Справа № 354/371/20
Провадження № 2/354/293/20
У Х В А Л А

28 грудня 2020 року м. Яремче

Яремчанський міський суд Івано-Франківської області в складі: головуючої судді Ваврійчук Т.Л., за участю секретаря судового засідання Андрійків А.Я., розглянувши заяву

ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Фріса Павла Львовича про визнання недійсними договору купівлі-продажу незавершеного будівництва та договору купівлі-продажу земельної ділянки,-

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Яремчанського міського суду Івано-Франківської області перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Фріса П.Л. про визнання недійсним договору купівлі-продажу об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_1 , укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 02 серпня 2019 року та посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л. за реєстром №364 та визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, кадастровий номер: :22:002:0947, площею 0,1450 га, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, розташованої в с. Поляниця Яремчанської міської ради, Івано-Франківської області, участок Стаїщі, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 та посвідченого приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Фріс П.Л. за реєстром № 367.

Ухвалою Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 23 жовтня 2020 року, яку залишено без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 14 грудня 2020 року, у вказаній справі вжито заходи забезпечення позову та заборонено:- органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам прав на нерухоме майно, державним реєстраторам органів місцевого самоврядування, у тому числі особам, які виконують функції державного реєстратора прав на нерухоме майно вчиняти будь-які реєстраційні дії (реєстрацію прав власності, скасування реєстрації права власності та інших речових прав, у тому числі реєстрацію правочинів щодо відчуження, передачі у володіння та користування третім особам будь-якого іншого обтяження та інше) щодо нерухомого майна-об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку № НОМЕР_1 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:110, який розташований за адресою с.Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили; -Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій, видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо нерухомого майна-об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_3 , відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна:110, який розташований за адресою с.Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі та належить на праві приватної власності ОСОБА_1 , зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 , до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Ухвалою суду від 04 грудня 2020 року відмовлено у задоволенні заяви відповідача ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову шляхом зобов`язання позивача ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 3700000 грн. у строк, що не перевищує 10 днів з дня постановлення ухвали про застосування зустрічного забезпечення, оскільки на момент розгляду даної заяви ухвала суду про забезпечення позову від 23 жовтня 2020 року не набрала законної сили.

16 грудня 2020 року відповідач ОСОБА_1 повторно звернувся до суду із заявою про зустрічне забезпечення позову. Свою заяву мотивує тим, що спірний об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку АДРЕСА_3 він придбав ще у 2011 році і на той час відсоток готовності його складав 75%, а вартість становила 74538 грн. За останні десять років добудова не здійснювалась, майно перебувало у вкрай занедбаному стані, фактично від нього залишились тільки руїни, не було ні вікон, ні дверей, а тому йому фактично довелося відбудовувати об`єкт заново. Зазначив, що на момент коли в липні 2020 року він дізнався про претензії позивача готовність даного будинку становила вже 100%, а загальна вартість майна після проведеної добудови та виконаних поліпшень складає 5998155 грн., що підтверджується долученою ним до матеріалів справи копією експертного Звіту про оцінку житлового будинку від 27 липня 2020 року, тобто у 80 разів більше вартості, вказаної у договорі купівлі-продажу. Таким чином, заборони накладені не на майно, яке, як вважає позивач незаконно вибуло з її власності, а фактично на іншу річ, тому що спірне майно, перебуваючи у його володінні кардинально видозмінилося, було перероблено, добудовано та вже не є незавершеним будівництвом невеликої вартості. На даний час у спірному будинку проживає він та члени його родини, наступає зимовий період, а тому будинок необхідно підключити до комунікацій та включити опалення задля його належного збереження, однак у відповідності до ст.39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» експлуатація закінчених будівництвом об`єктів, які не прийняті в експлуатацію забороняється. Вказав, що розгляд справи у суді ніяким чином не може бути причиною завдання матеріальної шкоди спірному майну, в той час як застосування вжитих судом заходів забезпечення позову, визначених в ухвалі від 23 жовтня 2020 року, обов`язково призведе до пошкодження майна, внаслідок чого він, як власник вже побудованої та оздобленої будівлі отримає значні збитки, оскільки в липні 2020 року будівництво було завершене та готувалися документи для його реєстрації. Зазначив, що на даний час у цьому приватному будинку мешкає він та члени його родини, а тому ухвала суду від 23 жовтня 2020 року фактично забороняє йому користуватися будівлею, що порушує його конституційні права. Вважає, що неможливість здати побудовану будівлю в експлуатацію та її підключення до комунікацій, зокрема до опалення стовідсотково завдасть матеріальної шкоди вказаному майну у розмірі не менш ніж на 1000000 грн. При цьому він та його сім`я не зможуть належно користуватися спірним будинком, в тому числі здавати вказане майно в оренду та отримувати в такий спосіб прибуток від готельного бізнесу, розмір якого враховуючи наявну кількість номерів під здачу становить близько 450000 грн. в місяць, а зважаючи на те, що тривалість судового розгляду даної справи буде тривати не менш аніж 6 місяців, його загальні втрати за цей період складуть 2700000 грн. Посилаючись на викладені обставини, відповідач просить вжите зустрічне забезпечення позову та зобов`язати позивача ОСОБА_2 внести на депозитний рахунок суду грошові кошти у розмірі 3700000 грн. у строк, що не перевищує 10 днів з дня постановлення ухвали про застосування зустрічного забезпечення.

