ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/1164/20 Справа № 202/682/19 Суддя у 1-й інстанції - Мачуський О. М. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Еталь" про встановлення факту трудових відносин,стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ТОВ "Еталь" про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач посилалася на те, що 16 серпня 2016 року її було прийнято на посаду продавця-касира у ТОВ "Еталь", а 28 листопада 2017 року вона звільнилася за власним бажанням за станом здоров`я. У зв`язку із скрутним матеріальним становищем з 13 березня 2018 року вона знову працевлаштувалася на підприємство відповідача, де працювала продавцем-касиром в кіосках ТОВ «Еталь». Звільнившись у червні 2018 року, вона дізналась, що цей період часу вона не була офіційно оформлена на роботі, тому просила суд встановити факт укладення трудового договору із ТОВ «Еталь» з дня фактичного працевлаштування - 30 березня 2018 року. Крім того, при звільненні їй не виплатили належні грошові кошти, на підставі чого просила стягнути з ТОВ «Еталь» заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 13 353 грн., а також заробітну плату за час вимушеного прогулу починаючи з 01 серпня 2018 року. Також, у зв`язку з отриманими хвилюваннями та несправедливим ставленням до неї, їй завдано моральної шкоди, яку вона оцінює у 2000 грн., яку просила стягнути на її користь з відповідача.

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ТОВ "Еталь" про встановлення факту трудових відносин, стягнення заборгованості по заробітній платі, стягнення моральної шкоди було відмовлено.

З таким рішенням не погодилася позивач, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення норм матеріального та процесуального права, просила його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги у повному обсязі.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до частини першої статті 21 КЗпП України, трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи.

Статтею 48 КЗпП України визначено, що трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. Трудові книжки ведуться також на позаштатних працівників при умові, якщо вони підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню, студентів вищих та учнів професійно-технічних навчальних закладів, які проходять стажування на підприємстві, в установі, організації. Працівникам, що стають на роботу вперше, трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після прийняття на роботу. Студентам вищих та учням професійно-технічних навчальних закладів трудова книжка оформляється не пізніше п`яти днів після початку проходження стажування. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи 16 серпня 2016 року позивач ОСОБА_1 була прийнята роботу на посаду продавця-касира ТОВ «Еталь» (а.с. 8).

28 листопада 2017 року ОСОБА_1 була звільнена з роботи за власним бажанням за ст. 38 КЗпП України (а.с. 8).

Відповідно до відомостей з Держаного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків ОСОБА_1 (ІПН НОМЕР_1 ) отримувала доходи від ТОВ «Еталь» з 3 кварталу 2016 року по 4 квартал 2017 року (а.с.10).

Згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Пенсійного фонду України, ТОВ «Еталь» здійснювались пенсійні відрахування із серпня 2016 року по листопад 2017 року із заробітної плати ОСОБА_1 (а.с. 10)

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач посилалася на те, що вона знову працевлаштувалася до відповідача з 13 березня 2018 та працювала на посаді продавця-касира у кіосках, однак у порушення вимог трудового законодавства не була офіційно працевлаштована.

Відповідно до довідки ТОВ «Еталь» у спірний період з березня по червень 2018 року у кіоску № 55 (вул. Центральна, 2 ) працювали ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; у кіоску № 124 (пр. Гагаріна, 118 ) працювали ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ; у кіоску № 126 (вул. Глінки, 12 ) працювали ОСОБА_6 , ОСОБА_7 (а.с.130).

Даних про те, що позивач у вказаний період часу працювала у ТОВ «Еталь» вказана довідка не містить.

Позивачем було надано виписку по її особовому рахунку № НОМЕР_2 у АТ «Альфа-банк» за період з 01 січня 2017 року по 11 жовтня 2018 року (а.с. 12-14).

У вказаний період картковий рахунок ОСОБА_1 було поповнено 27 квітня 2018 року на 1640 грн., 29 травня 2018 року на 2372 грн., 27 червня 2018 року на 1051 грн., 30 липня 2018 року на 637 грн. (а.с.12).

Однак, із зазначеного документу не вбачається, що вказані кошти були переховані саме відповідачем та є виплатою заробітної плати позивачу.

Ким саме та з яким призначенням були перераховані зазначені кошти готівкою за цей період часу на картку позивача, у вказаному документі не зазначено.

Отже, суду не було надано належних доказів на підтвердження дійсного перебування у трудових відносинах позивача з відповідачем з 13 березня 2018 року, не було надано доказів спричинення відповідачем позивачу моральної шкоди та суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 у повному обсязі.

Доводи апеляційної скарги про доведеність позовних вимог позивача щодо перебування її у трудових відносинах з відповідачем з 13 березня 2018 року є необгрунтованими, не підтверджуються належними доказами у справі.

Доводи апеляційної скарги щодо незаконності та необґрунтованості рішення суду є безпідставними.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зводяться до тлумачення діючого законодавства, незгоди з рішенням суду, переоцінки висновків рішення суду та не спростовують правильність рішення суду першої інстанції.

Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 367, 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 серпня 2019 року- залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді