Справа № 571/207/20
Провадження № 2/571/283/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області, в складі: головуючої судді Комзюк А.Ф., секретаря судового засідання Колодич Ю.В., за участю представника позивача Нікольченка Б.Б. , відповідача ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів, які стягуються на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12.01.2012, у справі №2-617/11.

В обґрунтування позову вказує, що проживав з позивачем в зареєстрованому шлюбі, ІНФОРМАЦІЯ_1 в них народився син - ОСОБА_4 , 12 січня 2012 року рішенням Рокитнівського районного суду Рівненської області стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття.

Позивач вважає, що розмір стягуваних з нього аліментів на утримання сина ОСОБА_4 має бути зменшеним, в зв`язку з тим, що з моменту прийняття судом рішення про стягнення аліментів змінився його матеріальний стан. ІНФОРМАЦІЯ_3 народилася дочка ОСОБА_6 , тобто на даний час позивач має обов`язок по утриманню синів ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та доньки ОСОБА_6 . Крім того, син ОСОБА_7 хворіє та потребує постійного обстеження, лікування та курсів реабілітації, в зв`язку із хворобою йому встановлено інвалідність, вказана обставина вимагає значних матеріальних затрат на лікування, оплату реабілітації, проїзд до місяці лікування та реабілітації. На даний час він не працює, тому не має змоги сплачувати присуджений розмір аліментів.

Посилаючись на норми статтей 180, 182, 192 СК України просить змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача, на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши із 1/3 частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.

До початку першого судового засідання позивач подав заяву про зміну позовних вимог , згідно якої просить змінити розмір аліментів, які стягуються з позивача на користь відповідача на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зменшивши із 1/3 частки заробітку (доходу) на 1/8 частку заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.73).

Відповідач ОСОБА_2 у встановлений судом строк подала відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач позовні вимоги не визнала повністю та зазначила, що обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений частиною 2 статті 51 Конституції України в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття, а також статтею 180 СК України. Керуючись інформацією, наданою позивачем, а саме копією Корінця медичного висновку №128 від 22 листопада 2017 року про дитину-інваліда віком до 18 років не заперечує, що молодший син позивача ОСОБА_7 являється дитиною-інвалідом І групи підгрупи А, проте вважає, що відповідно до статтей 1,2,3 Закону України "Про державну соціальну допомогу особам з інвалідністю з дитинства та дітям з інвалідністю" особи з інвалідністю з дитинства і діти з інвалідністю віком до 18 років мають право на державну соціальну допомогу, яка на дітей з інвалідністю віком до 18 років призначається у розмірі 70 відсотків прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю підгрупи А віком від 6 до 18 років встановлюється в розмірі прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років. Надбавка на догляд за дитиною з інвалідністю віком до 18 років призначається одному з батьків, усиновителів, опікуну, піклувальнику, які не працюють. Таким чином, позивач має отримувати надбавку на догляд за дитиною-інвалідом віком від 6 до 18 років.

Постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2006 року №1686 затверджено Державну типову програму реабілітації осіб з інвалідністю. Фінансування програми здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, Фонду соціального захисту інвалідів, Фонду соціального страхування України, місцевих бюджетів, а також інших джерел. Програма спрямована на забезпечення системного підходу до організації реабілітації, послідовності і наступності в проведенні багатопрофільних реабілітаційних заходів, запровадження державних реабілітаційний стандартів і установлення контролю за якістю реабілітаційних послуг для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю в тому числі з дитячим церебральним паралічем. Позивач має можливість скористатися даною програмою для свого сина ОСОБА_7 , якщо ще не скористався.

Зі сторінки позивача в соціальній мережі Фейсбук, стало відомо, що позивач у 2016, 2017, 2018, 2019, 2020 роках подорожує по світу та відпочиває на недешевих курортах (скріншоти фотоінформації додає), а тому постає питання джерела походження коштів на відпочинок та мандрівку та питання сумніву щодо погіршення матеріального стану позивача в той час коли коштів (зі слів позивача) недостатньо на утримання дітей і лікування сина ОСОБА_7 .

