Номер провадження 2/243/181/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

« 22 » грудня 2020 року Слов`янський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Гончарової А.О.,

за участю: секретаря судового засідання Олійник А.Ю.,

представника позивача Лень Т.В.,

представника відповідача Штанька С.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 5 Слов`янського міськрайонного суду Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про захист прав споживачів, -

ВСТАНОВИВ:

До Слов`янського міськрайонного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про захист прав споживачів, яка мотивована тим, що 05.10.2016 року відповідач звернувся до суду з заявою про видачу судового наказу про стягнення з позивача боргу в сумі 6082,04 грн., 12.10.2016 року заяву відповідача було задоволено та винесено наказ №243/8242/16-ц. За заявою представника позивача вказаний наказ було скасовано 09.11.2016 року за недоведеністю вимог. Після цього відповідач не звернувся до суду в позовному провадженні. Проте, відповідач продовжує виставляти позивачу заборгованість. Представник позивача неодноразово зверталась на прийом до відповідача, але не отримала відповідей на свої запитання, в зв`язку з чим просила зобов`язати відповідача надати дату реєстрації, яка підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб; надати пояснення, чому в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб основною економічною діяльністю ВО «Слов`янськтепломережа» є будівництво житлових та нежитлових будівель, а не виробництво тепла; зобов`язати директора ВО «Слов`янськтепломережа» Мікітішина пояснити, чому за його підписом до суду подаються заяви, в яких зазначені реквізити банку та його місцезнаходження - м. Донецьк; пояснити, чому до жовтня 2017 року їхні платежі йшли на рахунок банку, який за даними Мікітішина розташований в м. Донецьку; зобов`язати відповідача пояснити, на яких підставах ВО «Слов`янськтепломережа» експлуатує комунальну власність; зобов`язати відповідача підтвердити, що в грудні 2016 року вимоги судового наказу по заяві від 05.10.201 року були скасовані за недоведеністю, підтвердити, що він не визнає рішення суду від грудня 2016 року, надати пояснення, чому відповідач, який є виробником тепла, не має права бути постачальником тепла та укладати договори зі споживачами тепла, пояснити, хто уклав договір з позивачем та надати копію цього договору; зобов`язати відповідача надати роздруківку по особовому рахунку позивача з дня ухвалення рішення суду в 2014 році з листопада 2014 року по листопад 2017 року без сальдо з 2003 року, з відображенням нарахувань, платежів, сум субсидії; надати роздруківку нарахувань та платежів в межах позовної давності з серпня 2016 року по серпень 2019 року. Порушення прав позивача як споживача доводиться наступними вимогами закону України «Про захист прав споживачів»: ст.4 ч.1 п.4 споживач має право на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість та виробника. Позивача позбавили права на цю інформацію; ст.19 ч.1 п. 2 нечесна підприємницька діяльність, що вводить споживача в оману, зокрема, відповідач вводить в оману позивача, заявляючи про борги; ст.19 ч.1 п. 4 агресивна підприємницька діяльність, зокрема, відповідач вимагає примусово сплатити неіснуючі борги; ст.19 ч.1 п. 5 будь-яким способом обмежується право споживача отримувати необхідну, доступну, достовірну, своєчасну інформацію, зокрема, відповідач не відповів і не надав запитувану інформацію; ст.21 ч.1 п. 1 порушене право споживача, оскільки при реалізації продукції порушене право на свободу вибору продукції; ст.21 ч.1 п. 3 порушене право споживача, якщо при наданні послуги, споживач не може від неї відмовитися, а отримує її лише у одного виконавця; ст.2 законодавство про захист прав споживачів складається з ЗУ «Про захист прав споживача», ЦК України та інших законодавчих актів; ст.5 ч.1 держава забезпечує захист прав споживачів, надає свободу вибору продукції; ст.5 ч.3, ст.22 ч.1 захист прав споживача здійснюють суди.

В зв`язку з викладеним позивач просить суд визнати факт порушення відповідачем прав споживача відповідно до зазначених норм ЗУ «Про захист прав споживачів», ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ЦК України; зобов`язати відповідача надати відповіді на поставлені питання директору ВО «Слов`янськтепломережа»; встановити реальний стан нарахувань та платежів по особовому рахунку, відкритого на ОСОБА_2 з дати ухвалення судом рішення з листопада 2014 року по листопад 2017 року; відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України підтвердити, що рішенням суду №243/8242/16-ц №2-н/243/44/2016 на дату 01.11.2016 року визнано відсутність боргів у ОСОБА_2 ; встановити реальний стан нарахувань та платежів в межах позовної давності з серпня 2016 року по серпень 2019 року; визнати відсутність боргів у ОСОБА_2 станом на жовтень 2017 року; визнати відсутність боргів у ОСОБА_1 в межах позовної давності станом з серпня 2016 року по серпень 2019 року; визнати право на захист прав споживачів, гарантованих раніше вказаними нормами законів України; припинити дії, що порушують право; відновити становище, яке існувало до порушення.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти заявлених позовних вимог. Стосовно позовних вимог, в яких позивач просить визнати судом факт порушення відповідачем прав споживача відповідно до п.1, п.3 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» зазначає наступне.

