Провадження №2/521/283/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2020 року

Малиновський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Тополевої Ю.В.,

за участю секретаря - Манюка Д.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про повернення коштів за неукладеним договором, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси із позовом до ОСОБА_4 , в якому просила стягнути з відповідача грошові кошти в розмірі 60000 доларів США та судові витрати.

Позов обґрунтований такими обставинами.

12.02.2014 ОСОБА_1 та ОСОБА_4 дійшли усних домовленостей про купівлю-продаж житлового будинку по АДРЕСА_1 , який розташований на земельній ділянці площею 0,0648 га. Згідно вказаних усних домовленостей ОСОБА_1 зобов`язалась частинами передати ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 70 тис. доларів США, а ОСОБА_4 зобов`язався передати, шляхом укладення договору купівлі-продажу, ОСОБА_1 у власність будинок по АДРЕСА_1 . На виконання вказаних домовленостей, у період часу з 12.02.2014р. по 31.12.2015р. ОСОБА_1 передала ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 60000 доларів США, а саме: 7000 доларів США - 12.02.2014р.; 3000 доларів США - 19.02.2014р.; 10000 доларів США - 02.03.2014р.; 7000 доларів США - 05.03.2014р.; 1500 доларів США; 3000 доларів США - 18.10.2014р.; 5000 доларів США - 30.10.2014р.; 5000 доларів США 16.11.2014р.; 4500 доларів США - 22.07.2015р.; 4000 доларів США - 07.10.2015р.; 10000 доларів США - 31.12.2015р. Разом із тим, ОСОБА_4 відмовився укладати договір купівлі-продажу вищевказаного житлового будинку та повертати ОСОБА_1 зазначену суму грошових коштів.

30.09.2019 ОСОБА_4 подано відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволені позовних вимог, у зв`язку з тим, що між сторонами не існувало домовленостей щодо укладення договору купівлі-продажу вказаного будинку. Відповідачем зазначено, що посилання позивача на вартість будинку в розмірі 70000 доларів США не відповідає дійсним ринковим цінам на відповідний об`єкт нерухомості. Крім того, відповідач вказав, що позивач користується тим, що відповідач страждає на тяжке захворювання, та не може, в зв`язку із цим, захищати свої інтереси.

09.10.2019 представником позивача, адвокатом Романюком В.І., була надана відповідь на відзив, в якій останній зазначає, що факт власноруч написаної ОСОБА_4 розписки про отримання від ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 60 000 доларів США ОСОБА_4 не заперечує та не спростовує. Зі змісту позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , яка перебуває на розгляді Малиновського районного суду м. Одеси у справі №21/16277/19 ОСОБА_4 визнає той факт, що 12.02.2014 року між ним та ОСОБА_1 була досягнута усна угода про придбання вказаного будинку. Також, зі змісту вказаної позовної заяви вбачається, що на виконання умов усної домовленості з 12.02.2014 по 31.12.2015 р. р. ОСОБА_4 отримав від ОСОБА_1 60000 доларів США, про що було складено розписку.

Представник Позивача, адвокат Романюк В.І., у відкрите судове засідання не з`явився, однак подав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Відповідач та його представник, адвокат Свінціцька Н.Д., у відкрите судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомлені про дату і час судового засідання. 28 січня 2020 року о 14 год. 51 хв. на електронну адресу Малиновського районного суду м. Одеси, після розгляду справи, надійшла заява від адвоката Крайнюкова М.М., в якій останній повідомив суд про те, що він не має можливості з`явитися в судове засідання, яке призначене на 28 січня 2020 року о 12 год. 00 хв. Вказана заява не містила клопотання про відкладення розгляду справи, до заяви не додані докази на підтвердження неможливості прибуття адвоката Крайнюкова М.М. в судове засідання, повноваження адвоката не підтверджені відповідними документами, а саме, копія ордеру не містить ПІБ особи, інтереси якої представляє вказаний адвокат, та не додано копії договору на надання правничої допомоги відповідачу.

Третя особа ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилась, неодноразово повідомлялась про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомила, заяву про розгляд справи у її відсутність до суду не подала, письмових пояснень щодо позову або відзиву не подала.

Суд, вивчивши позовну заяву та матеріали справи, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, вважає, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити, зважаючи на такі обставини.

Судом встановлені наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи, що відповідно до копії складеної ОСОБА_4 розписки, оригінал якої судом було досліджено у підготовчому судовому засіданні, ОСОБА_4 у період часу з 12.02.2014р. по 31.12.2015р. отримав від ОСОБА_1 грошові кошти в сумі 60000 доларів США, а саме: 7000 доларів США - 12.02.2014р.; 3000 доларів США - 19.02.2014р.; 10000 доларів США - 02.03.2014р.; 7000 доларів США - 05.03.2014р.; 1500 доларів США; 3000 доларів США - 18.10.2014р.; 5000 доларів США - 30.10.2014р.; 5000 доларів США 16.11.2014р.; 4500 доларів США - 22.07.2015р.; 4000 доларів США - 07.10.2015р.; 10000 доларів США - 31.12.2015р. (т. 1 а. с. 15-15 об.).

Із змісту вказаної розписки вбачається, що вищевказану суму коштів ОСОБА_4 отримав як аванс за будинок, що продається по АДРЕСА_1 .

Таким чином, факт передачі ОСОБА_1 коштів ОСОБА_4 у розмірі 60000 доларів США, як аванс за купівлю будинку по АДРЕСА_1 , підтверджується власноруч написаною ОСОБА_4 розпискою.