Відповідач стверджує, що 2555 гривень не є достатньою для нормального забезпечення дитини на сьогоднішній день. Крім того, мало забезпечувати дитину фінансово. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, батьки зобов`язані поважати дитину. На даний час позивач не приймає абсолютно ніякої участі у житті дитини, не відвідує батьківські збори в школі, не цікавиться успіхами дитини, не бере участі в організації відпочинку і оздоровлення дитини, не бере участі у її вихованні, не спілкується з дитиною, що змусило відповідача неодноразово звертатися до служби у справах дітей Рокитнівської райдержадміністрації щодо стану виконання батьком його батьківських обов`язків. Таке відношення та неповага до дитини призвели до небажання дитини спілкуватися з батьком.

Також відповідачеві відомо, що позивач працює на території Республіки Польща водієм-далекобійником у фірмі DSO TRANSPORT I SPEDYCJA, і в своїй позовній заяві він надав завідомо недостовірну інформацію, аби приховати свої реальні доходи і не сплачувати належну суму аліментів на свого старшого сина ОСОБА_4 .

Крім сина ОСОБА_4 відповідач має на утриманні ще двох дітей - дочку ОСОБА_8 і сина ОСОБА_9 , які проживають з нею і знаходяться на її утриманні. Нещодавно втратила роботу і перебуває на обліку в Рокитнівському районному центрі зайнятості, що призвело до погіршення матеріального стану. Просить у задоволенні позовних вимог відмовити. В разі підтвердження інформації про працевлаштування позивача на території Республіки Польща зобов`язати ОСОБА_3 щоквартально подавати до Рокитнівського районного відділу Дежавної виконавчої служби довідку про доходи на території Польщі.

Згідно відповіді на відзив позивач ОСОБА_3 зазначив, що хоч відповідач не визнає повністю його вимоги викладенні в позовній заяві, при цьому відповідач не спростовує наявності у нього підстав для зміни розміру аліментів, передбачених ст. 192 СК України, зокрема, зміни його матеріального та сімейного стану. Дійсно його син ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_5 , являється дитиною - інвалідом 1 групи, підгрупи А. Відповідно до законодавства України, він отримує гарантовану державою соціальну допомогу у вигляді пенсії та має можливість скористатися реабілітаційними програмами (за можливості). Проте, зазначена соціальна допомога, не звільняє його від обов`язку по його утриманню і забезпечення належних для нього умов для життя і збереження здоров`я. Основний тягар по утриманню сина ОСОБА_7 несуть його батьки, при цьому державна допомога компенсує лише дуже незначну частку необхідних витрат. Йому не зрозуміло, в зв`язку з чим відповідач у відзиві вказувала про право на отримання державної соціальної допомоги та участь у програмах реабілітації, оскільки зазначене не є предметом цього спору. Заперечуючи проти позову, відповідач зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 182 СК України, суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. На доказ ніби-то його відпочинку на недешевих курортах позивач зазначає, що надані відповідачем, в якості доказів, скріншоти фотоінформації, у випадку їх допустимості, жодним чином не свідчать про наявність цих витрат саме у нього. Відтак, доводи відповідача в цій частині є безпідставними та необгрунтованими.

Щодо тверджень відповідача, про приховування ним доходів та несплати належної суми аліментів на старшого сина ОСОБА_4 , зазначив, що поданий ним позов стосується зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною його сімейного стану (перебування на його утриманні двох малолітніх дітей). Тобто, визначені судом аліменти на утримання сина ОСОБА_4 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу), є несправедливими у відношенні його молодших дітей, оскільки на момент їх призначення суд виходив із наявності у нього лише одної дитини. Вважає, що наведені відповідачем у відзиві доводи і міркування не спростовують обставин викладених ним у позовній заяві, а тому просить позов задоволити у повному обсязі.