П.1 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції.

Відповідно до існуючих схем постачання теплової енергії м. Слов`янська, житловий будинок АДРЕСА_1 приєднаний до тепломереж Обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго». Згідно з Законом України «Про природні монополії» ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є суб`єктом природних монополій відповідно до виданої ліцензії на постачання теплової енергії за регульованим тарифом, що підтверджене зведеним переліком суб`єктів природних монополій на сайті Антимонопольного комітету України. На ринку постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 відсутня конкуренція, тому що постачання теплової енергії від інших тепломереж неможливе з технічних причин.

З цього приводу вважає, що права позивача з приводу порушення свободи вибору продукції є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

П.3 ч.1 ст.21 Закону України «Про захист прав споживачів» встановлено, що права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» надає послуги категорії населення з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за регульований тарифом Національним регулятором - Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг України (НКРЕКП).

У всіх населених пунктах Донецької області, де ОКП "Донецьктеплокомуненерго" виробляє, транспортує і поставляє свої послуги, діють єдині тарифи, встановлені НКРЕКП, які діляться на категорії споживачів (населення, управителі багатоквартирних будинків, релігійні організації, бюджетні установи, інші споживачі). Тому посилання позивача на зазначені норми законодавства є безпідставними та не заслуговують на увагу.

21.02.2011 р. Апеляційний суд Донецької області у Справі № 22ц-1163-2011 вирішив позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2002 р. по 01 травня 2010 р. в сумі 7869,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30,00 грн.

Виконавчі документи за вищезазначеним рішенням суду щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 7896,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30,00 грн. знаходяться на виконанні у ВДВС Слов`янського МРУЮ Донецької області. Постанова про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з повним виконанням по справі №22ц-1163-2011 від ВДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції Донецької області, згідно Закону України «Про виконавче провадження» на адресу Стягувана не надходила.

Згідно обігової відомості за особовим рахунком позивача на вересень 2019 року існує заборгованість у розмірі 6449,59 грн. за послуги з централізованого опалення. Тобто позивач не виконав рішення суду.

Судовим наказом Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12 жовтня 2016 року у Справі №243/8242/16-ц суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 загальну суму боргу у сумі 6082,04 грн. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 9 листопада 2016 р. № 243/8242/ 16-ц судовий наказ на підставі заяви ОСОБА_2 та ОСОБА_1 було скасовано. Підставою скасування зазначеного судового наказу суд є спір про право, у зв`язку з чим судовий наказ підлягає скасуванню, а ОКП «Донецьктеплокомуненерго» роз`яснено право заявити ці вимоги у позовному провадженні з додержанням загальних правил щодо пред`явлення позову.

Посилання позивача на те, що скасування зазначеного судового наказу підтверджує відсутність боргу за послуги з теплопостачання вважає необґрунтованими. Як вбачається з Ухвали суду суд не встановлював наявність або відсутність вказаного боргу, ухвалою суд вирішив, що справу необхідно розглядати в порядку позовного провадження.

Ухвала суду від 9 листопада 2016 р. № 243/8242/16-ц не дає підстав вважати, що рішення, прийняте Апеляційним судом Донецької області від 21 лютого 2011 р. скасовано та не підлягає виконанню ОСОБА_1 .

Не звернення ОКП «Донецьктеплокомуненерго» з позовною заявою щодо стягнення боргу за послуги з теплопостачання не є підставою вважати, що у ОСОБА_1 відсутній борг за користування зазначеною послугою. Діюче законодавство України не позбавляє права на подання позовної заяви до суду, це є правом особи, а не її обов`язок.

Стосовно відсутності договірних відносин між відповідачем та позивачем щодо надання послуги з теплопостачання, про що вказує позивач у позовній заяві, зазначає наступне.

Апеляційний суд Донецької області у Справі № 22ц-1163-2011 встановив, що сама по собі відсутність укладеної угоди щодо надання житлово-комунальних послуг не є підставою для відмови в позові, ОКП «Донецьктеплокомуненерго» надані суду докази, які підтверджують факт надання послуг, їх об`єм та вартість, а також розрахунок заборгованості ОСОБА_1 . З огляду на вищенаведене та приймаючи до уваги, що угоди про плату за користування жилим приміщенням, відповідно до ст. 162 ЖК України, ОСОБА_1 з іншими наймачами не укладалося, апеляційний суд вважає, що обов`язок за несвоєчасну оплату наданих позивачем послуг необхідно покласти на нього. Відповідним судовим рішенням встановлено, що ОСОБА_1 фактично користується послугою, яку надає йому ОКП «Донецьктеплокомуненерго» для задоволення власних потреб та не відмовляється від неї тому, відповідно, між позивачем та відповідачем склалися договірні відносини, де ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» є виконавцем надання послуги з централізованого опалення, а ОСОБА_1 є споживачем цієї послуги. Погоджуючись з позивачем, зазначає, що обставини встановлені рішенням суду, що набрало законної сили, не доводяться.

Як вбачається з Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 08.11.2018 №24063474 станом на 08.11.2018 видами діяльності, якими вправі займатися ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» є зокрема постачання пари, гарячої води та кондиційного повітря тому питання позивача щодо основного виду діяльності є недоречним.

Стосовно питання позивача щодо обслуговування ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» банком, який знаходиться на не підконтрольній територій України та не контролюється Національним Банком України зазначає наступне.

Як вбачається з Постанови Правління Національного банку України від 06.08.2014 р. №466 «Про призупинення здійснення фінансових операцій» банки України призупинили здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою. Згідно інформації наведеної на офіційному сайті ПАТ «ПУМБ» (https://about.pumb.ua/info/don), який обслуговував розрахунковий рахунок ОКП «Донецьктеплокомуненерго» діяльність відділів зазначеного банку в м. Донецьк призупинена, а обслуговування рахунків для проведення банківських операцій здійснюється на підконтрольній українській владі території.

Таким чином, зазначає, що обслуговування розрахункового рахунку ОКП «Донецьктеплокомуненерго» та здійснення банківських операцій проводилося банком, який знаходиться на підконтрольній українській владі території.

В зв`язку з викладеним, в задоволенні позову просить відмовити в повному обсязі.

Позивачем надано відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначає, що відповідач не надав доказів на підтвердження своїх заперечень. В березні 2017 року НКРЕКП зняла статус природної монополії з ОКП «Донецьктеплокомуненерго», оскільки в Донецькій області воно не є єдиним суб`єктом централізованого теплопостачання. Відповідач не довів свою монополію на забезпечення теплом.

Зазначає, що Слов`янський міськрайонний суд визнав, що ОКП «Донецьктеплокомуненерго» борг не довів, але рішенням апеляційного суду від 21.02.2011 року їм присуджено борг за 7 років, цим же рішенням встановлено, що ОСОБА_2 до боргів не має відношення. Проте, відповідач проігнорував встановлені судом обставини та пред`явив позов до ОСОБА_2 , який було задоволено, та, пізніше, з його пенсії стягувались суми на погашення боргу.

Зазначає, що відповідач не оспорює факт перебування виконавчого листа у виконавчій службі, проте повторно виставляє борг за рішенням суду від 21.02.2011 року з 2003 року.

Крім того, після скасування судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_2 , відповідач досі не звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості..

Також, зазначає, що усі платежі після 2014 року йдуть на непідконтрольну територію, оскільки в реквізитах для розрахунків зазначено адресу банку у м. Донецьку.

ОСОБА_2 на 01.10.2017 року виставили неіснуючий борг в сумі 10675,97 грн., не надавши йому субсидії, комунальні платежі перевищували його пенсію. За розрахунком позивача загальна переплата по комунальним платіжкам за період з 01.11.2014 року по 01.05.2019 року склала 3999,46 грн.

Відповідач надав заперечення на відповідь на відзив, де зазначив, що заперечує проти позову, обґрунтувавши свою позицію наступними доводами. Враховуючи об`єктивну відсутність конкуренції з технічних причин, щодо постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_1 , єдиним можливим постачальником теплової енергії є ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

21.02.2011 р. Апеляційний суд Донецької області у Справі № 22ц-1163-2011 вирішив позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задовольнити та стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2002 р. по 01 травня 2010 р. в сумі 7869, 42 коп. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30,00 грн.

Виконавчі документи за вищезазначеним рішенням суду щодо стягнення з ОСОБА_1 боргу в розмірі 7869,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30,00 грн. знаходяться на виконанні у ВДВС Слов`янського МРУЮ Донецької області. Постанова про закінчення виконавчого провадження, в зв`язку з повним виконанням по справі №22ц-1163-2011 від ВДВС Слов`янського МРУЮ Донецької області, згідно Закону України «Про виконавче провадження» на адресу Стягувана не надходила.

Позивач зазначає, що відповідач в особовому рахунку, відкритому за адресою: АДРЕСА_2 вказує відомості про заборгованість за послуги з опалення у сумі 7869,42 грн., що на думку позивача є незаконним та таким, що порушує норми цивільного права.

На думку позивача, сума заборгованості за спожиту послугу з опалення, яка визнана судом, незаконно зазначена на його особовому рахунку. Вказане твердження позивача є необґрунтованим та не має за собою конкретних правових посилань, а саме позивач у відповіді на відзив не обґрунтовує на підставі чого відповідач зобов`язаний виключити з особового рахунку заборгованість, визнану судом.

У відповідності до діючого законодавства України відповідач зобов`язаний зазначати у рахунку на оплату комунальної послуги, загальну заборгованість, яка перебуває на особовому рахунку позивача.

Виключення з активів підприємства (списання) безнадійної дебіторської заборгованості, в тому числі за якою минув строк позовної давності, є господарською діяльністю підприємства.

