ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1101/20 Справа № 212/6483/19 Суддя у 1-й інстанції - Ваврушак Н. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю на виробництві, -

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернувся суду з позовом до ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат" про відшкодування моральної шкоди, спричиненої смертю на виробництві.

В обгрунттування позовних вимог позивач посилався на те, що 22 грудня 1997 року о 12 годині 00 хвилин на дільниці № 2 горизонту 1200/1190 м. шахти ім. В.І. Леніна, виробничого об`єднання "Кривбасруда", правонаступником якого є відповідач, під час виконання трудових обов`язків, внаслідок падіння з висоти в рудоспуску був смертельно травмований його батько - ОСОБА_2 Смертю батька йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив близьку людину, залишився без його турботи, любові та підтримки, будучи малолітньою дитиною, зазначав, що його моральні страждання не стихають до теперішнього часу. З наведених підстав позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду, завдану смертю батька на виробництві у сумі 200 700 грн.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено частково. Стягнуто з ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 150 000 грн. без урахування податку з доходів фізичних осіб. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

З таким рішенням не погодився відповідач ПАТ "Криворізький залізорудний комбінат", звернувся до суду з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1 ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи позивач ОСОБА_1 є сином ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3, 8).

За життя батько позивача працював підривником на шахті ім. В.І.Леніна ВО «Кривбасруда», правонаступником якого є відповідач - ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» та причиною смерті батька позивача був нещасний випадок, який стався 22 грудня 1997 року при виконанні ним трудових обов`язків, про що підприємством складений акт № 38 про нещасний випадок.

Причиною нещасного випадку була незадовільна організація робіт, яка полягала, у відсутності огорож рудоспуску, порушень виробничої дисципліни робітниками дільниці № 2 та шахти. Зазначеним актом, зокрема, визначено працівників, які допустили порушення законодавчих та інших нормативних актів з охорони праці: ОСОБА_3 г/м дільниці №2, ОСОБА_4 - заступник начальника дільниці №2, ОСОБА_5 - головний інженер шахти (а.с.4-7).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилався на те, що смертю батька йому завдано моральну шкоду, яка полягає в тому, що він втратив близьку людину, залишився без його турботи, любові та підтримки, будучи малолітньою дитиною, зазначав, що його моральні страждання не стихають до теперішнього часу (а.с.1,2).

Статтею 3 Конституції України передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Частина 4 ст. 43 та ч. 1 ст. 46 Конституції України передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно ст. 440-1 ЦК Української РСР (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п`яти мінімальних розмірів заробітної плати.

На час виникнення спірних правовідносин - 22 грудня 1997 року відшкодування моральної шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків за рахунок роботодавця на підставі рішення суду передбачалась пунктом 11 Правил відшкодування власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням ним трудових обов`язків, затверджених постановою КМ України від 23.06.1993 № 472.

Відповідно до цих Правил моральна шкода відшкодовується за заявою потерпілого про характер моральної втрати чи висновком медичних органів у вигляді одноразової грошової виплати або в іншій матеріальній формі, розмір якої визначається в кожному конкретному випадку на підставі: домовленості сторін (власника, профспілкового органу і потерпілого або уповноваженої ним особи); рішення комісії по трудових спорах; рішення суду. Розмір відшкодування моральної шкоди не може перевищувати двохсот мінімальних розмірів заробітної плати незалежно від інших будь-яких виплат.

Відповідно до ст. 3 Закону України "Про оплату праці" мінімальна заробітна плата - це законодавчо встановлений розмір заробітної плати за просту, некваліфіковану працю, нижче якого не може провадитися оплата за виконану працівником місячну, а також погодинну норму праці (обсяг робіт).

Мінімальна заробітна плата є державною соціальною гарантією, обов`язковою на всій території України для підприємств усіх форм власності і господарювання та фізичних осіб, які використовують працю найманих працівників.

Вищезазначені вимоги закону у поєднанні зі статтями 3 і 8 Конституції України дають підстави для висновку про те, що у випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати чи неоподатковуваним мінімумом доходів громадян, суд при вирішенні цього питання має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи.

Такий підхід цілком узгоджується з положенням ст. 83 ЦК Української РСР про те, що позовна давність не поширюється, зокрема, на вимоги, які випливають з порушення особистих немайнових прав, крім випадків, передбачених законом.

Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції обґрунтовано посилався на те, що смертю батька при виконанні ним трудових обов`язків в результаті нещасного випадку на виробництві, позивачу у справі завдано моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню відповідачем на підставі ст. 440-1 ЦК УРСР.

Присуджений судом розмір моральної шкоди у сумі 150 000 грн. належним чином вмотивований з урахуванням усіх обставин, що визнані судом істотними, відповідно до засад цивільного законодавства.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що судом неправильно визначений розмір моральної шкоди є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги про неповне з"ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи є необгрунтованими.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства "Криворізький залізорудний комбінат"- залишити без задоволення.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 вересня 2019 року - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді