У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2020 року місто Київ

Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого - судді Ларіонової Н.М.,

при секретарі судового засідання Волошиній А.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в м.Києві заяву позивача ОСОБА_1 про відмову від позову, та матеріали цивільної справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину, -

В С Т А Н О В И В:

До Подільського районного суду м.Києва надійшла позовна заява, в якій позивач просить визнати відповідача батьком дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ; внести зміни до актового запису № 1170 про народження ОСОБА_3 , складеного 10.06.2015 року ВДРАЦС Подільського РУЮ у м. Києві, вказавши його батьком позивача; стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дитиною повноліття, з підстав, визначених ст.128, 180 СК України.

Провадження у справі відкрито Ухвалою від 12.12.2018 р. з призначенням розгляду в порядку загального позовного провадження.

Через канцелярію суду представником позивача подано клопотання про призначення у справі судової молекулярно-генетичної експертизи, проведення якої просить доручити Державному науково-дослідному експертно-криміналістичному центру експертної служби МВС України, питання експертам сформульовані.

Ухвалою суду від 13.11.2019 р. призначено судову молекулярно-генетичну експертизу та провадження у справі було зупинене.

21.07.2020 р. через канцелярію суду Державний науково-дослідний експертно-криміналістичний центр експертної служби МВС України надіслано клопотання та рахунок.

22.07.2020 р. сторонам надіслано повідомлення щодо клопотання експерта.

03.08.2020 р. через канцелярію суду, від позивача надійшла заява про відмову від позову та закриття провадження у справі.

Ухвалою суду від 10.08.2020 провадження у справі поновлено та справу призначено до судового розгляду.

В судове засідання, призначене на 21.08.2020 р. сторони не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.

Суд, вивчивши заяву позивача про відмову від позову, дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом враховано, що суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини"). У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ст. 13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі "Пантелеєнко проти України" зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним й безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

ЄСПЛ зауважує, що процесуальні норми призначені забезпечити належне відправлення правосуддя та дотримання принципу правової визначеності, а тому сторони повинні мати право очікувати, що ці норми застосовуються. Принцип правової визначеності застосовується не лише щодо сторін, але й щодо національних судів (рішення ЄСПЛ у справі «Дія 97» проти України» від 21 жовтня 2010 року).

Згідно ст.ст.49 ч.2 п.1, 206 ч.1 ЦПК України позивач протягом усього часу судового розгляду може відмовитися від позову, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.

На підставі ст.ст.206 ч.3 ЦПК України у разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до ст.255 ч.1 п.4 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову та відмова прийнята судом.

Приписами ст.12 ч.4 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням нею процесуальних дій.

Отже, саме по собі подання заяви про відмову від позову не є необґрунтованими діями позивача, оскільки це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, що не містить обмежень у його реалізації. Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим ст. ст. 55, 124 Конституції України, та безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Як вбачається з матеріалів справи, вищевказана позовна заява ОСОБА_1 , за якою відкрито провадження у справі, підписано особисто позивачем. При цьому, і заява про відмову від позову та закриття провадження у справі також підписана особисто позивачем.

Отже, підстав для неприйняття відмови позивача від позову судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч.2 ст.206 ЦПК України, позивач попереджений про наслідки відмови від позову, про що самостійно зазначає в своїй заяві.

А відтак, беручи до уваги, що відповідно до вимог процесуального законодавства подати заяву про відмову від позову позивач має на будь-якій стадії процесу, враховуючи, що позивач скористався своїм правом, суд приймає відмову позивача від позову, оскільки вона не суперечить закону і не порушує чиїх-то прав та охоронюваних законом інтересів та вважає за необхідне в зв`язку з цим закрити провадження по справі.

Згідно із п. 4 ч.1 ст. 255 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом.

На підставі викладеного, керуючись, ст.ст.4, 12, 49, 198, 200 ч.2 п.2, 206, 255 ч. 1 п. 4, 258-260, 261, 353, 354 ЦПК України, п.9, 15.5 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.), -

У Х В А Л И В :

Прийняти відмову ОСОБА_1 від позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину.

Закрити провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , треті особи: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, Орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання батьківства та стягнення аліментів на дитину.

Ухвала в частині закриття провадження у справі та повернення зустрічного позову може бути оскаржена в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду з подачею апеляційної скарги через Подільський районний суд м.Києва протягом 15 днів з дня складання повного тексту ухвали.

Учасник справи, якому копія ухвали не була вручена в день її складання повного тексту, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом 15 днів з дня вручення йому копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

СуддяН. М. Ларіонова