Особовий рахунок відкритий на конкретного споживача у підприємства-виконавця житлово-комунальних послуг є документом внутрішньогосподарського обліку господарських операцій підприємства-виконавця і списання з цього внутрішнього господарського документа будь-яких сум є правом кредитора, тобто підприємства-виконавця.

Крім того, зобов`язання споживача щодо списання заборгованості за оплату комунальних послуг не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав.

Стосовно твердження позивача щодо обслуговування банківського рахунку відповідача банком, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території зазначає наступне.

Діяльність відділів банку в м. Донецьк призупинена, а обслуговування рахунків для проведення банківських операцій здійснюється на підконтрольній українській владі території.

Стосовно твердження позивача про наявність переплати за послуги з опалення за період з 01.11.2014 р. до 01.05.2019 р. зазначає наступне.

У загальний період з 01.11.2014р. до 01.05.2019р., вказаний позивачем у відповіді до відзиву, загальна переплата за послуги з опалення за особовим рахунком № НОМЕР_1 становить 2860,56 грн.

Стосовно наявності заборгованості за послуги з опалення на особовому рахунку № НОМЕР_1 у сумі 6770,33 грн. станом на 01.05.2019 р. зазначає, що позивачем до сьогоднішнього дня у повному обсязі не виконано рішення Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 р. у Справі № 22ц-1163-2011, в якому суд вирішив стягнути з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01 листопада 2002 р. по 01 травня 2010 р. в сумі 7869, 42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення справи в сумі 30,00 грн.

В задоволенні позову просить відмовити.

Позивач надала письмову заяву-пояснення на заперечення відповідача, в якій зазначила в черговий раз, що відповідач не доводить свою монополію на забезпечення теплом, споживач має право на різні вили забезпечення теплом, також зазначає, що позивач відмовився від послуг відповідача в 2018 році. Крім того, рішенням апеляційного суду було встановлено, що ОСОБА_2 не має відношення до боргів. Відповідач повторно виставляє суму боргу, яка вже була стягнута за рішенням суду. Також, після скасування судового наказу, відповідач до теперішнього часу більше не звертався до суду з позовом про стягнення заборгованості. Зазначає, про невірне застосування судом положень ст.625 ЦК України при вирішенні заяви відповідача про видачу судового наказу про стягнення боргу.

Крім того, позивачем надано заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої, окрім раніше заявлених вимог, він просить суд здійснити перерахунок сум, сплачених за період з 01.05.2016 року по теперішній час за централізоване опалення з урахуванням рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року.

Відповідачем надано доповнення до відзиву на позовну заяву щодо перерахунку сум, сплачених позивачем за період з 01.05.2016 року по теперішній час за централізоване опалення з урахуванням рішення окружного адміністративного суду м. Києва від 04.03.2019 року та постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 08.07.2019 року.

НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

За адресою: АДРЕСА_2 , ВО «Слов`янськтепломережа» відкрито на обслуговування особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Скасування постанови КМУ №315 від 27.04.2016 року, якою передбачалося підвищення ціни на природний газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанова НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період.

Відповідач не має повноважень коригувати чи змінювати тарифи самостійно. В зв`язку з викладеним просив відмовити в задоволенні позову.

Позивач в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності за участю його представника ОСОБА_3 .

Представник позивача, ОСОБА_3 , в судовому засіданні підтримала позов, наполягала на задоволенні позову в повному обсязі, в судове засідання 22.12.2020 року не з`явилась, надала заяву про відкладення судового засідання за станом здоров`я, доказів поважності причин неявки в судове засідання не надала. Аналогічна заява про відкладення судового засідання за станом здоров`я представником позивача вже подавалась до суду 22.10.2020 року та представником позивача також не було подано доказів на підтвердження поважності причин відкладення судового засідання.

Відповідно до п.1 ч.3 ст.223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

В зв`язку з викладеним, враховуючи відсутність доказів поважності причин неявки в судове засідання, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності представника позивача.

Представник відповідача, ОСОБА_4 , в судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні, в судове засідання 22.12.2020 року надав заяву про проведення судового засідання без його участі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду і вирішення справи по суті, приходить до наступного висновку.

Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року скасовано рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 01.12.2010 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог ОКП «Донецьктеплокомуненерго». Позов ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» заборгованість за послуги з теплопостачання за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30 грн. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в сумі 78,69 грн. В задоволенні позову ОКП «Донецьктеплокомуненерго» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання відмовлено.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Запорізької області від 17.02.2015 року, з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» в солідарному порядку стягнуто заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 6743 грн. 71 коп. за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року.

