Справа № 624/667/20
№ провадження 2/624/286/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року Кегичівський районний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Крапівки Т.В., за участю секретаря Лебідь Л.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Кегичівка, Харківської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу зареєстрованого 27.09.2017 Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис №54, а також стягнення з відповідача аліментів на утримання дочок: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, щомісячно та до досягнення кожною з дочок повноліття. Позовна заява обґрунтована тим, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 27.09.2017. Від шлюбу сторони мають двох дітей: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Сімейне життя не склалось, відповідач зловживає спритними напоями, вчиняє сварки, чим лякає дітей, не підтримує дружину, ні матеріально, ні морально, в тому числі і під час останньої вагітності та пологів. З літа 2019 року, подружні стосунки повністю припинені, спільне господарство не ведеться, позивач сама утримує та піклується про дітей. Проживає разом з дітьми окремо, відповідач допомоги по утриманню дітей не надає. Позивач повністю утримує дітей за рахунок допомоги яку надає мати позивача із закордону та допомоги, що отримує на дитину до 3-х років.

Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 30.09.2020 провадження у справі відкрито та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 28 жовтня 2020 року. Сторонам наданий час для подання заяв по суті.

Позивачем було заявлено клопотання про витребування доказів. Ухвалою Кегичівського районного суду Харківської області від 28 жовтня 2020 року у задоволенні клопотання відмовлено у зв`язку з добровільним наданням відповідачем доказів.

Сторони, належним чином повідомлені про розгляд справи, в судове засідання не з`явились.

Позивач надіслала заяву про розгляд справи у її відсутність, просила позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач через канцелярію суду подав заяву про проведення розгляду справи за його відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить їх задовольнити. Повідомив, що дійсно шлюб на даний час зберегти неможливо. Діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем, а він сплачувати аліменти на їх утримання за рішенням суду. Спору про розподіл майна не мають. Повідомив, що працює водієм ПОСП «Рояківка», інвалідності, інших утриманців та стягнень за виконавчими листами не має. До заяви додав довідку про доходи та копію картки платника податків.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного.

Так, матеріалами справи встановлено, що сім`я розпалась повністю, не може бути збережена і позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 27 вересня 2017 року в Кегичівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_1 , виданим 27 вересня 2017 року Кегичівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 54. Від даного шлюбу сторони мають дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 . Сторони погодили, що діти після розірвання шлюбу проживатимуть з позивачем. Сумісне життя сторін не склалося з причин зловживання відповідачем спиртними напоями та відсутністю бажання опікуватися сім`єю, з літа 2019 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть, подружні відносини повністю припинені, тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно зі змістом ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній.

Як вбачається зі змісту ч. 3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом.

Судом достовірно встановлено, що сторони створити міцної сім`ї за час спільного проживання не змогли, внаслідок чого шлюб фактично розпався, подружні стосунки припинилися.

У відповідності до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року встановлено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей».

Як вбачається з матеріалів справи сторони на даний час проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують та відновлювати не збираються, спільне господарство не ведуть, а тому подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, в зв`язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню.

Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати, оскільки зберегти їх сім`ю на майбутнє неможливо, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам.

Спору про розподіл майна, що є спільною власністю на даний час не має.

Сторони погодили, що діти після розірвання шлюбу будуть проживати з позивачем.

Статтею 113 Сімейного кодексу передбачено, що особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

З урахуванням клопотання позивача суд після розірвання шлюбу відновлює їй дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Щодо позовної вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дітей, про що свідчить поданий до суду позов, тому кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідач не проживає разом з позивачем та зі спільними малолітніми дітьми сторін, належну матеріальну допомогу на їх утримання не надає, отже, він зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дітей, які проживають разом з позивачем.

Таким чином, позовні вимоги стосовно присудження на користь позивача аліментів є обґрунтованими та суд визнає їх такими, що підлягають задоволенню.

Визначаючи розмір та порядок стягнення аліментів, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, виходить з такого.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

Стаття 182 СК України встановлює, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.

Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів.

Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати.

Як зазначено у ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_2 є здоровим, працездатним, будь-яких інших осіб на утриманні не має, стягнення з нього за виконавчими листами не проводиться. Працює водієм ПОСП «Рояківка» з 14.05.2020., про, що суду надана довідка про його дохід.

Будь-яких доказів іншого, сторонами надано не було, а судом в ході розгляду справи не здобуто.

Виходячи з принципу справедливості та розумності, приймаючи до уваги принцип рівності прав та обов`язків батьків щодо дітей, виходячи із встановленого державою розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та обоюдного обов`язку батьків на їх утримання, а також обставини для необхідного рівня життя дітей, їх гармонійного розвитку, суд вважає доцільним визначити розмір аліментів для утримання дітей в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, що буде відповідати інтересам дітей по їх утриманню.

Підстав для встановлення рекомендованого мінімального розміру аліментів на одну дитину в розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, як про це просила позивач, суд не вбачає, оскільки з наданих сторонами доказів про заробіток відповідача, він не є достатнім для цього.

Розмір аліментів визначений судом не буде порушувати основні соціальні гарантії, закріплені Конституцією України та законами України (зокрема, Законом України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» від 05.10.2000 № 2017-ІІІ, Законом України «Про прожитковий мінімум»), що включають право відповідача на достатній життєвий рівень для себе не нижчий прожиткового мінімуму.

Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Таким чином, у разі наявності додаткових витрат на дитину, що викликані особливими потребами, сторона по справі наділена правом звернутися з відповідним позовом до суду.

Також суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 2,3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.

Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.

З матеріалів справи судом вбачається, що днем пред`явлення позову позивачем є 23 вересня 2020 року.

Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Таким чином, суд приходить до висновку про звернення до негайного виконання рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дітей в межах суми платежу за один місяць.

Розподіл судових витрат здійснити відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Позивачем при подачі позовної заяви до суду був сплачений судовий збір у розмірі 840 гривень 80 копійок, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір у вищезазначеному розмірі на користь позивача.

При зверненні до суду з вимогою про стягнення аліментів позивач, відповідно до ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, а тому судовий збір в сумі 840,80 грн підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Керуючись ст.ст.1, 2, 4, 12, 76, 78, 81, 82, 95, 141, 263-268, 354, 355 ЦПК України, суд,

в и р і ш и в:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на дітей - задовольнити частково.

Розірвати шлюб між ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженкою с. Лозова, Кегичівського району, Харківської області та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженцем смт. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, зареєстрований 27 вересня 2017 року в Кегичівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 54.

Після розірвання шлюбу відновити позивачу ОСОБА_1 дошлюбне прізвище « ОСОБА_5 ».

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_7 у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23 вересня 2020 року та до досягнення дітьми повноліття.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежів за один місяць підлягає негайному виконанню.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір (розрахунковий рахунок UA0026001, банк отримувач коштів: ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, код класифікації доходів: 22030106, , Банк отримувача: Казначейство України (ЕАП) у розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 цього Кодексу.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженка с. Лозова, Кегичівського району, Харківської області, громадянка України, ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , паспорт НОМЕР_3 , орган, що видав 6341, дата видачі 24.10.2017, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає АДРЕСА_2 .

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженець смт. Кегичівка, Кегичівського району, Харківської області, громадянин України, ідентифікаційний номер НОМЕР_4 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_3 .

Суддя Т.В. Крапівка