Справа № 336/7152/19
Пр. № 2/336/747/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

за участю секретаря судового засідання Морозовій В.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача адвоката Мусієнка Є.Є.,

представника відповідача адвоката Грамчук М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за позовом ОСОБА_1 до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» про визнання договору реструктуризації недійсним,

В С Т А Н О В И В :

7 листопада 2019 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз», вимоги по якому змінила до початку судового розгляду, про визнання дій уповноважених осіб акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи Запоріжгаз» щодо нарахування вартості необлікованого об`єму природного газу незаконними та визнання недійсним договору реструктуризації.

В позові зі зміненим предметом (а. с. 99-103) позивач зазначила, що з 28 серпня 2014 року є учасником права спільної часткової власності на будинок АДРЕСА_1 , де 22 серпня 2019 року у її відсутність відбулася перевірка дотримання законодавства про газоспоживання співробітниками відповідача. За наслідками відвідування її житла співробітниками «Запоріжгазу» був складений акт про порушення, демонтовано прилад обліку газу без повідомлення власника рахунку та власника земельної ділянки, без встановлення іншого лічильника або перехідного патрубку, як передбачено «Положенням про проведення експертизи лічильників газу, установлених у споживачів і призначених для обліку природного газу у побуті». Означені дії представників відповідача незаконно позбавили позивача, яка є людиною похилого віку, можливості споживати природний газ та блага, що пов`язані з використанням газу. Про дату, час та місце проведення експертизи її не повідомили. Так як вона не була присутня при складанні акту про порушення, вона звернулась до відповідача з метою відновлення постачання газу, і 7 жовтня 2019 року на пропозицію уповноважених осіб відповідача підписала заяву-приєднання до договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого НКРЕ. Таким чином, лише з 8 жовтня 2019 року вона перебуває у договірних відносинах з відповідачем. У відповідності до ч. 1 Розділу У Кодексу газорозподільних систем за зверненням власника об`єкта чи земельної ділянки (замовника) про приєднання його до об`єкта газорозподільної мережі, оператор газорозподільної мережі зобов`язаний забезпечити приєднання об`єкта до ГРМ, що на законних підставах перебуває у його власності. Позивач вчинила всі необхідні дії для такого приєднання: купила новий прилад обліку газу, сплатила вартість проведення експертизи, проте отримала відмову у підключенні через наявність нарахованих штрафних санкцій, що містяться в акті-розрахунку, складеному на підставі акту про порушення. Що стосується експертизи, вона була безпідставно проведена співробітниками «Запоріжгаз», що свідчить на користь їхньої заінтересованості в наслідках цього дослідження. Проте, навіть за вказаних обставин, висновок експертизи містить окрему думку одного з членів комісії, що означає відсутність одностайного умовиводу у членів комісії щодо наявності фактів втручання в роботу лічильника.

Так як вона не має жодного відношення до попереднього власника особового рахунку, тоді як її відносини з оператором ГРМ розпочалися лише 8 жовтня 2019 року, вважає незаконним покладення на неї тягарю сплати донарахованого об`єму природного газу. Проте наведені нею обставини не переконали співробітників відповідача, тому з метою відновлення газопостачання, опинившись в тяжких життєвих умовах під натиском природніх умов та різкого похолодання, яке сталося в листопаді 2019 року і призвело до розмерзання усіх її водопроводів та радіаторів, вона була вимушена укласти договір реструктуризації заборгованості необлікованого обсягу природного газу на невигідних для неї умовах. Вкрай невигідні умови полягали в тому, що сума заборгованості є значною для її бюджету, чий дохід становить лише пенсія, а вона страждає низкою хронічних захворювань, а також в усвідомленні того, що вона як споживач не причетна до цієї суми донарахувань, які зумовлені відносинами оператора ГРМ та попереднього споживача.