Відповідно до інформації, наданої Головним управлінням ПФУ в Донецькій області від 03 лютого 2017 року № ЛЕ-6428300, на виконання постанов про звернення стягнення на доходи боржника, виданих відділом ДВС Слов`янського міськрайонного управління юстиції № 11 /47919205 від 06 грудня 2016 року та № 11/47612736 від 20 січня 2017 року у січні 2017 року з урахуванням положень статті 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із пенсії ОСОБА_2 проводились утримання. Розмір пенсії ОСОБА_2 у січні 2017 року, за відрахуванням стягнень до виплати складав 2 920,27 грн (в тому числі: 2293,63 грн основний розмір пенсії; 723,26 грн доплата за понаднормативний стаж роботи (1 247,00 грн (прожитковий мінімум) х 58%); 20,82 грн підвищення згідно із частиною другою статті 42 Закону (з 01 березня 2011 року); 40,11 грн підвищення згідно із частиною другою статті 42 Закону (з 01 березня 2012); 66,43 грн надбавка дітям війни; 50,00 грн надбавка інваліду 1-ої групи на догляд). Із лютого 2017 року розпочато утримання боргу у сумі 7 312,53 грн на користь ВО «Слов`янськтепломережа», виконавчого збору у сумі 731,25 грн, витрат на проведення виконавчих дій у сумі 100,00 грн. Утримання вказаних сум проводиться пропорційно, у розмірі 20% від суми пенсії.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 12.12.2017 року, яка набула законної сили, за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року замінено сторону виконавчого провадження боржника ОСОБА_2 на ОСОБА_1 в зв`язку з визнанням ОСОБА_2 недієздатним.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 09.01.2018 року, залишеною без змін постановою апеляційного суду Донецької області від 27.02.2018 року, відмовлено в задоволенні заяви ОСОБА_1 про поворот виконання рішення суду.

Рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 11.04.2019 року частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_1 до ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа», Слов`янського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області, про повернення безпідставно стягнутих грошових коштів. Стягнуто з ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» на користь ОСОБА_1 безпідставно стягнуті кошти у виконавчому провадженні № 47612736, відкритому на виконання виконавчого листа № 2/243/99/2014 (№ 243/10729/13-ц) про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з опалення у сумі 6743,71 грн., втрат від інфляційних процесів у сумі 130,91 грн., 3 відсотків річних у сумі 323,21 грн. та судового збору у сумі 114,70 грн., а саме грошові кошти у сумі 6699 грн. 40 коп., що складаються з утриманих з пенсії ОСОБА_2 сум. Стягнуто зі Слов`янського МР ВДВС ГТУЮ у Донецькій області на користь ОСОБА_1 , безпідставно стягнуті кошти у виконавчому провадженні № 47612736, відкритому на виконання виконавчого листа № 2/243/99/2014 (№ 243/10729/13-ц) про стягнення у солідарному порядку з ОСОБА_2 та ОСОБА_1 заборгованості за спожиті послуги з опалення у сумі 6743,71 грн., втрат від інфляційних процесів у сумі 130,91 грн., 3 відсотків річних у сумі 323,21 грн. та судового збору у сумі 114,70 грн., а саме виконавчий збір у розмірі 77,93 грн. та витрати виконавчого провадження у сумі 91,51 грн., що були утримані з пенсії ОСОБА_2 , в загальній сумі 169 грн. 44 коп.

Постановою ВС від 10.04.2020 року за №243/9424/16-ц залишено без змін рішення Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 23.05.2019 року та постанову Донецького апеляційного суду від 30.07.2019 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОКП «Донецьктеплокомуненерго», КП «ЖЕК № 1» про відновлення порушеного права та відшкодування матеріальної шкоди.

Вказаними рішеннями суду були встановлені наступні обставини.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 проживали за адресою: АДРЕСА_2 .

Квартира на праві власності за життя належала ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Після смерті останнього спадкоємцем є ОСОБА_1 , який за життя спадкодавця мешкав разом з ним та був його опікуном.

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання, які надаються ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за зазначеною адресою. На ім`я ОСОБА_2 було відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 .

Згідно з частиною четвертою статті 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і визначається його суб`єктивними і об`єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у справі, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішення у такій справі правовідносини.

Суб`єктивними межами є те, що у двох справах беруть участь одні й ті самі особи, чи хоча б одна особа, щодо якої встановлено ці обставини. Об`єктивні межі стосуються обставин, встановлених рішенням суду.

Розмір оплати за надані відповідачем комунальні послуги та наявність у споживача заборгованості за період із листопада 2002 року по жовтень 2013 року встановлена судовими рішеннями, ухваленими в інших цивільних справах, з тих самих правовідносин, в яких брали участь ті самі особи, а саме: рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21 лютого 2011 року у справі № 22ц-1163/2011 та рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року у справі № 243/10729/13-ц. Вказані судові рішення набрали законної сили.

Тобто обставина щодо розміру нарахованої позивачу оплати за спожиті комунальні послуги встановлена та доказуванню не підлягає під час розгляду вказаної цивільної справи.

Відповідно до наданої представником позивача копії постанови від 02.10.2020 року ВП №47612736 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 7312,53 грн. закінчено.

Проте, постановою державного виконавця від 14.12.2020 року ВП №47612736 документ «Постанова про закінчення виконавчого провадження» від 02.10.2020 року при примусовому виконанні виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року про стягнення з ОСОБА_1 боргу в сумі 7312,53 грн., скасований.

