РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року, місто Новоград-Волинський Житомирської області

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області

в складі: головуючого - судді Мозгового В.Б.,

(Справа № 285/4723/19, провадження у справі № 2/0285/89/20)

розглянув у спрощеному поряду без повідомлення сторін цивільну справу за позовом акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ «Приватбанк) до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В грудні 2019 року АТ «Приватбанк» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.04.2008 року у розмірі 20922,60 грн. станом на 24.11.2019 р.

В обґрунтовування позовних вимог позивач зазначає, що 21.04.2008 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 21600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. При цьому відповідач взяв на себе зобов`язання повертати отримані ним кошти в кредит відповідно до «Умов та правил надання банківських послуг» за «Тарифам банку», які викладені на банківському сайті. Однак відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, як наслідок, станом на 24.11.2019 року виникла заборгованість у розмірі 20922,60 грн., яка складається з 470,27 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15060,46 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 108,10 грн. заборгованості за комісією; 4049,36 грн. заборгованості за пенею; 250 грн. штраф (фіксована складова); 984,41 штраф (процентна складова).

Відповідач надіслав до суду відзив, у якому просить у задоволенні позовних вимог відмовити, оскільки з часу отримання платіжної картки ним було знято лише 500 гривень, однак за різні періоди він оплатив уже 2174,17 гривень і був упевнений що кредит погасив. Також до позовних вимог банку має бути застосована позовна давність, оскільки він закінчив користуватись карткою у 2011 році.

Справа розглядається за правилами глави 10 розділу ІІІ Цивільного-процесуального кодексу України з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом. В зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи, фіксація судового процесу на підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Встановлено, що 21 квітня 2008 року ОСОБА_1 заповнив бланк Заяву про приєднання до «Умов та Правил надання банківських послуг» в Приватбанку /а.с.12/.

За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що заборгованість ОСОБА_1 станом на 21.11.2019 року складає 20922,60 грн., яка складається з 470,27 грн. заборгованості за тілом кредиту; 15060,46 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом; 108,10 грн. заборгованості за комісією; 4049,36 грн. заборгованості за пенею; 250 грн. штраф (фіксована складова); 984,41 штраф (процентна складова).

Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом.

Відповідно до ч. 2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що сторони досягли згоди щодо усіх істотних умов договору, підписавши Заяву. Умови та Правила надання банківських послуг, а також Тарифи банку є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку та на офіційному сайті банку.

Проте, наданий позивачем Витяг з Тарифів з обслуговування кредитних карт «Універсальна», Умов та Правил надання банківських послуг не містить підпису позичальника, а тому не може вважатися доказом на підтвердження умов надання кредиту та того, що під час підписання заяви відповідач був ознайомлений саме з цими Умовами та правилами надання банківських послуг. Надані банком Умови та Правила надання банківських послуг, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору.

Вказана правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 03 липня 2019 року у справі № 14-131цс19.

Згідно зі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 83 ЦК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду.

Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності.

Встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження факту отримання ОСОБА_1 кредитних коштів за кредитним договором від 21 квітня 2008 року у розмірі 21600 грн. Зі змісту Заяви вбачається, що кредитний ліміт встановлено у розмірі 500 грн.

Також, із розрахунку заборгованості вбачається, що ОСОБА_1 сплачено на погашення заборгованості за кредитним договором кошти в сумі 2453,32 грн., що значно перевищує суму кредиту зазначену в Заяві.

Отже, виходячи з вищевикладеного, враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження встановленого кредитного ліміту у розмірі 21600 грн., розмір отриманих згідно Заяви кредитних коштів у сумі 500 грн., повернуто відповідачем у повному обсязі, що підтверджується розрахунком заборгованості, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову за недоведеністю.

При розгляді даної справи, суд відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України врахував висновки викладені в постановах Верховного Суду від 09.01.2020 року №204/6608/18 та №203/4297/18.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 10, 81, 141, 263, 265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

В задоволенні позовних вимог акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (01001, м. Київ, вул. Грушевського, 1Д, ) до ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ) про стягнення заборгованості відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а в разі оголошення лише вступної та резолютивної частини судового рішення з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Апеляційна скарга подається учасниками справи до Житомирського апеляційного суду через Новоград-Волинський міськрайонний суд з врахуванням п.п. 15.5 п.15 Перехідних положень ЦПК.

Повне судове рішення складено 11.02.2020 року.

Головуючий