Позивач зазначає, що реструктуризація заборгованості можлива лише у відносинах кредитора з боржником, між тим вона не є боржником по відношенню до нарахованих 16617 грн. 78 коп. вартості необлікованого об`єму газу, тому просить визнати укладений між сторонами 15 листопада 2019 року договір реструктуризації заборгованості недійсним як такий, що укладений під впливом тяжких обставин і на вкрай невигідних умовах, а також застосувати наслідки недійсності правочину у виді реституції та стягнення з відповідача на її користь безпідставно сплачених йому грошових коштів за договором, які на час розгляду справи вона сплатила у повному обсязі.

Ухвалою судді від 16.12.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи.

Заходи забезпечення позову, доказів судом не застосовувались.

В судовому засіданні позивач та її представник підтримали вимоги позову, просять про його задоволення.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечує з посиланням на такі обставини.

Відповідно до положень Кодексу газорозподільних систем оператор газорозподільних мереж має право безперешкодного доступу до земельних ділянок та інших об`єктів всіх форм власності, на яких розташована газорозподільна система для виконання службових обов`язків, передбачених законодавством.

Реалізуючи означене право, 22 серпня 2019 року під час обстеження вузла обліку домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 , співробітники відповідача виявили споживання газу позивачем без укладення договору розподілу природного газу з оператором газорозподільних мереж співробітники «Запоріжгаз». В зазначений день було виявлено наявність витоку газу, невідповідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавчо-технічній документації, несанкціонований відбір природного газу та втручання в засіб вимірювальної техніки, про що був складений акт, підписаний представником споживача. Наявність означених порушень є підставою для припинення газопостачання та направлення приладу обліку газу на експертизу. Експертиза лічильника газу була проведена 28 серпня 2019 року, про що складений акт експертизи № 0763, відповідно до якого наявне несанкціоноване втручання в роботу приладу обліку, на що вказують відмінність від встановленого зразка розмірів та шрифтів літер, цифр та елементів відбитків тавра державного повірника на повірочній пломбі. За висновком комісії, лічильник є непридатним до подальшої експлуатації та підлягає заміні. Окрім експертизи, було проведено повірку лічильника та зроблено висновок про невідповідність метрологічних показників та непридатність приладу обліку, про що складений протокол від 28.08.2019 року № 0763. При задоволенні комісією з розгляду актів про порушення вказаних актів складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. 16 вересня 2019 року на адресу позивача було направлено акт про порушення та запрошення на засідання комісії. Під час розгляду комісією акту про порушення, на засідання якої позивач не з`явилась, було прийняте рішення про правомірність висновків, що містяться в акті про порушення, та про здійснення перерахунку необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Акт про порушення та акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму (обсягу) природного газу і його вартості складені у відповідності до вимог закону. Акт про порушення був розглянутий на засіданні уповноваженої на розгляд таких актів комісії, яка дійшла висновку про наявність підстав для складання цього акту, передумовою для чого є передбачене Кодексом газорозподільних систем порушення правил споживання газу. Усунення позивачем зазначених в акті про порушення недоліків потягло за собою відновлення газопостачання, яке сталося 19 листопада 2019 року.

Що стосується вимог про визнання недійсним договору реструктуризації, позивач не довела наявності таких передумов, як: тяжкі для неї обставини та вкрай невигідні умови, лише сукупність яких може стати підставою для визнання цього правочину недійсним. Навпаки, укладаючи договір, позивач, яка не проживає за вказаною адресою, а належна їй нерухомість використовується як житло іншими особами, виходила з міркувань доцільності вчинення цього правочину у відсутність тяжких обставин, якими зазначає настання опалювального сезону та неможливість мати доступ до благ, що надає споживання природного газу. У відсутність тяжких обставин, якими за змістом судової практики мають визнаватися виключні обставини, такі, як: тяжка хвороба позивача або членів її сім`ї, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства, для усунення яких необхідно укласти такий правочин і які б тиснули над позивачем, а також за недоведеності вкрай невигідних умов, підстав для задоволення позову немає.

Вислухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з таких міркувань.

ОСОБА_1 є учасником права спільної часткової власності на нерухомість за вказаною адресою: АДРЕСА_1 , якій належить право на 73/120 її частини. З 8 жовтня 2019 року споживає газ на підставі заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам (а. с. 11).

Як випливає із змісту акту про порушення № від 22.08.2019 року, складанням якого увінчалось відвідування співробітниками акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» належної позивачеві садиби, на земельній ділянці під будинком АДРЕСА_1 виявлено порушення законодавства про газорозподільні системи, що виявилось в несанкціонованому втручанні в роботу засобу вимірювальної техніки (1); позаштатному режимі роботи засобу вимірювальної техніки (2) (а. с. 64-65).

В цей же день представниками акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз» Азамат Н.Ю., ОСОБА_2 , на підставі акту про припинення розподілу природного газу без номеру здійснено відключення газопостачання до будинку АДРЕСА_1 (а. с. 67). Підставою для вчинення цих дій, як випливає із змісту цього акту, стали несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ (1); наявність витоків газу (2); недовідність системи газопостачання житлового будинку проектній та виконавче-технічній документації (3).

Кодекс газорозподільних систем внормовує взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення надійної і безпечної експлуатації газорозподільних систем та гарантованого рівня розподілу (переміщення) природного газу до/від суміжних суб`єктів ринку природного газу відповідної якості.

Право оператора газорозподільних мереж припиняти газопостачання у випадках, встановлених законодавством, передбачено Кодексом газорозподільних систем та «Правилами безпеки систем газопостачання», затвердженими наказом Міністерства енергетики та вугільної промисловості України № 285 від 15.05.2015 року. Главою 7 розділу УІ Кодексу ГРС регламентовано порядок обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам.

Зокрема, пунктом 1 глави 7 розділу УІ Кодексу ГРС встановлено вичерпний перелік таких підстав.

До них відноситься, зокрема: несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ (6).

Як зазначено судом, однією з причин припинення газопостачання до будинку позивача і став саме несанкціонований відбір природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ.

Оскільки вказані передумови передбачені законом як підстава для обмеження та припинення розподілу природного газу споживачам, що встановлена пунктом 1 глави 7 розділу УІ Кодексу ГРС, суд знаходить дії представників відповідача такими, що ґрунтуються на законі.

Порядок проведення експертизи лічильника газу врегульований главою 10 Розділу Х Кодексу ГРС.

Відповідно до п. 2 глави 10 Розділу Х Кодексу ГРС після зняття ЗВТ та/або його пломби, пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломбу, чи гвинта, на якому закріплений пломбувальний матеріал, у присутності сторін пломба або ЗВТ пакується в пакет з поліетилену чи з іншого цупкого матеріалу (або в транспортну тару, що передбачена заводом-виробником та зазначена в паспорті на ЗВТ), який опломбовується пломбою оператора ГРМ з унікальним номером та, за бажання, пломбою споживача. При цьому представник оператора ГРМ складає протокол щодо направлення ЗВТ та/або його пломби на експертизу(по одному екземпляру для кожної сторони), де чітко зазначає: поштову адресу місця проведення експертизи (1); дату та орієнтовний час проведення експертизи (2); контактний телефон особи оператора ГРМ ( для уточнення інформації щодо проведення експертизи (3); сторону, відповідальну за доставку ЗВТ або пломби на експертизу (4); дату останньої повірки ЗВТ.

З наданого суду протоколу направлення засобу вимірювальної техніки на експертизу № 000117 від 22.08.2019 року випливає, що всі вище перелічені вимоги представником відповідача виконані. Протокол містить підпис особи, в присутності якої складався протокол про те, що вона ознайомлена з датою та місцем проведення експертизи (а. с. 66).

