20 грн. Щодо іншої позовної вимоги представник позивача просив продовжити розгляд справи.
05.08.2020 року на адресу суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, згідно яких ОСОБА_1 просить суд задовольнити позовні вимоги в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 суми матеріального збитку, яка є різницею між страховим відшкодуванням та фактичною вартістю ремонту без урахування коефіцієнту фізичного зносу КТЗ.
Ухвалою Орджоінікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 01.12.2020 року, позовні вимоги ОСОБА_1 до ПрАТ «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» про відшкодування матеріальної шкоди залишені без розгляду на підставі п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України. В іншій частині продовжено судовий розгляд.
В судове засідання сторони не з`явились.
30.11.2020 року від представника позивача адвоката надійшло клопотання, в якому він просив позов задовольнити та розглянути справу без його участі.
Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим місцем проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Підстав для відкладення розгляду справи, визначених ст. 223 ЦПК України не вбачається. Відзив відповідачем поданий. Відтак, суд ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача, на підставі наявних доказів без фіксування судового засідання технічними засобами на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.
У відповідності до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Згідно із статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів.
Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Судом встановлено, що 08.12.2018 року близько 03:30 годині на автодорозі М-05 289 км «Київ-Одеса» відбулася ДТП по напрямку руху з міста Києва до міста Одеса, за участю автомобіля марки IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , кузов НОМЕР_2 , за кермом якого був ОСОБА_1 та автомобіля Mersedes Benz Atego 1223, реєстраційний номер НОМЕР_3 , (власником якого є ОСОБА_3 ( АДРЕСА_1 ) за кермом якого був ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Транспортний засіб марки IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , належить на праві власності ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 . Однак, позивач ОСОБА_1 відповідно до Довіреності від 29.07.2016 року, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Біликом В.В. зареєстрованої в реєстрі за № 1215 на законних підставах володіє вказаним транспортним засобом.
Постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року по справі № 495/1616/19 провадження 3/495/336/2019, провадження по справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_2 за ст. 124 КУпАП, скоєного згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії ОБ № 075714 від 22.02.2019 року закрито у зв`язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності.
Постанова суду не оскаржувалась та набрала законної сили.

Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

Преюдиційні факти - це факти, встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини.

Преюдиційні обставини є обов`язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень.

При цьому, судом відзначається, що відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на викладене та відповідно до положення частини четвертої ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка не оскаржувалась та набрала законної сили.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25.07.2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28.10.1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Отже, з огляду на викладене, суд констатує, що обставини встановлені постановою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 28.02.2019 року, яка набрала законної сили, про те, що 08.12.2018 року близько 04:00 год. на 289 км автодорозі «Київ-Одеса» мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю за участю відповідача ОСОБА_2 та позивача ОСОБА_1 , яка трапилась з вини водія ОСОБА_2 , - є обов`язковими для суду, що розглядає дану цивільну справу про правові наслідки дій ОСОБА_2 .

Таким чином вина відповідача ОСОБА_2 у скоєній дорожньо-транспортній пригоді є доведеною.

Крім того, судом встановлено, що власником транспортного засобу марки Mersedes Benz Atego 1223, реєстраційний номер НОМЕР_3 , є ОСОБА_3 , цивільна правова відповідальність якого застрахована у ПрАТ «УАСК «АСКА» згідно Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АМ-6007463.

10.12.2018 року, ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УАС «АСКА» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яке було зареєстровано за № 731/18, № звернення в КЦ: 366, від 10.12.2018 року.

Також, 10.12.2018 року ОСОБА_1 звернувся до ПрАТ «УАС «АСКА» із Заявою про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована за № 732/18 від 10.12.2018 року.

20.08.2019 року на адресу ПрАТ «УАС «АСКА» було направлено адвокатський запит з проханням надати інформацію стосовно розміру страхового відшкодування, та підстав невиплати такого відшкодування станом на 06.08.2019 року.

27.08.2019 року ПрАТ «УАСК «АСКА» на адресу представника надано відповідь, у якій не зазначило про суму відшкодування, та підстав не виплати такої суми, а лише зазначило, що страхова справа знаходиться на стадії прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування.

20.01.2020 року на адресу ПрАТ «УАСК «АСКА» було повторно направлено адвокатський запит з проханням щодо надання копію страхового договору укладеного з ОСОБА_3 , та зазначення суми страхового відшкодування.