Згідно заперечення на відповідь на відзив, відповідач ОСОБА_2 зазначила, що вищезазначені документи оформлені неналежним чином - не проставлені дати, також не вірно зазначено її прізвище. Також у відповіді на відзив позивач зазначає, що що поданий ним позов стосується зменшення розміру аліментів у зв`язку зі зміною сімейного , хоча в позовній заяві вагомий акцент робився на те, що він не працює та додає копію трудової книжки. При цьому, інформація про доходи позивача, яку зобов`язалася відповідач надати в судове засіданні , спонукала позивача змінити його позовні вимоги з 1/3 частки заробітку (доходу) на 1/8 частку заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Хоча спочатку він просив змінити розмір аліментів з 1/3 частки заробітку (доходу) на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Максимальний розмір аліментів в Україні становить 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, так для дітей віком від 6 до 18 років ця сума становить 22 180 гривень. Тому, враховуючи, що позивач має постійний дохід за кордоном, беремо до уваги не лише мінімальну гарантовану суму аліментів, але й максимальний розмір аліментів на дитину відповідного віку. Тим більше, що позивач не надав ніяких законних обгрунтувань щодо його нових позовних вимог (1/8 частки...). Так як відсутні аргументації нових позовних вимог позивача, викладені в заяві про зміну позовних вимог, відповідачем не визнаються повністю.

В судовому засіданні представник позивача - адвокат Нікольченко Б.Б. позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві та доповнив, що позивачем додано до позовної заяви всі докази, які підтверджують те, що у позивача змінився сімейний стан, від другого шлюбу в нього на утриманні перебуває двоє малолітніх дітей. Крім того, слід врахувати, що згідно вимог СК України, аліменти на одну дитину можуть бути стягнути у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), при цьому, з позивача стягуються аліменти у розмірі 1/3 частки заробітку (доходу). Вважає позовні вимоги обґрунтованими та просить їх задовольнити у повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, посилаючись на обставини, викладені у відзиві і запереченні та зазначила, що позивач працює в республіці Польща та отримує заробітну плату, отже у позовній заяві відповідач намагався ввести суд та відповідача в оману про те, що він ніде не працює. Також позивачем не надано доказів у підтвердження того, що він несе великі витрати на утримання дитини-інваліда. Крім того, позивач взагалі не приймає участі у вихованні сина ОСОБА_4 , не спілкується з ним взагалі, тому , вважає, що дана обставина мала б компенсуватися іншим чином - розміром аліментів. Відповідач намагалася врегулювати даний спір в позасудовогому порядку, пропонувала позивачеві нотаріально укласти угоду про визначення аліментів у розмірі 1/4 частки заробідку (доходу), проте позивач відмовився від такої пропозиції. Вважає, що нею повністю спростовані позовні вимоги позивача, що вказує на відсутність підстав для зменшення розміру аліментів. Просить у позові відмовити.

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі, шлюб розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 44).

Згідно рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12.01.2012 з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання однієї неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, починаючи з 01 грудня 2011 року до досягнення дитиною повноліття (а.с.147).

У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

В силу вимог статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття.

Частина третя статті 181 СК Украни визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом.

Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Аналізуючи зміст статей 181,192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із зміною сімейного стану, значним покращенням чи погіршенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення чи зменшення розміру аліментів.

Звертаючись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на утримання дитини позивач посилається на те, що на даний час змінився його сімейний та майновий стан, позивач одружився, має на утриманні двох дітей від другого шлюбу, одна дитина є інвалідом, хворіє, на лікування та реабілітацію дитини витрачаються значні кошти.

Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів.

Встановлено, що 24.10.2009 ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_10 , від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 народився та дочку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 8,9,10).

Згідно заключення ЛКК №0619, виписки з історії хвороби, виписок з медичної карти, епікризів, довідки про надані реабілітаційні послуги та результати реабілітації, медичного висновку встановлено, що дитина позивача, ОСОБА_7 , хворіє і потребує лікування 3-4 рази на рік, потребує постійного спостереження у лікарів, проводяться курси лікування дитини, також дитина знаходилась на реабілітаційному лікуванні, дитині постійно призначається лікування та реабілітація (а.с. 11-19).