Згідно з повідомленням Слов`янського МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.12.2020 року, на примусовому виконанні у Слов`янському МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебувало виконавче провадження АСВП №49504646 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-5778-10 виданого 21.02.2011 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованості за надані послуги у сумі 7899,42 грн. 03.12.2015 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження АСВП №60223676 по виконанню зазначеного виконавчого листа. 23.08.2019 року державним виконавцем винесена постанова по поверненню виконавчого документу стягувачу. На теперішній час заборгованість на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» за надані послуги в сумі 7899,42 грн. не сплачена.

Відповідно до повідомлення Слов`янського МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) від 18.12.2020 року, на теперішній час на примусовому виконанні у Слов`янському МР ВДВС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) перебуває виконавче провадження АСВП №47612736 щодо примусового виконання виконавчого листа №2/243/99 виданого 18.11.2014 року Слов`янським міськрайонним судом Донецької області про стягнення з ОСОБА_2 , ОСОБА_1 на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» заборгованості за надані послуги у сумі 7312,53 грн., стороною виконавчого провадження боржником, є ОСОБА_1 . Станом на 14.12.2020 року заборгованість за спожиті послуги з опалення у розмірі 7312,53 грн. на користь ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» не сплачена.

Суд зазначає, що особовий рахунок є номерним, що дозволяє ідентифікувати його відповідно до конкретного житлового приміщення та являє сукупність даних про житлове приміщення. Особовий рахунок оформлюється на житлове приміщення, а не на особу. Відкриття особового рахунку відбувається шляхом переоформлення вже відкритого номерного особового рахунку на іншого квартиронаймача або власника. При переоформленні особового рахунку квартиронаймача або власника відбувається перехід заборгованості на особовому рахунку квартири за послуги попередніх власників.

Відповідачем на підтвердження правомірності своїх дій надані обігові відомості за період з 2003 по вересень 2019 року, з яких прослідковується нарахована заборгованість стягнута за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 21.02.2011 року за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року в сумі 7869,42 грн. та за рішенням Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 18.11.2014 року у розмірі 6743 грн. 71 коп. за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.

Відповідно до ст. 322 Цивільного кодексу України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Утримання майна власників квартир (будинку та прибудинкової території) здійснюється ними шляхом оплати всіх витрат по утриманню експлуатуючій організації.

Відповідно до ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів, а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Власники несуть відповідальність за своєчасність здійснення платежів на рахунок управителя незалежно від використання приміщень особисто чи надання належних їм приміщень в оренду, якщо інше не передбачено договором.

Згідно ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Відповідно до вимог ст.ст. 11, 526 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Згідно ч.ч.1, 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.

Статтею 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі (постанова Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року у справі № 6-59цс13).

Обов`язок споживача оплатити надані послуги встановлено ст. 19 Закону України «Про теплопостачання».

Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (із змінами), передбачено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено іншого строку.

Таким чином, суд не вбачає підстав для встановлення нарахувань окремо для кожного споживача та за окремі періоди, оскільки споживачі несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Позивачем не обґрунтована необхідність встановлення нарахувань та відсутності заборгованості за певні періоди, крім того, висмикування нарахувань за певні проміжки часу не виключає факту наявності заборгованості, встановленої за рішеннями суду.

Також, суд зазначає, що скасування судового наказу дає особі можливість в судовому засіданні доводити свою позицію і жодним чином не доводить відсутність боргів у споживача.

Встановлення суми переплати заборгованості по комунальним платежам за своєю природою є тим колом обставин, які підлягають доказуванню під час розгляду позовних вимог про відшкодування збитків та зобов`язання здійснення перерахунку оплати комунальних послу.

Правильність нарахування суми боргу позивачу підтверджується обіговими відомостями за особовим рахунком № НОМЕР_1 , яким підтверджено розмір боргу та факт не внесення у повному обсязі за спірний період оплати за надані послуги. При цьому, правильність нарахування зазначених сум позивачем та його представником не спростована, представником позивача лише надано розрахунок, зроблений з власних міркувань, не підтверджений жодними квитанціями.

За таких обставин суд приходить до висновку, що позов в частині вимог вказати у рішенні суду про відсутність боргу по комунальних послугах у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, оскільки позивач дійсно має борг по сплаті комунальних послуг, який стягується за рішенням суду.

Щодо застосування позовної давності за боргами ОСОБА_1 суд зазначає наступне.

Так, згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

А стаття 257 ЦК України зазначає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку, а в силу частини третьої цієї статті після переривання перебіг позовної давності починається заново.

Правила переривання перебігу позовної давності суд застосовує незалежно від наявності чи відсутності відповідного клопотання сторін у справі, якщо в останніх є докази, що підтверджують факт такого переривання.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, може з урахуванням конкретних обставин справи належати, зокрема, часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу.

