Справа № 569/8080/19
05 лютого 2020 року м. Рівне
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Кучиної Н.Г.,
при секретарі судового засідання Ющук О.С.,
представника позивача ОСОБА_1 ,
третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 ,
представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Зубової М.П.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне цивільну справу № 569/8080/19 за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки, -
Короткий зміст позовних вимог.
З метою забезпечення виконання зобов`язання за вказаним кредитним договором між банком та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 07-126-ІФ-2007, за умовами якого для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов`язань, ОСОБА_3 надала іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 34,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
Короткий зміст позиції учасників справи.
Відповідач подав суду відзив на позовну заяву, вказавши, що позовну заяву ТА «Універсал Банк» вважає необґрунтованою і позов не визнає з підстав, наведених у відзиві і до того ж просить суд застосувати строки позовної давності, оскільки позивач звернувся до суду із порушенням строку позовної давності.
Позивач подав відповідь на відзив, в якому вказав, що згідно договору іпотеки сторони погодили, що даний договір діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, що обумовлює основне зобов`язання, оскільки зобов`язання за кредитним договором є невиконаним, кредитор має право на задоволення свої вимог за рахунок предмета іпотеки.
Рух справи у суді першої інстанції.
Ухвалою Рівненського міського суду від 11 травня 2019 року вищевказану цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Перше судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 12:00 год. 03 червня 2019 року в приміщенні Рівненського міського суду, з повідомленням (викликом) сторін.
Ухвалою Рівненського міського суду від 03 липня 2019 року залучено до участі у розгляді цивільної справи № 569/8080/19 за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3 про звернення стягнення на предмет іпотеки, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 .
Ухвалою Рівненського міського суду від 28 листопада 2019 року залучено до участі у цивільній справі № 569/8080/19 за позовом Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - Службу у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача.
Вступне слово сторін.
В судовому засіданні представник позивача, за довіреністю у справі підтримала позовні вимоги та пояснила, що позивач правомірно ставить питання про звернення стягнення на предмет іпотеки та заперечила клопотання сторони відповідача про застосування строку позовної давності, оскільки позичальник порушила умови кредитного договору, на сьогоднішній день залишилася непогашена заборгованість за кредитним договором, тому просила позов задовольнити в повному обсязі.
Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила.
Третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що банк мав можливість подати позов про звернення стягнення на предмет іпотеки, однак у встановлений строк не скористався своїм правом, тому просив відмовити в задоволенні позову.
Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Служби у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради Зубова М.П. в судовому засіданні просила суд винести рішення на користь неповнолітньої дитини, яка зареєстрована в квартирі, яка перебуває в іпотеці.
Позиція Рівненського міського суду.
Заслухавши вступне слово сторін, дослідивши матеріали даної справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини.
Відповідно до п. 6.1.1 кредитного договору позичальник зобов`язався своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені даним договором терміни, а також виконати інші свої зобов`язання згідно даного договору.
Також, умовами кредитного договору передбачено за порушення строків повернення кредиту, відсотків за користування кредитом, зобов`язання позичальника сплатити банку пеню за кожний день прострочення, в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу, що передбачено п. 9.1 кредитного договору.
Із метою забезпечення належного виконання зобов"язання за кредитним договором 15.03.2007 року між банком та ОСОБА_3 , було укладено договір іпотеки № 07-126-ІФ-2007, посвідчений приватним нотаріусом Рівненського міського нотаріального округу Ткачук М.Ю. та зареєстрований в реєстрі за номером № 601, відповідно до якого іпотекодавець передала позивачу в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.03.2007 року.( а.с. 8-9)
За умовами цього договору іпотеки, (ч.1.2, п. 1.2.1) для забезпечення повного і своєчасного виконання боржником боргових зобов`язань, іпотекодавець надав іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме: однокімнатну квартиру загальною площею 34,8 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .
За умовами договору іпотеки, ( п.1.1.) іпотека за договором іпотеки забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну його дії.
Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 14 березня 2027 року.
Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому (пункт 10.3 кредитного договору).
Банк 17 квітня 2009 року направив боржнику вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором, з якої вбачається, що зобов`язання позичальника щодо дострокового виконання боргових зобов`язань настає з дати відправлення банком на адресу позичальника відповідної вимоги та повинно бути виконане позичальником протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати одержання відповідної вимоги.
Рішенням Рівненського міського суду від 13.10.2009 року, що набрало законної сили, у справі №2-8323/09 позовні вимоги ВАТ «Універсал Банк» до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості задоволено повністю та стягнуто солідарно з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 на користь банку заборгованість за кредитним договором у сумі 170529,71 грн та судові витрати у розмірі 1925 грн, а всього 172 481,71 грн.( а.с.35-37)

