Справа № 463/6190/18
Провадження № 2/463/150/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 лютого 2020 року Личаківський районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді Шеремети Г.І.

з участю секретаря судових засідань Козак О.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження в залі суду в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Почайнінська, 25/49) про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди, -

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом, просив стягнути солідарно з відповідачів фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 , Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» на його користь 199 987,10 грн. заборгованості, з яких 40 498,50 грн. основного боргу, 154 488,60 грн. пені та 5 000,00 грн. моральної шкоди.

Позов мотивує тим, що 16.03.2018 року між ним, ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , як Турагентом, що діяв від імені та за дорученням Туроператора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна», було укладено Договір № 1603 на туристичне обслуговування. Відповідно до умов укладеного договору, зокрема Додатку № 1 до Договору, позивач замовив надання для трьох осіб комплексу туристичних послуг, що включали: авіапереліт зі Львова до Монастира та у зворотному напрямку, а також перебування в готелі Marhaba Palace Kantaoui 5* тривалістю 10 ночей з 27.06.2018 року до 07.07.2018 року. На виконання взятих за договором зобов`язань, зокрема п.6.1, 6.2.1,6.2.2, позивачем було сплачено в повному обсязі туристичні послуги на загальну вартість, яка склала 38 430 грн., з яких: 9 600 грн було сплачено Замовником (Позивачем) в момент підписання Договору; 28 800 грн було сплачено ФОП ОСОБА_4 31.05.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3105 від 31.05.2018 року. У відповідності до умов договору Турагент повинен був забезпечити надання комплексу туристичних послуг Туроператором з 27.06.2018 року до 07.07.2018 року. Однак 27.06.2018 року Відповідач ТзОВ «Оазіс Тревел Україна» повідомив про скасування рейсу зі Львова, яким Позивач разом із сім`єю повинен був вилетіти до Тунісу. Вказаними діями відповідачів, на думку позивача, не забезпечено надання комплексу туристичних послуг відповідно до Договору № 1603 на туристичне обслуговування від 16.03.2018 року. У зв`язку із ненаданням позивачу комплексу туристичних послуг, останній просить стягнути з них на свою користь вартість сплачених ним послуг. А також позивач просить стягнути неустойку згідно ч.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% від загальної вартості замовлення за кожен день прострочення, що становить 154 488,60 грн. (38 430,00 грн.*3%*134дні за період з 27.06.2018 року по 23.10.2018 року, тобто з дня вильоту і по день подачі позову). Зазначеними діями відповідачів по ненаданню заздалегідь заброньованих туристичних послуг позивачу було спричинено моральну шкоду, розмір якої з урахуванням характеру правопорушення та глибини душевних страждань оцінює в 5000,00 грн. А тому позивач звернувся до суду з позовом, який просить задоволити.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, передбачених в позові, та просили такі задоволити. Позивач підтвердив, що загальна вартість сплачених ним туристичних послуг склала 38 430 грн.