Позовна давність не може бути застосована до періодів, за які рішеннями суду, які набули законної сили, вже була стягнута заборгованість, тобто, за період з 01.11.2002 року по 01.05.2010 року та за період із 01.05.2010 року по 01.10.2013 року. Починаючи з листопада 2013 року за особовим рахунком № НОМЕР_1 проводились періодичні проплати, що свідчить про визнання нарахувань та необхідності їх оплати.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Причому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Дорани проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними.

При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права.

На це вказується, зокрема, і у пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року №15-рп/2004 у справі №1-33/2004 , де зазначено, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі.

Крім того, Конституційний Суд України у п. 9 мотивувальної частини рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003 у справі № 1-12/2003 наголошує на тому, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах.

Частиною другою статті 14 ЦК України встановлено, що особа, не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї.

Право обліку заборгованості за надання житлово-комунальних послуг належить відповідачу.

Оскільки списання будь-яких сум заборгованості є правом, а не обов`язком відповідача, позовні вимоги про зобов`язання провести перерахунки плати за надані послуги не ґрунтуються на законі та задоволенню не підлягають.

Щодо вимоги позивача про проведення перерахунку вартості наданих послуг за період з травня 2016 року по теперішній час в зв`язку з рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року у справі № 826/9665/16, що набрало законної сили, яким визнано протиправною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною четвертою статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого водопостачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії.

Статтею 2 Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг, завданням якої, у тому числі, є здійснення державного регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках шляхом формування і забезпечення прогнозованості цінової і тарифної політики на ринках, які перебувають у стані природної монополії, та суміжних ринках у сфері теплопостачання і централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Указом Президента України від 27 серпня 2014 року № 694/2014NT було утворено Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП).

Указом Президента України від 10 вересня 2014 року № 715/2014 затверджено Положення про НКРЕКП (далі Положення про НКРЕКП).

Відповідно до пункту 3 Положення про НКРЕКП основними завданнями НКРЕКП, зокрема є державне регулювання діяльності суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що провадять діяльність на суміжних ринках, у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, на ринках природного газу, нафтового (попутного) газу, газу (метану) вугільних родовищ та газу сланцевих товщ (далі природний газ), нафти та нафтопродуктів, а також перероблення та захоронення побутових відходів; забезпечення проведення цінової і тарифної політики у сферах електроенергетики, теплопостачання, централізованого водопостачання та водовідведення, перероблення та захоронення побутових відходів, у нафтогазовому комплексі, сприяння впровадженню стимулюючих методів регулювання цін.

Пункт 4 Положення про НКРЕКП передбачає, що НКРЕКП відповідно до покладених на неї завдань, серед іншого, установлює тарифи на комунальні послуги для суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання на суміжних ринках, ліцензування діяльності яких здійснюється НКРЕКП.

Таким чином, НКРЕКП, як національна комісія регулювання природних монополій, що утворена та функціонує відповідно до Закону України «Про природні монополії» наділена повноваженнями по встановленню тарифів на теплову енергію, її виробництво, транспортування, постачання, що використовується для потреб населення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладене у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 березня 2019 року у справі № 826/16994/15, провадження № 11-681апп18, та у постанові Верховного Суду від 07 жовтня 2019 року у справі № 826/15733/15.

Отже, органом державного регулювання у сфері комунальних послуг є НКРЕКП. Натомість відповідач не має повноважень коригувати чи змінювати ці тарифи самостійно, що узгоджується з положеннями Закону України «Про державне регулювання у сфері комунальних послуг» та Положенням про НКРЕКП. Таких повноважень немає й суд, судовим рішенням встановлювати тариф, за яким має здійснюватися нарахування за послуги.

Згідно з пунктом 13 Положення про НКРЕКП рішення НКРЕКП приймаються на засіданнях, які проводяться у формі відкритих або закритих слухань. У разі розгляду питань, що мають важливе суспільне значення, засідання проводяться у формі відкритих слухань, в яких беруть участь представники суб`єктів природних монополій та суб`єктів господарювання, що здійснюють діяльність на суміжних ринках, об`єднань споживачів і громадськості.

Рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті у межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Рішення НКРЕКП можуть бути оскаржені в установленому законодавством порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог в цій частині, оскільки саме по собі скасування постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758», якою передбачалося підвищення ціни на природній газ, не свідчить про те, що не підлягає застосуванню постанови НКРЕКП щодо визначення тарифів за спірний період.

Крім того, згідно з відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень (№ 90073538) рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 березня 2019 року та постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2019 року були скасовані постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 25 червня 2020 року, а справу № 826/9665/16 направлено на новий судовий розгляд.

При цьому ОКП «Донецьктеплокомуненерго» не є уповноваженим органом, що встановлює та переглядає тарифи на теплову енергію. Тарифи на теплову енергію (централізоване опалення) є регульованими державою та до складової собівартості, крім інших витрат енергоносіїв: електроенергія, вода, вторинні енергетичні ресурси та матеріали, входить ціна на природній газ. Встановлена постановою Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2016 року № 315 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2015 року № 758» ціна на природній газ лише входить до структури тарифу на теплову енергію, яку виробляє ОКП «Донецьктеплокомуненерго», і цей тариф у судовому порядку не скасований та НКРЕКП за спірний період не переглянутий.

