БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 497/1427/2020
Провадження № 2/497/721/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року м. Болград

Болградський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді Кодінцевої С.В.,

секретаря судового засідання Ковтун О.І.,

без участі сторін,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Болград цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про скасування запису в реєстрі і припинення права спільної часткової власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, звернувся до суду та просить постановити рішення, яким:

- припинити право спільної часткової власності за ним, ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 875/1000 частки житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та дворовими спорудами;

- скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про його, позивача ОСОБА_1 право власності на 857/1000 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Свої вимоги мотивує тим, що він ОСОБА_1 є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . При зверненні до суду з позовною заявою про визнання права власності на житловий будинок і будівлю магазину з окремими адресами, 25.03.2019 року судом було винесено рішення, яким визнано за позивачем право власності на житловий будинок і на будівлю магазину за окремими адресами, однак позивача не зміг виконати рішення суду, оскільки державні реєстратори вказують на те, що резолютивна частина рішення суду викладена з таким змістом, що не дає змоги зареєструвати за ним право власності.

З цих причин позивач був змушений знову звернутися до суду з позовною заявою, та відповідно до чого рішенням Болградського районного суду від 22.06.2020 року, за ОСОБА_1 було визнано право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , однак оскільки позивачем не було заявлено вимогу про припинення спільної часткової власності, реєстратором було роз`яснено позивачу про неможливість внесення до Державного реєстру відомостей про право власності позивача.

Зазначене стало приводом до суду.

Ухвалою від 22.10.2020 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 23.11.2020 року о 10:00 годині.

23.11.2020 року ухвалою суду закрито підготовчий розгляд та призначено справу до судового розгляду на 28.12.2020 року о 15:00 годині.

У судове засідання призначене на 28.12.2020 року:

Позивач не прибув, про час та місце проведення судового розгляду повідомлявся згідно вимог чинного законодавства, на адресу суду подав заяву про розгляд справи без його участі (а.с.29).

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце проведення судового розгляду, у судове засідання не прибув, на адресу суду подав заяву про визнання позовних вимог та про розгляд справи без його участі (а.с.22).

Оцінивши усі докази зібрані в справі у їх сукупності, виходячи з обставин, встановлених під час судового розгляду справи, враховуючи норми діючого законодавства, яким врегульовані встановлені судом правовідносини, заяви позивачки, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог за наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно серії ССМ №269217 від 19.01.2009 року, позивач є власником 143/1000 частин домоволодіння, яке розташовано за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.11);

Згідно свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 01.07.1997 року за №11, виданим виконавчим комітетом Болградської міської ради Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за №49, а саме ОСОБА_1 належить право власності на 82/100 часток житлового будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.14).

За договором дарування частки житлового будинку від 16.02.2001 року зареєстрованого в реєстрі за № 1634, посвідченим державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Одеської області, ОСОБА_2 подарувала, а ОСОБА_1 прийняв 3/100 частини жилого глиняно-цегляного домоволодіння, жилою площею 14.3 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . В цілому домоволодіння складається з: жилого будинку літ. «А», вбиралень літ. «Г, Д.», гаражу літ. «З», жилого будинку літ. «И», курника літ. «К», побутових споруд №1-8 (а.с.13).

На підставі рішення Болградського районного суду Одеської області від 29.11.2002 року по справі №2-1510/2002 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 , Бессарабської товарної біржі про визнання договору купівлі-продажу частини домоволодіння дійсним та визнання права власності, було прийнято рішення про задоволення позовних вимог. Договір купівлі-продажу 7/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 укладений між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 від 06.08.2002 року, який оформлений на Бессарабській товарній біржі визнано дійсним. Визнано за ОСОБА_1 право власності на 7/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.9-11).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 25.03.2019 року (справа № 497/1995/18, провадження № 2/497/133/19) уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 про виділ в натурі майна та визнання права власності задоволено.

«Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси і зобов`язано здійснити реєстрацію під окремим реєстровим номером ОСОБА_1 нежитлове приміщення продовольчого магазину, загальною площею 44.4 кв.м., основною площею 28.8 кв.м., з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №9 28.8 кв.м., літ. №10 4.0 кв.м., №11 5.1 кв.м., №12 - 6.5 кв.м., розташованого за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано за ОСОБА_1 … право власності на нежитлове приміщення продовольчого магазину, загальною площею 44.4 кв.м., основною площею 28.8 кв.м., з житлового будинку під літ. «А» приміщення за №9 28.8 кв.м., літ. №10 4.0 кв.м., №11 5.1 кв.м., №12 - 6.5 кв.м., розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Виділено в окремий об`єкт нерухомого майна з присвоєнням окремої поштової адреси і зобов`язано здійснено реєстрацію під окремим реєстровим номером ОСОБА_1 житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами: літ. «І» загальною площею 232.3 кв.м., житловою 77.2 кв.м., приміщення: №1 - 19.3 кв.м., №2 10.0 кв.м., №3 23.2 кв.м., №4 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., №7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 16.2 кв.м., №11 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 16.3 кв.м., №14 1.9 кв.м., №15 - 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ 37.1 кв.м., літ. «К» - сарай; літ. «Д» - вбиральня; дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10 дворові споруди.