Представник відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 в судовому засіданні проти позову в частині вимог до відповідача ОСОБА_4 заперечив та просив відмовити в їх задоволенні з підстав, зазначених в поданих та долучених до матеріалів справи письмових поясненнях по справі (а.с.39-42). Вважає позовні вимоги до відповідача Фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 заявлені безпідставно та необґрунтовано, є такими, що суперечать як умовам договору №1603 від 16.03.2018р., так і вимогам Закону України «Про туризм». Додатково пояснив, що позивачем не враховано законодавчого розмежування статусу, прав і обов`язків, а також відповідальності туроператора (ТзОВ «Оазіс Тревел Україна») та турагента ОСОБА_4 ). Відповідно до ст.1 Закону України «Про туризм» суб`єктами, що здійснюють та/або забезпечують туристичну діяльність (далі - суб`єкти туристичної діяльності), є: туристичні оператори - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність. Туристичні агенти - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Таким чином, Відповідач-1 (ФОП ОСОБА_4 ) є туристичним агентом (турагентом) - що випливає з вимог Закону України «Про туризм», а також чітко зазначено у Договорі №1603 від 16.03.2018р. З урахуванням положень ст.20 Закону України «Про туризм» суб`єктом, який здійснює фактичне надання туристичних послуг, а також несе відповідальність перед туристом (позивачем) є саме туроператор, в даному випадку ТзОВ «ОазісТревел Україна». Вказане стверджується і позицією Верховного Суду, висловленою при розгляді справи №750/9028/15-ц (провадження №61-7815зпв18), згідно якої відповідальність за порушення умов договору не може нести інший суб`єкт туристичної діяльності з надання туристичних послуг, ніж туроператор. Зазначив, що відповідачем ФОП ОСОБА_4 , як турагентом, в повному обсязі і належним чином виконано свої обов"язки відповідно до умов договору (п.4) і вимог закону, а позивачем не доведо наявності вини відповідача ФОП ОСОБА_4 , як турагента, у заподіяних збитках. Пояснив, що нарахована позивачем відповідно до ч.5 ст.10 Закону України «Про захист прав споживачів» пеня 3% (154 488,60грн) є безпідставною. Оскільки зазначеною нормою встановлено відповідальність виконавця (в даному випадку виконавцем є саме туроператор ТзОВ «Оазіс Тревел Україна») за прострочення надання послуг, але не поширюється на грошові вимоги щодо повернення коштів. Крім того, розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини відповідно до спеціального Закону України «Про туризм» (п.2).

Крім того, представник відповідача пояснив, що вини фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 немає, оскільки відповідач в повному обсязі виконав свої зобов`язання, передбачені п.2.1. Договору №1603 від 16.03.2018р. Зокрема, згідно п.2.1. вказаного Договору Турагент зобов`язується такі туристичні послуги: 1. Інформувати ТУРИСТА (Позивача) про: основні вимоги пропонованих до оформлення виїзних/в"їзних документів та правила в`їзду до країни тимчасового перебування; медичні застереження стосовно здійснення туристичної поїздки; місцезнаходження, поштові реквізититуроператора; умови перебування в країні тимчасового перебування туриста; характеристику готелів, у тому числі відомості про правила тимчасового перебування; умови обов`язкового страхування; розміри фінансового забезпечення; строки і порядок оплати готельного обслуговування; програму туру та можливі зміни в програмі; дату і час початку та закінчення «туристичного обслуговування; ціну і порядок здійснення оплати; характеристику транспортних засобів, що здійснюють перевезення; місце перебування організації, уповноваженої ОПЕРАТОРОМ на прийняття претензій ТУРИСТА. Ознайомити туристів із звичаями місцевого населення, з релігійними обрядами, святинями, пам`ятниками архітектури, природи, історії, культури й інших об`єктів туристського показу, про стан навколишнього середовища, про санітарно-епідеміологічні правила перебування в країні (місці) подорожі. 2. Забезпечити бронювання туристичних послуг відповідно до заявки ТУРИСТА (позивача). 3. Забезпечити ТУРИСТА (Позивача) необхідними документами, вказаним в заявці; 4. Надати документ, що підтверджує оплату ТУРИСТОМ вартості туристичних послуг, згідно з Заявкою та на умовах даного Договору (корінець прибуткового ордеру, квитанція, касовий чек тощо).

Всі зазначені в п.2.1. договору обов`язки Відповідачем виконано в повному обсязі, виконання обов`язків Відповідачем також підтверджується інформацією з сайту туроратора про здійснене бронювання та проведену оплату. Крім того, станом на день початку туру у Позивача був наявний весь необхідний пакет документів (в т.ч. квитки!) для здійснення туру. А тому вина відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відсутня.

Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» в судове засідання не з`явився, хоча про дату та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Відзиву на позов не скерував.

Ухвалою судді від 25.10.2018 року справу прийнято до свого провадження із призначенням справи до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 01.07.2019 року закрито підготовче провадження по справі, а справу призначено до судового розгляду по суті.