Суд, розглянувши заяву та долучені документи, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 154 ЦПК України, суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Зустрічне забезпечення застосовується тільки у випадку забезпечення позову.

Суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Зустрічне забезпечення, як правило, здійснюється шляхом внесення на депозитний рахунок суду грошових коштів у розмірі, визначеному судом.

Якщо позивач з поважних причин не має можливості внести відповідну суму, зустрічне забезпечення також може бути здійснено шляхом: надання гарантії банку, поруки або іншого фінансового забезпечення на визначену судом суму та від погодженої судом особи, щодо фінансової спроможності якої суд не має сумнівів; вчинення інших визначених судом дій для усунення потенційних збитків та інших ризиків відповідача, пов`язаних із забезпеченням позову.

Розмір зустрічного забезпечення визначається судом з урахуванням обставин справи. Заходи зустрічного забезпечення позову мають бути співмірними із заходами забезпечення позову, застосованими судом, та розміром збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову.

Питання застосування зустрічного забезпечення вирішується судом в ухвалі про забезпечення позову або в ухвалі про зустрічне забезпечення позову. Якщо клопотання про зустрічне забезпечення подане після застосування судом заходів забезпечення позову, питання зустрічного забезпечення вирішується судом протягом десяти днів після подання такого клопотання. Копія ухвали про зустрічне забезпечення направляється учасникам справи не пізніше наступного дня після її постановлення.

Строк надання зустрічного забезпечення визначається судом та не може перевищувати десяти днів з дня постановлення ухвали про забезпечення позову або ухвали про зустрічне забезпечення, якщо інше не випливає зі змісту заходів зустрічного забезпечення.

Особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову із застосуванням зустрічного забезпечення, протягом визначеного судом строку має надати суду документи, що підтверджують надання зустрічного забезпечення.

Якщо особа, за заявою якої застосовані заходи забезпечення позову, не виконує вимоги суду щодо зустрічного забезпечення у визначений судом строк, суд скасовує ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення.

Таким чином, з точки зору ч.1 ст.154 ЦПК України метою зустрічного забезпечення є забезпечення відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову.

З аналізу наведених норм вбачається, що єдиним критерієм застосування судом зустрічного забезпечення позову є забезпечення можливості відшкодування збитків, яких може зазнати відповідач у зв`язку із забезпеченням позову. При цьому, можливість таких збитків має бути ретельно досліджена судом, визначено їх потенційний розмір, оцінено співмірність заходів забезпечення позову розміру таких можливих збитків та розміру зустрічного забезпечення.

Ухвалою суду від 25 вересня 2020 року, залишеною без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 24 листопада 2020 року, було вжито заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на земельну ділянку, кадастровий номер :22:002:3111, :22:002:3112 та об`єкт незавершеного будівництва житлового будинку, відсоток готовності якого складає 75%, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 110, що знаходиться за адресою: с. Поляниця Яремчанської міської ради Івано-Франківської області участок Стаїщі, які на даний час належать на праві приватної власності відповідачу ОСОБА_1 та заборони відповідачу особисто або за його дорученням іншим особам вчиняти будь-які дії по відчуженню та розпорядженню зазначеного об`єкта незавершеного будівництва житлового будинку, до розгляду справи по суті та набрання рішенням суду законної сили.

Оскільки після постановлення вказаної ухвали відповідачем вчинялися дії, спрямовані на завершення будівництва спірного житлового будинку та введення його в експлуатацію, з огляду на існування обґрунтованого припущення позивача, що внаслідок зазначених дій виконання рішення суду у разі задоволення позову буде значно утрудненим або взагалі неможливим, судом частково задоволено заяву позивача та 23 жовтня 2020 року постановлено ухвалу, якою заборонено Державній архітектурно-будівельній інспекції України в особі її структурних підрозділів вчиняти будь-які дії щодо реєстрації декларацій, видачі будь-яких документів дозвільного або погоджувального характеру щодо оспорюваного об`єкта незавершеного будівництва, а також заборонено органам державної реєстрації прав на нерухоме майно, державним реєстраторам вчиняти будь-які реєстраційні дії щодо об`єкта незавершеного будівництва до вирішення позову по суті та набрання судовим рішенням законної сили.

Зважаючи на те, що предметом спору у вказаній справі є недійсність договору відчуження саме об`єкту незавершеного будівництва, а тому застосування вказаних заходів забезпечення позову покликане забезпечити збереження спірного майна у його первинному правовому статусі на випадок можливого задоволення позову та сприяти виконанню рішення суду у майбутньому, оскільки у випадку введення відповідачем в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта виконання рішення суду буде значно ускладненим або взагалі унеможливлене, що в свою чергу дійсно може завдати відповідачу в подальшому значних матеріальних збитків у разі задоволення позову.