Визнано за ОСОБА_1 … право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами: літ. «І» загальною площею 232.3 кв.м., житловою 77.2 кв.м., приміщення: №1 - 19.3 кв.м., №2 10.0 кв.м., №3 23.2 кв.м., №4 1.9 кв.м., №5 - 3.3 кв.м., №6 - 2.1 кв.м., №7 - 12.9 кв.м., №8 - 14.2 кв.м., №9 - 13.3 кв.м., №10 16.2 кв.м., №11 13.9 кв.м., №12 - 16.6 кв.м., №13 16.3 кв.м., №14 1.9 кв.м., №15 - 11.1 кв.м., приміщення підвалу №І - 19.0 кв.м., №ІІ 37.1 кв.м., літ. «К» - сарай; літ. «Д» - вбиральня; дворові споруди №2, 7, 8, 9, 10 дворові споруди».

Ухвалою суду від 22.06.2020 року заяву ОСОБА_1 про виправлення описки задоволено та виправлено описку в резолютивній частині рішенні Болградського районного суду Одеської області від 25.03.2019 року, справа № 497/1995/18 за позовом ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_4 про виділ в натурі майна та визнання права власності.

Викладено третій та п`ятий абзац резолютивної частини рішення в наступній редакції:

"Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 20.09.2004 року право власності на нежитлову будівлю під літ. «А-1н,а» загальною площею 44,4 кв.м., розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , паспорт серії НОМЕР_2 , виданий Болградським РВ УМВС України в Одеській області від 20.09.2004 року право власності на житловий будинок літ. "А-2ж,а-а2", за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями: літ. "Б" - сарай, літ. "В"- вбиральня і дворовими спорудами №1,2,3,4. (а.с. 5).

Рішенням Болградського районного суду Одеської області від 01.07.2020 року уточнені позовні вимоги ОСОБА_4 до Болградської міської ради Одеської області, ОСОБА_1 про припинення права спільної власності та виділення частки в натурі задоволено та припинено право спільної часткової власності ОСОБА_4 на виділене в натурі майно у вигляді 143/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами. Крім того скасовано свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 19 січня 2009 року, видане на ім`я ОСОБА_4 , згідно якого вона, позивач є власником 143/1000 часток спільного будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.6).

Згідно рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно №55488734 від 03.12.2020 р., позивачу відмовлено у державній реєстрації права власності на житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 , - у зв`язку з тим, що заявлені для реєстрації права на нерухоме майно суперечать вже зареєстрованим правам на це нерухоме майно (а.с.28);

Статтею 355 ЦК України передбачено, що майно, яке є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст. 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності.

Статтею 364 ЦК України передбачено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Частиною 2 ст. 367 ЦК України визначено, що у разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється.

Згідно п.п.1.2, 2.1, 2.4 Інструкції щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 №55 поділ об`єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об`єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об`єкту поштової адреси.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції чинній на час прийняття рішення) державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а ст.16 ЦК України передбачено один із способів такого захисту - визнання права.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.п.6, 7, 12 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» №7 від 04.10.1991 року (з подальшими змінами і доповненнями), при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що виходячи зі змісту ст.115 ЦК це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим стосовно до ст.119 ЦК України ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась.

Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної та творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом.

Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Враховуючи, що питання про виділення частки в натурі та визнання права власності було вирішено судом, і рішення виконано, однак не вирішеним залишилось питання щодо припинення право спільної часткової власності ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 875/1000 частин житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 з господарськими будівлями і дворовими спорудами; та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про його право власності ОСОБА_1 на 857/1000 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Згідно ст.82 ч.1 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників.

Суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показаннями свідків, оглянути речові докази.

Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення(стаття 229 ЦПК України).

Суд розглядає справу дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України.

При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачаем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності.

За результатом судового розгляду судом встановлено, що по справі мають місце обставини, передбачені ст.392 ЦК України, оскільки позивач будучи власником 857/1000 часток домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , не може безперешкодно користуватися та розпоряджатися своїм майном.

За таких обставин суд дійшов до висновку про те, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст.ст.16, 317-319, 321, 328, 392 ЦК України, ст.ст.2, 4, 10, 12, 13, 76-83, 89, 95,133, 141, 200, 247 ч.2, 258, 259, 263-265, 268, 272, 273, 354, 355 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Болградської міської ради Одеської області про скасування запису в реєстрі і припинення права спільної часткової власності - задовольнити.

Припинити право спільної часткової власності за ОСОБА_1 на виділене в натурі майно у вигляді 875/1000 часток житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 , з господарськими будівлями та дворовими спорудами.

Скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про право власності ОСОБА_1 на 857/1000 часток домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

До дня початку функціонування єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні скарги подаються учасниками справи через Болградський районний суд Одеської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Суддя С.В.Кодінцева