Заслухавши пояснення учасників процесу, оглянувши матеріали справи та додані до неї письмові документи, дослідивши та перевіривши зібрані у справі докази, постановляючи рішення відповідно до вимог ст.265 ЦПК України, суд вважає, що позов слід задоволити частково виходячи з наступних підстав.

Судом встановлено, що 16.03.2018 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 , як Турагентом, що діяв від імені та за дорученням Туроператора - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна», було укладено Договір № 1603 на туристичне обслуговування(а.с.9-11).

Згідно п. 1.1. Договору, за цим договором Турагент зобов`язується відповідно до заявки Туриста на бронювання забезпечити надання Туристу комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), а Турист зобов`язується прийняти і своєчасно, в повному обсязі оплатити вартість цих послуг згідно цього Договору.

Відповідно до умов укладеного договору, зокрема Додатку № 1 до Договору, позивач ОСОБА_1 замовив надання для трьох осіб комплексу туристичних послуг, що включали: авіапереліт зі Львова до Монастира та у зворотному напрямку, а також перебування в готелі Marhaba Palace Kantaoui 5* тривалістю 10 ночей з 27.06.2018 року до 07.07.2018 року.

Відповідно до п. 6.1. Договору загальна вартість туристичних послуг (цифрами та прописом) становила еквівалент 1450 доларів США. Пунктом 6.2. Договору передбачено, що вартість туристичних послуг, які надаються Туристам за цим Договором, сплачується у такому порядку:

6.2.1.В момент підписання цього Договору Замовник сплачує грошові кошти у розмірі (як частину договірної вартості туристичного продукту) еквівалент 362 доларів США 9600 грн.

6.2.2.Решта коштів вартості Послуг, а саме 1088 доларів США по курсу на день оплати в гривнях повинні бути сплачені Замовником не пізніше 05.06.2017 року.

Судом встановлено, що на виконання взятих за договором зобов`язань, зокрема п.6.1, 6.2.1,6.2.2, позивачем було сплачено в повному обсязі туристичні послуги на загальну вартість, яка склала 38 430 грн., з яких: 9 600 грн було сплачено Замовником (Позивачем) в момент підписання Договору; 28 800 грн було сплачено ФОП ОСОБА_4 31.05.2018 ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 3105 від 31.05.2018 року (а.с.18).

Однак, 27.06.2018 року Відповідач ТзОВ «Оазіс Тревел Україна» повідомив про скасування рейсу зі Львова, яким Позивач разом із сім`єю повинен був вилетіти до Тунісу.

Відповідно до вимог ст. 20 Закону України «Про туризм» за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, який укладає договір безпосередньо або через турагента) зобов`язується надати за замовленням іншої сторони (туриста) комплекс туристичних послуг (туристичний продукт), а турист зобов`язується оплатити його. До договору на туристичне обслуговування застосовуються загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом. Договір на туристичне обслуговування укладається в письмовій чи електронній формі відповідно до закону.

Відповідно до ч. 3 ст. 19-1 Закону України «Про туризм», турагент зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору.

За договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання (ст. 901 ЦК України).

Згідно з вимогами ст. 902 ЦК України, виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.

Згідно зі ст.526ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Положеннями ст.629ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами.

Згідно положень статті 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (ч.1 ст. 611 ЦК України).

Положеннями ч. 11 ст.20 Закону України «Про туризм» визначено, що якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін.

Порушення законодавства в галузі туризму тягне за собою відповідальність згідно із законом. Порушеннями законодавства в галузі туризму, зокрема, є порушення умов договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг (ст. 30 Закону України «Про туризм».

Відповідно до вимог ч. ч. 1-2 ст. 32 Закону «Про туризм», за неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену в договорі відповідно до чинного законодавства. Розмір майнової відповідальності туроператора, турагента чи іншого суб`єкта туристичної діяльності не може перевищувати фактично завданих замовнику збитків з їх вини.