Рішенням Рівненського міського суду від 22 листопада 2018 року позовні вимоги ПАТ "Універсал Банк" до ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про солідарне стягнення заборгованості задоволено та стягнуто солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість по нарахованих відсотках за кредитним договором № 07-126-КФ-2007 від 15 березня 2007 року за період з 10 травня 2015 року по 21 травня 2018 року в сумі 7854,57 дол. США, що еквівалентно на день прийняття рішення 218200,00 грн та пеню, нараховану за період з 10 липня 2017 року по 21 травня 2018 в сумі 130753,15 грн. та судовий збір у розмірі 5043,02 грн.

Рішення Рівненського міського суду від 22 листопада 2018 року постановою Рівненського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року скасовано повністю та Публічному акціонерному товариству «Універсал Банк» відмовлено повністю в позові ОСОБА_3 , ОСОБА_2 про стягнення кредитної заборгованості.( а.с. 39-41)

Судом, також встановлено, що позичальник ОСОБА_3 дійсно, порушила умови кредитного договору, який було укладено між нею та банком, що стверджується рішенням Рівненського міського суду від 13 жовтня 2009 року та було стягнуто з ОСОБА_3 , ОСОБА_2 заборгованість. Даним судовим рішенням встановлено факт порушення позичальником графіку платежу кредиту.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Постановою Рівненського апеляційного суду від 26 лютого 2019 року встановлено, що кредитор на власний розсуд змінив умови основного зрбов`язання, тобто достроково змінив строк дії договору, а відтак дані обставини не підлягають доказуванню.

Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).

Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у ст. 1050 ЦК України. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу (ч. 2 ст. 1050 ЦК України).

За ст.589 ЦК України у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно з ч.2 ст.590 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк /термін/, якщо інше не встановлено договором або законом.

В зв`язку з тим, що ОСОБА_3 рішення Рівненського міського суду від 13.10.2009 року не виконала у повному обсязі, банк звернувся до суду з позовом, про звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідач одночасно у відзиві просить суд застосувати строки позовної давності.

Нормативно-правове обґрунтування

Суд вважає, що для правильного застосування до правовідносин сторін зазначених норм матеріального права необхідно з`ясувати обставини, зокрема дату отримання позичальником вимоги про дострокове повернення кредиту, а також дату невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання, тобто початок перебігу позовної давності, без установлення яких ухвалити законне й обґрунтоване рішення неможливо.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

За загальним правилом перебіг загальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях 252 - 255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними обставинами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України).

Отже, за змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України).

Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.

Згідно із частиною першою статті 7 цього Закону за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання.

У статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачені підстави для звернення стягнення на предмет іпотеки.

Зокрема, частиною першою цієї статті передбачено, що в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Отже, чинним законодавством передбачено право іпотекодержателя задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання.

Частина перша статті 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що в разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

Висновки за результатами розгляду справи.

У пункті 1.1 договору іпотеки сторони узгодили, що іпотека за цим договором забезпечує вимоги іпотекодержателя щодо сплати боржником кожного і всіх його платіжних зобов`язань за кредитним договором у розмірі, валюті, порядку та у строк, які встановлені в кредитному договорі з усіма змінами і доповненнями до нього, укладеними протягом терміну дії.

Умовами укладеного кредитного договору передбачено дату остаточного повернення кредиту 14 березня 2027 року.

Разом з тим, сторони узгодили право банку вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань у цілому (пункт 10.3 кредитного договору).

Судом встановлено, що вимога банку про дострокове повернення кредиту направлена ОСОБА_3 17 квітня 2009 року.( а.с. 43)

У цій вимозі ВАТ "Універсал Банк"вимагало достроково, через 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі.