Також, суд зазначає, що рішення (ухвала) суду не може прийматися як застереження від будь-яких порушень та не може бути умовним, а розглядати справу та приймати рішення на майбутнє, приймаючи за наявне неіснуючі порушення, суперечить приписам чинного законодавства України. Захист прав свобод та інтересів осіб є наступним, тобто передбачає наявність встановлення судом факту їх порушення. Чинним законодавством України не передбачено захист прав та інтересів на майбутнє, тому вимога позивача, викладена у клопотанні від 01.12.2020 року щодо ухвалення рішення про зобов`язання відповідача відключити позивача від системи централізованого опалення на випадок відмови відповідача зробити це в добровільному порядку, задоволенню не підлягає.

Щодо порушення прав позивача як споживача суд зазначає наступне.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 30.07.2020 року за № одним з видів діяльності ОКП «Донецьктеплокомуненерго» є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря. Крім того, вказаний витяг містить відомості про реєстрацію внесення змін до відомостей про юридичну особу.

Враховуючи об`єктивну відсутність конкуренції з технічних причин, щодо постачання теплової енергії до житлового будинку АДРЕСА_1 , єдиним можливим постачальником теплової енергії є ОКП «Донецьктеплокомуненерго».

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» відноситься до сфери діяльності суб`єктів природних монополій (ст. 5 Закону України «Про природні монополії»). Відповідно до Порядку складання та ведення зведеного переліку суб`єктів природних монополій затвердженого Розпорядженням Антимонопольного комітету України від 28.11.2012 № 874-р «Про затвердження Порядку складання та ведення зведеного переліку суб`єктів природних монополій» зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.12.2012 за № 2119/22431: пункт 7 «Зведений перелік суб`єктів природних монополій розміщується щомісяця до 20 числа на офіційному веб-сайті Антимонопольного комітету України (http://www.amc.gov.ua)» - ОКП «Донецьктеплокомуненерго» включене до зведеного Переліку суб`єктів природних монополій за №86 «транспортування теплової енергії магістральними і місцевими (розподільчими) тепловими мережами».

На ринку постачання теплової енергії за адресою АДРЕСА_1 відсутня конкуренція, тому що постачання теплової енергії від інших тепломереж неможливе з технічних причин.

Крім того, вся необхідна інформація про виробника міститься у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

ОКП «Донецьктеплокомуненерго» в особі ВО «Слов`янськтепломережа» надає послуги категорії населення з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за регульованим тарифом Національним регулятором Національною комісією. яка здійснює регулювання у сферах енергетики і комунальних послуг України.

У всіх населених пунктах Донецької області, де ОКП «Донецьктеплокомуненерго» виробляє, транспортує і поставляє свої послуги, діють єдині тарифи, встановлені НКРЕКП, які діляться на категорії споживачів.

Отже, права позивача з приводу порушення свободи вибору продукції та ненадання інформації про продукцію та її виробника є безпідставними та не заслуговують на увагу суду.

Стосовно твердження позивача щодо обслуговування банківського рахунку відповідача банком, який знаходиться на непідконтрольній українській владі території суд зазначає наступне.

Національний банк та українська банківська система не здійснюють діяльність на непідконтрольній українській владі території. Національний банк України також не регулює діяльність банківських установ на непідконтрольних Україні територіях. Здійснення усіх видів фінансових операцій у населених пунктах, які не контролюються українською владою, призупинено у 2014 році. Відповідне рішення міститься у постанові Правління Національного банку України від 06.08.2014 № 466 Про призупинення здійснення фінансових операцій та в Указі Президента України від 14.11.2014 № 875/2014 Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 04.11.2014 Про невідкладні заходи щодо стабілізації соціально-економічної ситуації в Донецькій та Луганській областях.

Діяльність банку регулюється і контролюється Національним банком України. Банк, який обслуговував розрахунковий рахунок відповідача, уповноважений здійснювати різні банківські операції в рамках чинного законодавства України та виданої йому банківської ліцензії.

Згідно з інформацією з офіційного сайту АТ «ПУМБ» (https://about.pumb.ua/ru/info/don), діяльність відділів банку в м. Донецьк призупинена, а обслуговування рахунків для проведення банківських операцій здійснюється на підконтрольній українській владі території.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За правилами ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до вимог ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Згідно вимог ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

Відповідно до вимог ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Згідно вимог ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом

Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Аналізуючи вищевикладені доводи в сукупності, беручи до уваги надані суду докази, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову у повному обсязі.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 4, 76-81, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» в особі виробничої одиниці «Слов`янськтепломережа» про порушення прав споживачів відмовити.

Рішення може бути оскаржене в судову палату по цивільних справах Донецького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Донецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

У відповідності до п.п. 15.5 п. 15 ч. 1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення прийнято, складено і підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст рішення виготовлений 24 грудня 2020 року.

Суддя Слов`янського

міськрайонного суду

Донецької області А.О. Гончарова