Згідно з вимогами ч. 1 ст.33 вказаного Закону визначено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.

Частиною 1 статті 906 ЦК України передбачено, що збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні ним підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що належне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлено договором або законом.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст.10 Закону України«Про захистправ споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим.

У правовій позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 03.07.2013 № 6-42цс13, зазначено, що майнову відповідальність несе суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, порушив умови договору між туристом і суб`єктом туристичної діяльності з надання туристичних послуг, та за вини якого замовнику (туристу) завдано збитків.

Судом встановлено, що послуги з надання туристичних послуг, відповідно до умов договору, мав надавати саме туроператор - ТзОВ «Оазіс Тревел Україна». Станом на 24.10.2018 р. (момент подачі позову) і по даний час послуги відповідачем ТзОВ «Оазіс Тревел Україна» не надані, а грошові кошти за оплачені позивачем туристичні послуги не повернені.

Таким чином, зважаючи на те, що за туристичні послуги позивачем було оплачено грошові кошти у розмірі 38 430,00 грн., то вимога про стягнення таких з туроператора підлягає задоволенню.

Згідно з положеннями ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення.

Зважаючи на те, що туроператором не надано позивачу (туристу) обумовлених договором туристичних послуг, вартість яких позивачем оплачено в повному розмірі, то суд вважає, що позивачу ОСОБА_1 належить право на отримання неустойки, однак не в заявленому у позовні заяві розмірі 154 488,60 грн., а у розмірі 626,46 грн. Вказана сума неустойки розрахована наступним чином: сума боргу в розмірі 38 430,00 грн. помножити на подвійну ставку НБУ, яка становить 35% (2*17,5%) поділити на 100% поділити на 365 днів та помножити на 11 днів прострочення зобов`язання (за період з 27.06.2018 року до 07.07.2018 року).

Щодо вимоги позивача про стягнення моральної шкоди суд виходить з наступного.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Стаття 1167 ЦК України передбачає, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди" від 31.03.1995 р. №4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується.

Суд вважає достатнім розмір моральної шкоди в розмірі 2000,00 грн., оскільки сім`я позивача отримала моральний стрес, не оздоровилась.

Оскільки відповідач ФОП ОСОБА_4 в повній мірі виконав взяті перед позивачем зобов`язання за укладеним договором, тобто виконав всі дії, які від нього залежали для організації поїздки, то суд вважає, що в даному випадку відповідальність за спричинену позивачу шкоду у вигляді 38 430,00 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять гривень нуль копійок) основного боргу, 626,46 грн. (шістсот двадцять шість гривень сорок шість копійок) пені, 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок) моральної шкоди має нести відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА».

Керуючись ст.ст.10,12,13,76-80,259,263,264,273,354,355 ЦПК України, ст..ст. 15,16,901,906 ЦК України, суд, -

вирішив:

Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ) до фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 ), Товариства з обмеженою відповідальністю «Оазіс Тревел Україна» (місцезнаходження: м.Київ, вул.Почайнінська, 25/49) про захист прав споживачів, відшкодування збитків та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «ОАЗІС ТРЕВЕЛ УКРАЇНА», , на користь ОСОБА_1 , ІПН: НОМЕР_1 , 38 430,00 грн. (тридцять вісім тисяч чотириста тридцять гривень нуль копійок) основного боргу, 626,46 грн. (шістсот двадцять шість гривень сорок шість копійок) пені, 2000,00 грн. (дві тисячі гривень нуль копійок) моральної шкоди.

В решті вимог відмовити.

В задоволенні вимог до відповідача фізичної особи-підприємця ОСОБА_4 відмовити.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку в порядок та строки, передбачені ст.ст.354,355 ЦПК України, п.15.5 Перехідних положень ЦПК України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено та підписано 11 лютого 2020 року.

Суддя: Шеремета Г. І.