23.01.2020 року ПрАТ «УАС «АСКА» надало відповідь, у якій зазначило, що сума страхового відшкодування яка підлягає компенсації ОСОБА_1 становить 94 928,20 грн., та надано додатково Поліс обов`язкового страхування № 6007463, укладений з ОСОБА_3 .

Станом на 05.02.2020 року, ОСОБА_1 страхового відшкодування не отримав. Винуватець ДТП та страхова компанія жодної виплати ОСОБА_1 задля відшкодування матеріальної шкоди не здійснили, що змусило позивача звернутися до суду.

Разом з тим, судом також встановлено та не заперечується представником позивача, що станом на 01.06.2020 року, відповідач ПрАТ «УАСК «АСКА» здійснило повний розрахунок з позивачем ОСОБА_1 сплативши йому суму страхового відшкодування в розмірі 94 928,20 грн.

При цьому, відповідно до Звіту № 18/12-126 від 09.01.2019 року, виконаного суб`єктом оціночної діяльності СПД фізичною особою ОСОБА_5 , було визначено вартість відновлювального ремонту автомобіля IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , станом на 18.12.2018 року яка складає: 385 591,06 грн. Вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля IVECO ML 75 Е, номерний знак НОМЕР_1 , відповідно до зазначеного звіту визначено такою, що дорівнює ринковій вартості колісного транспортного засобу на момент пошкодження станом на 18.12.2018 року та складає: 193 505,51 грн.

Вказаний Звіт складений у відповідності з вимогами закону, сумнівів у своїй достовірності не викликає, клопотання про призначення автотоварознавчої експертизи відповідачем не заявлялось, а тому судом даний Звіт визнаний належним доказом у справі.

Позивач, посилаючись на вищевказаний звіт, стверджує, що страхової виплати (страхового відшкодування) в розмірі 94 928,20 грн. недостатньо для повного відшкодування завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди, завданої його (позивача) транспортному засобу яка становить 385 591,06 грн. та яка (недостатність), виходячи з розрахунку позивача, становить 290 662,86 грн., яка має бути відшкодована відповідачем.

Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому матеріальної шкоди.

Відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдавала шкоди.

Цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Підставою звільнення особи від відповідальності в деліктних правовідносинах є відсутність будь-якої складової цивільного правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

У відповідності до положення ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, та вважає, що останні не заслуговують на увагу, оскільки докази на спростування позовних вимог не надані, тому такі заперечення не можуть бути прийняті судом та покладені в основу рішення як такі, що спростовуються доказами, наданими позивачем по справі.

Згідно правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-691цс15, правильним є стягнення з винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки у цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати).

Таким чином, аналізуючи зібрані докази в їх сукупності суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача слід стягнути матеріальну шкоду в розмірі 290 662,86 грн., різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою.

Крім того, аргументи відповідача, щодо відсутності у справі судово авто технічної експертизи, суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Однак, відповідачем в обґрунтування своїх аргументів не заявлялось клопотання про призначення експертизи, та (або) не надано суду жодного доказу стосовно іншої вартості відновлюваного ремонту пошкодженого автомобіля, а тому суд приймає до уваги розмір збитків, підтверджений належними доказами з боку позивача.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Задовольняючи позовні вимоги, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі пропорційній розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 16, 22, 1166, 1167, 1187, 1194 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 12, 13,76, 77, 79, 81, 263, 354, 355 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної шкоди - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 290 662 грн. 86 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 2 906,62 грн.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене у апеляційному порядку до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Орджонікідзевсьий районний суд м. Запоріжжя.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (ч. 1 ст. 354, ст. 355 ЦПК України).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду (ч.ч. 1, 2 ст. 273 ЦПК України).

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення (п. 1 ч. 2 ст. 354 ЦПК України).

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин (ч. 3 ст. 354 ЦПК України).

Повне судове рішення складено 01.12.2020 року.

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 .

Представник позивача: адвокат Воронюк Максим Олександрович, свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серії ОД № 003136 від 17.01.2018 року, адреса листування: 65039, м. Одеса, вул. Фонтанська дорога, буд. 4-а, оф. «Грищенко та партнери».

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, РНОКПП НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_3 .

Суддя В.О. Макаров