Акт експертизи складений в день, про який повідомлений представник несанкціонованого позивача, а саме: 28 серпня 2019 року. Висновок експертизи містить умовивід про те, що відбиток тавра про повірку на пломбі не відповідає встановленому зразку, прилад обліку є непридатним для експлуатації, підлягає заміні (а. с. 68).

Наведені обставини свідчать про дотримання представником відповідача процедури здійснення експертизи приладу обліку, а доводи позову щодо порушень з боку представників «Запоріжгаз» про незаконність вчинення цих дій у відсутність володільця особового рахунку знаходить неспроможними, оскільки, як зазначено судом, позивач, яка до 7 жовтня 2019 року мала статус несанкціонованого споживача, на час складання протоколу не мала особового рахунку, між тим фактично споживала природний газ, тому за вказаних обставин, особа, яка надала доступ до садиби і не заперечувала проти залучення її до процедури здійснення перевірки і складання документів внаслідок цієї перевірки, і є представником несанкціонованого споживача.

Наявність особистої думки члена комісії в акті експертизи, на яку як на вираз неузгодженості висновків комісії вказує представник позивача, лише підкреслює колегіальний висновок комісії про непридатність лічильника до подальшої експлуатації.

Зазначаючи, що дії оператора газорозподільної мережі з донарахування вартості необлікованого природного газу є незаконними, позивач пов`язує цю незаконність з тим, що представники відповідача були не вправі складати акт про порушення, демонтувати лічильник, а також вкладати акт про нарахування необлікованого об`єму газу щодо неї, яка стала власником особового рахунку зі споживання природного газу за вказаною адресою пізніше, ніж були застосовані вказані обмеження, а саме: з 8 жовтня 2019 року. І оскільки вказані порушення були допущені попереднім власником рахунку, у представників оператора ГРМ не було підстав нараховувати їй вартість необлікованого газу.

Суд не може погодитися з цими твердженнями, виходячи з такого.

Відповідно до наведених в статті 4 Кодексу термінів власник юридична або фізична особа, або фізична особа-підприємець, яка на законних підставах володіє та користується об`єктом, зокрема газовими мережами або об`єктом газорозподільної системи.

Як зазначено, позивач є учасником права спільної часткової власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 , чиє право зареєстроване 28 березня 2014 року, яка уклала договір з відповідачем про приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам 7 жовтня 2019 року, а до того як власник нерухомості споживала природний газ без укладення договору розподілу природного газу з оператором газорозподільної системи, тобто в розумінні положень Кодексу ГРС мала статус несанкціонованого позивача.

Інших порушень в діях представників оператора газорозподільної системи позивач не зазначає, тому суд, дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства, не знаходить підстав для оцінки ґрунтовності складання акту про порушення з інших підстав.

Як спосіб захисту порушеного права позивач обрала вимогу про визнання договору про реструктуризацію заборгованості від 15.11.2019 року недійсним як такого, що вчинений під впливом тяжкої обставини.

За наведеним в статті 626 ЦК України визначенням договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Статтею 627 ЦК України проголошений принцип свободи договору, за яким сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а зміст договору становлять визначені на розсуд сторін та погоджені ними умови, як випливає із змісту ст. 628 ЦК України.

Узагальнюючи зміст наведених статей цивільного законодавства в їх взаємозв`язку, можна зробити висновок, що лише обопільна домовленість двох або кількох осіб, що ґрунтується на свободі волевиявлення щодо всіх істотних умов та їх прийнятності для всіх учасників договору, є передумовами для укладення договору, що прямо випливає з етимології поняття «договір».

Таким чином за загальним правилом цивільного закону договір це результат домовленості сторін, жодна з яких не може понудити іншу до прийняття умов, що суперечить її позиції.

Саме з урахуванням особливостей договорів як виду правовідносин статтею 204 ЦК України встановлено презумпцію правомірності правочину (договір є правомірним, якщо його недійсність не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним).

Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, врегульовані статтею 203 ЦК України.