Пред`явивши вимогу про дострокове повернення кредиту та сплату відсотків за користування ним, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України та умов укладеного договору змінив строк виконання основного зобов`язання.

Право задовольнити забезпечені іпотекою вимоги за рахунок предмета іпотеки виникло в кредитора у зв`язку з невиконанням боржником вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі.

При цьому таке право згідно з умовами укладених договорів виникає через тридцять календарних днів з дати одержання позичальником відповідної вимоги та за умови її невиконання.

Тобто, позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця протягом трьох років, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі).

Установивши, що банк, пред`явивши 17 квітня 2009 року боржнику досудову вимогу про дострокове повернення всього боргу за кредитним договором, вимагав достроково, через 30 днів із моменту одержання повідомлення, виконати всі боргові зобов`язання в повному обсязі, змінив строк виконання основного зобов`язання, суд дійшов до висновку, що банком пропущено строк позовної давності для звернення до суду із цим позовом, оскільки позивач міг пред`явити позов до іпотекодавця, починаючи від дати невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання (тридцять перший день після отримання вимоги про дострокове повернення кредиту в повному обсязі - 18 травня 2009 року) протягом трьох років (до 18 травня 2012 року), проте до суду звернувся з позовом у квітні 2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності.

Відповідно до статей 526, 629 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, відповідно до звичаїв ділового обороту або вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі статтями 256, 257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частинами першою, п`ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права.

Позовна давність відповідно до частини першої статті 260 ЦК України обчислюється за загальними правилами визначення строків, встановленими статтями 253-255 цього Кодексу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності виконує кілька завдань, у тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу.

Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення.

Механізм застосування позовної давності повинен бути достатньо гнучким, тобто, як правило, він мусить допускати можливість зупинення, переривання та поновлення строку позовної давності, а також корелювати із суб`єктивним фактором, а саме - обізнаністю потенційного позивача про факт порушення його права (пункти 62, 66 рішення від 20 грудня 2007 року у за заявою №23890/02 у справі «Фінікарідов проти Кіпру»).

З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності може бути пов`язаний з різними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою.

Відповідно до статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.

До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, можуть, з урахуванням конкретних обставин справи, належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій.

Пред`явлення позову до суду - це реалізація позивачем права на звернення до суду за вирішенням наявного між сторонами спору. Саме із цією процесуальною дією пов`язується початок процесу у справі і переривається перебіг позовної давності.

За змістом статті 264 ЦК України переривання позовної давності передбачає наявність двох строків - до переривання та після нього. Новий строк починає перебіг безпосередньо з того моменту, коли перервався первісний.

Підстави переривання позовної давності є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Однією із підстав переривання позовної давності є пред`явлення особою позову до одного із боржників.

Суд звертає увагу, що позовна давність переривається пред`явленням особою позову, а не постановленням судом судового рішення.

Указаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 522/31199/13-ц (провадження 61-3872св18).

У зв`язку із цим, звернувшись до суду із позовом до ОСОБА_3 про стягнення кредитної заборгованості у серпні 2009 року, який розглянутий судом по суті, банк при зверненні у квітні 2019 року до суду із позовом у цій справі щодо тієї ж суми кредитної заборгованості, але шляхом вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки, пропустив строк позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що позивачем дійсно пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, предметом якого є вирішення питання щодо погашення заборгованості позичальника за кредитним договором шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, та відмовляє в задоволенні позову.

Керуючись 254, 256, 257, 261, 267, 526, 589, 590, 610, 611, 1048, 1049, 1050, 1054 ЦК України, Законом України «Про іпотеку», ст.ст.10,61,60,79,88, 209, 212-215, 360-7 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Акціонерного товариства "Універсал Банк" до ОСОБА_3 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача ОСОБА_2 , Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про звернення стягнення на предмет іпотеки - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Рівненський міський суд в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Учасники справи:

Позивач Акціонерне товариство "Універсал Банк", , місцезнаходження: м. Київ, вул. Автозаводська, б. 54/19, код банку: 322002.

Відповідач ОСОБА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача - ОСОБА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_1 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради, місцезнаходження: м. Рівне, вул. Соборна, 12 А.

Повний текст рішення виготовлено 10 лютого 2020 року

Суддя Н.Г. Кучина