При цьому, обгрунтовуючи подану заяву про зустрічне забезпечення, відповідач покликається на неминуче пошкодження спірного майна та заподіяння йому матеріальних збитків у розмірі 1000000 грн. внаслідок неможливості підвести комунікації до будинку, що в свою чергу призведе до його руйнування, а також неможливість отримувати прибуток від здачі будинку в оренду, оціюючи ймовірні збитки у розмірі 2700000 грн.

Зазначені доводи відповідача суд вважає необґрунтованими та такими, що спростовуються інформацією, викладеною в Звіті про оцінку житлового будинку від 27 липня 2020 року, з якого вбачається, що будинок обладнаний водопостачанням із власної свердловини, підключено і підведено до будинку електропостачання, будинок облаштований опаленням від твердопаливного котла.

Також суд звертає увагу на те, що в обох заявах про зустрічне забезпечення позову відповідач стверджує той факт, що він із родиною проживають та користуються спірним будинком, що також ставить під сумнів його посилання на те, що вказаний будинок на даний час не підключений до відповідних комунікацій. Таким чином, на даний час відповідач та його родина жодним чином не позбавлені можливості проживати та користуватися спірним будинком, і вжиті судом заходи забезпечення позову цьому не перешкоджають, а наведений ОСОБА_1 розмір можливих збитків у сумі 1000000 грн. нічим не обґрунтований та не підтверджений.

Твердження відповідача про заподіяння йому ймовірних збитків у розмірі 3700000 грн. від неможливості здачі спірного майна в оренду є лише його припущеннями та не ґрунтуються на будь-яких належних доказах та розрахунках, оскільки матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що зазначене майно за своїм функціональним призначенням є готелем та призначене для поселення відвідувачів, інформація про кількість номерів та ліжко-місць для поселення відвідувачів відсутня.

Окрім цього, заявником у поданій ним заяві не зазначено та не подано суду доказів, які б підтверджували, що майновий стан позивача або її дії, можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідачу, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови йому у позові.

При цьому суд вважає, що заходи забезпечення позову, які суд застосував своїми ухвалами від 25 вересня 2020 року та від 23 жовтня 2020 року є співмірними заявленим позовним вимогам. Так, співмірність передбачає співвідношення судом негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду та майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Відтак, враховуючи предмет та підстави даного позову, відсутність доказів завдання відповідачу збитків внаслідок вжиття заходів забезпечення позову відносно спірного нерухомого майна, а також те, що заявником не надано належних та допустимих доказів на підтвердження викладених у заяві обставин, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення заяви відповідача про застосування заходів зустрічного забезпечення.

Крім цього, суд наголошує, що обраний вид забезпечення позову не призводить до невиправданого обмеження майнових прав відповідача, який не позбавлений можливості користуватися спірним майном, оскільки арештоване майно фактично зберігається у користуванні власника, а обмежується лише можливістю розпоряджатися ним та є найменш обтяжливим для обох сторін, виходячи із змісту позовних вимог та твердження позивача про те, що спірне майно вибуло з її володіння всупереч її волі, внаслідок шахрайських дій третіх осіб.

Вжиті заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, діють до набрання рішенням суду по даній справі законної сили та спрямовані виключно на забезпечення можливості виконання такого рішення у майбутньому, не порушуючи законних прав та інтересів відповідача.

Реалізація заходів зустрічного забезпечення є правом суду, а не його обов`язком, за виключенням випадків, передбачених частиною третьою статті 154 ЦПК України, в якій зазначено, що суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Такої ж позиції дотримується і Верховний Суд, у постанові від 19 квітня 2019 року в справі № 753/2380/18-цз, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом.

Відповідачем не надано доказів того, що позивач не має зареєстрованого місця знаходження на території України та доказів щодо майнового стану позивача. Викладене свідчить про відсутність обов`язку суду застосувати зустрічне забезпечення.

В даному випадку, суд не вбачає підстав вимагати від позивача забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення), оскільки обставини, за яких суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення у відповідності до положень ч. 3ст. 154 ЦПК України, відсутні.

А відтак, суд приходить до переконання, що заява відповідача про зустрічне забезпечення позову задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст.149-154,157,353 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про зустрічне забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , за участю третьої особи із самостійними вимогами ОСОБА_3 , третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача приватного нотаріуса Яремчанського міського нотаріального округу Фріса Павла Львовича про визнання недійсними договору купівлі-продажу незавершеного будівництва та договору купівлі-продажу земельної ділянки-відмовити.

Копію ухвали направити сторонам у справі.

Учасники справи мають право подати апеляційну скаргу на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Яремчанський міський суд Івано-Франківської області.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини ухвали або у разі розгляду справи(вирішення питання) без повідомлення(виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його(її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвалу суду якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Головуючий суддя: Т. Л. Ваврійчук