Згідно із ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Правові наслідки правочину, який вчинено під впливом тяжкої обставини, встановлені статтею 233 ЦК України, відповідно до якої правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину.

Виходячи з наведеного положення цивільного законодавства, для кваліфікації договору як такого, що укладений під впливом тяжкої обставини, необхідно констатувати сукупність двох передумов: тяжкої для сторони обставини і вкрай невигідних умов для укладення договору.

Під тяжкими обставинами позивач і її представник розуміють відсутність природного газу в житлі позивача та неможливість отримання пов`язаних з газопостачанням послуг та благ (неможливість приготування їжі, відсутність опалення).

Вкрай невигідними умовами вони зазначають вимушену виплату заборгованості вартості необлікованого газу, до утворення якої непричетна позивач, та високий розмір цієї заборгованості, який є значним для позивача пенсіонера за віком, чиї доходи становить виключно невелика пенсія та яка страждає низкою хронічних захворювань.

Оцінюючи ці твердження, суд погоджується з доводами представника відповідача про те, що обставини, на які посилається позивач, не можна кваліфікувати як тяжкі в розумінні ст. 233 ЦК України, оскільки із змісту цієї статті витікає, що обставини є тяжкими, якщо вони не залишають особі іншого вибору, окрім як укласти договір на вкрай невигідних для неї умовах.

До таких обставин за роз`ясненнями п. 23 Постанови Пленуму Векрховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» відносяться тяжка хвороба особи, членів її сім`ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин.

Як свідчить роз`яснення цього пункту, правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася.

Обставини, зазначені позивачем, які за загальним правилом не можна кваліфікувати як тяжкі, до того ж в конкретному випадку не могли настільки вплинути на волю позивача, щоб спонукати її до укладення вкрай невигідного для неї договору, оскільки, як встановлено судом, позивач постійно проживає в іншому місці квартирі АДРЕСА_2 , тому, маючи вибір місця проживання, не повинна випробовувати фізичний дискомфорт, пов`язаний з відсутністю газопостачання в належній їй нерухомості.

Що стосується другого з доданків, лише сукупність яких може зумовити задоволення позову, - вкрай невигідних умов, - при оцінці цих тверджень суд виходить з того, що вкрай невигідні умови означають найвищий ступінь неприйнятності таких умов, на що вказує семантика прислівника «вкрай».

Між тим логіка поведінки позивача як боржника в правовідносинах, що виникли на підставі цього договору, за якої вона добровільно виконувала та повністю виконала умови цього договору протягом його дії, здійснюючи регулярні платежі, тоді як підключення сталося ще до початку виплати першого платежу (19 листопада 2019 року поновлено газопостачання, а в грудні 2019 року передбачено сплату першої частини реструктуризованої заборгованості), свідчить про цілковиту прийнятність для неї таких умов на тлі відсутності тяжких обставин, що могли б змусити її укласти цей договір.

Особа, яка оскаржує правочин, має довести, що за відсутності тяжкої обставини правочин не було б вчинено взагалі або вчинено не на таких умовах (п. 23 Постанови Пленуму Векрховного Суду України № 9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними»).

З урахуванням викладеного суд може констатувати, що позивач не довела не лише сукупності двох складових, що могли б бути підставою для визнання правочину недійсним, але й наявності жодної з них.

Таким чином, не вбачаючи в діях відповідача ознак порушення права позивача, на захист якого вона застосувала обране нею знаряддя захисту права, суд не вбачає підстав для вирішення позову на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 3, 15, 16, 203-205, 216, 233, 626, 630 ЦК України, ст. ст. 2, 4, 5, 12, 13, 77-81, 263-265, 352, 354 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_3 , до акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Запоріжгаз», ідентифікаційний код юридичної особи 03345716, м. Запоріжжя, вул. Заводська, 7, залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне рішення складено 28 грудня 2020 року.

Суддя О.В. Щаслива