Відповідно до копії трудової книжки ОСОБА_3 не працює (а.с.20-23).

Згідно довідки про склад сім`ї виданої Рокитнівською селищною радою за №558 від 04.02.2020 ОСОБА_3 , жителю АДРЕСА_1 , до склалу його сім`ї входять: ОСОБА_12 , дружина, працює в Рокитнівській ЦРЛ; син ОСОБА_7 , дитина-інвалід; дочка ОСОБА_6 дошкільня. Діти проживають разом з батьками та знаходяться на їх утриманні, загальна площа житла 26,6 м.кв. (а.с. 25).

Згідно довідки про склад сім`ї, виданої Рокитнівською сільською радою за №2225/03-10 від 25.05.2020 ОСОБА_2 , жительці АДРЕСА_2 , до склалу її сім`ї входять: ОСОБА_8 дочка, студентка; син ОСОБА_4 , школяр та син ОСОБА_9 дошкільня. Діти проживають разом з матір`ю і знаходяться на її утриманні (а.с. 45).

Згідно довідки №35-692 від 25.05.2020 ОСОБА_2 перебуває на обліку в Рокитнівському районному центрі зайнятості з 03 квітня 2020 року як безробітна (а.с. 46).

Відповідно до довідки Рокитнівського НВК школа I-III ступенів-ліцей, виданої ОСОБА_2 , батько її дитини ОСОБА_4 , не бере участі у вихованні дитини, за весь період навчання дитини в школі жодного разу не спілкувався з учителями. Не брав участі в батьківських зборах (а.с. 47).

З повідомлення служби в справах дітей Рокитнівської райдержадміністрації за №274 від 28.05.2020 вбачається, що ОСОБА_2 зверталась до органу опіки та піклування щодо участі батька ОСОБА_3 у вихованні сина ОСОБА_4 та перетину неповнолітнім кордону. З даного питання батьки дійшли порозуміння. Повторно 26.05.2020 ОСОБА_2 звернулась із письмовою заявою до Рокитнівської райдержадміністрації про стан виконання батьківських обов`язків ОСОБА_3 відносно сина ОСОБА_4 (а.с.48).

Відповідно до наданих ТОВ «ДСО Транспортна Спедиція» документів (офіційний переклад з польської мови та українську), ОСОБА_3 працевлаштований у вказаному товаристві з 18 жовтня 2017 року де отримує заробітну плату (а.с.96-106,107-121).

Відповідно дост.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав.

Також даною статтею визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Судом встановлено, що у позивача змінився сімейний стан, він одружився, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, одна дитина інвалід. Також встановлено, що позивач працевлаштований за кордоном, де отримує значні доходи.

Ураховуючи зміну сімейного стану позивача, наявність інших осіб на його утриманні, його матеріальний стан й стан здоров`я дитини, необхідність у коштах для утримання дитини в нинішніх життєвих обставинах, суд дійшов висновку позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки установлено, що майновий стан позивача дозволяє йому сплачувати аліменти у більшому розмірі ніж 1/8 частка від його заробітку (доходу) щомісячно, що не призведе до значного погіршення майнового стану його новоствореної сім`ї.

Аналізуючи зібрані у справі докази та правові норми, суд прийшов до висновку про наявність підстав для зміни розміру стягуваних з позивача аліментів з 1/3 на 1/4 частку, який не є завищеним та цілком відповідає віку та потребам дитини.

Згідно п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили.

Керуючись ст.192 СК України, ст.ст. 264, 265, 279 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 на підставі рішення Рокитнівського районного суду Рівненської області від 12.01.2012 у справі №2-617/11.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_2 .

Повне рішення виготовлено 03.11.2020.

Суддя (підпис) Згідно з оригіналом.

Суддя Рокитнівського районного суду

Рівненської області А.Ф.Комзюк