Із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (т. 1 а. с. 139) та копії свідоцтва про право власності (т. 1 а. с. 141) вбачається, що власником житлового будинку АДРЕСА_1 та земельної ділянки, на якій розташований вказаний будинок, є мати позивача, третя особа ОСОБА_3

06.12.2018р. представник ОСОБА_1 направив ОСОБА_4 лист-повідомлення про те, що з моменту отримання вказаного листа, останній повинен вжити заходів, щодо укладення договору або повернення коштів, які ОСОБА_4 отримав від позивача, однак не вжив жодних заходів, договір купівлі-продажу не уклав, гроші не повернув (т. 1 а. с. 29).

Крім того, приватним нотаріусом Хома А.С. здійснено виклик відповідача для явки до нотаріуса, з метою укладення договору купівлі-продажу, який ОСОБА_4 отримав 14.12.2018, що підтверджується копією квитанції служби кур`єрської доставки ( т. 1 а. с. 31).

Відповідачем не вжито заходів щодо оформлення договору купівлі-продажу між сторонами, гроші, передані йому ОСОБА_1 відповідач не повернув.

Надаючи правову кваліфікацію правовідносинам, які виникли між сторонами, суд вважає, що вони виникли внаслідок набуття та збереження майна без достатньої правової підстави, та носять характер кондиційного позадоговірного зобов`язання, а тому регулюються Главою 83 ЦК України.

Частиною 1 статті 202 ЦК України встановлено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.

Згідно із частинами першою, другою статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Відповідно до статті 635 ЦК України попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства.

Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором.

Статтею 657 ЦК України встановлено вимогу щодо укладення договору купівлі-продажу квартири у письмовій формі, з нотаріальними посвідченнями та державною реєстрацією.

Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про:

1) повернення виконаного за недійсним правочином;

2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння;

3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні;

4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи.

Статтею 1213 ЦК України передбачено, що набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. У разі неможливості повернути в натурі потерпілому безпідставно набуте майно відшкодовується його вартість, яка визначається на момент розгляду судом справи про повернення майна.

Задовольняючи позов, суд керується тим, що між сторонами відсутні належним чином оформлені договірні відносини, оскільки ні договір позики, ні договір купівлі-продажу, ні попередній договір про укладення в майбутньому сторонами договору купівлі-продажу будинку у порядку, визначеному чинним законодавством України, не укладався, відповідач не був власником спірного будинку, власником якого на теперішній час є третя особа ОСОБА_3 . Тобто, правова підстава набуття відповідачем грошових коштів в розмірі 60000 доларів США за рахунок позивача була відсутня взагалі, що дає суду можливість застосувати до спірних правовідносин правову конструкцію ст. 1212 ЦК України.

Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду.

Згідно зі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Матеріалами справи підтверджується, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8810,00 грн., відповідно до квитанції від 18.12.2018 року (т. 1 а. с. 1), та у розмірі 352,40 грн., відповідно до квитанції від 19.12.2018 року (т. 1 а. с. 64).

Крім того, 05 грудня 2018 року позивач та адвокати Іванова Г.С., Єфтеній С.В., Романюк В.І. уклали договір про надання правничої допомоги (т. 1 а. с. 43-45).

Згідно ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно п.3.1 договору про правову допомогу №05/12/2018 від 05.12.2018 ОСОБА_1 зобов`язалась сплатити послуги адвоката у розмірі 10000 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що правову допомогу та представлення інтересів позивача в суді здійснював адвокат Романюк В.І., на підставі ордеру серії ОД № 350242.

На виконання умов вищевказаного договору про правову допомогу, 05.09.2019 ОСОБА_1 сплатила адвокату Романюку В.І. 10000 грн., що підтверджується прибутковим касовим ордером №12/2019 від 05.09.2019 (т. 1 а. с. 145).

Факт надання юридичних послуг адвокатом Романюком В.І. засвідчено актом прийому-передачі виконаних робіт (т. 1 а. с. 146).

Враховуючи складність справи, об`єм наданої правничої допомоги, ціну позову, значення даної справи для ОСОБА_1 , а також те, що ОСОБА_4 не звертався з клопотанням в порядку ч. 5 ст. 137 ЦПК України щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу, суд вважає, що витрати на правничу допомогу ОСОБА_1 є обґрунтованими та підлягають компенсації у повному обсязі.

Керуючись ст. ст.202, 635, 655, 657, 1212, 1213, 1215 ЦК України, ст. ст. 4, 5, 12, 13, 81, 258-259, 267, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи ОСОБА_3 про повернення коштів за неукладеним договором - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області 21.02.1996р., зареєстрованого: АДРЕСА_2 , на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 грошові кошти в сумі 60000 (Шістдесят тисяч) доларів США, що в еквіваленті до гривні, на день ухвалення рішення, згідно офіційного курсу НБУ становить 1475904 (Один мільйон чотириста сімдесят п`ять тисяч дев`ятсот чотири) грн.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт серії НОМЕР_1 виданий Берегівським РВ УМВС України в Закарпатській області 21.02.1996р. зареєстрованого: АДРЕСА_2 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , код платника податків НОМЕР_2 , місце реєстрації: АДРЕСА_3 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 9162 (дев`ять тисяч сто шістдесят дві) грн. 40 коп., та 10000 (Десять тисяч) грн. витрати на правову допомогу.

Рішення суду може бути оскаржене учасниками справи до Одеського апеляційного суду через Малиновський районний суд міста Одеси протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне судове рішення складено 07 лютого 2020 року.

Суддя: Ю.В. Тополева