набрало чинності "___"_________20____р. Справа № 665/1236/19
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" січня 2020 р. Чаплинський районний суд Херсонської області в складі:

головуючого судді Березнікова О.В.,

секретаря судового засідання Собчук М.В.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1 ,

відповідачки ОСОБА_2 ,

представника

відповідачки ОСОБА_3 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду смт. Чаплинка Херсонської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулась з вказаним позовом посилаючись на те, що вона, є власником житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . ЇЇ право власності на вказаний житловий будинок підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом за реєстром №2441 від 26.11.2018 та Витягом із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №147796592 від 03.02.2018. Відповідачі у вказаному будинку жодного дня не проживали, проте в ньому зареєстровані. У добровільному порядку знятися з місця реєстрації не бажають.

Позивачка в судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити з підстав викладених в ньому.

Відповідачка ОСОБА_2 та її представник адвокат Кушнеренко Т.В. в судовому засіданні проти позову заперечували та зазначили, що відповідачка ОСОБА_2 проживала у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , разом зі своїми батьками. Будинок був колгоспним. Згодом, у вказаному будинку почали разом жити, як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу, її мати та батько позивачки. Під час спільного проживання, батько позивачки оформив будинок на себе, а коли помер, його успадкувала та оформила на себе позивачка. Зазначила також, що у цьому будинку не проживає, але зареєстрована в ньому та просить суд не задовольняти позовних вимог позивачки, оскільки їй немає де зареєструвати своє місце проживання, а її повнолітні діти за своїм місцем реєстрації її не зареєструють.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був належним чином повідомлений.

Заслухавши сторони, їх представників, дослідивши матеріали справи та докази по справі в їх сукупності суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом за реєстром №2441 від 26.11.2018 та Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за №147796592 від 03.02.2018 позивачці на праві приватної власності належить житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до довідки Чаплинської селищної ради від 10.06.2019 та Акту №289 від 10.06.2019 щодо перевірки факту проживання в житловому будинку, встановлено, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_4 у вказаному будинку за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані, але фактично не проживають.

З домової книги для прописки громадян, проживаючих за адресою АДРЕСА_1 , також вбачається, що у зазначеному будинку зареєстровані (прописані) відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_2 ..

Як зазначено позивачкою, відповідачі у вказаному будинку не проживають, проте в ньому зареєстровані, у добровільному порядку знятися з місця реєстрації не бажають.

За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У ст. 1 першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Принцип непорушності (недоторканності) закріплений і у статтях 319, 326 ЦК України. Згідно зі ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб.

Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України з урахуванням положень ч.1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному власником.

Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно до ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року №1382-IV, громадянин Україна, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання.

У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12.04.1985р. (Із змінами, внесеними згідно з Постановами Пленуму Верховного Суду України № 2 від 10.03.89р., № 13 від 25.12.92р., №15 від 25.05.98р.) роз`яснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Якщо ж він був відсутнім понад встановлені строки без поважних причин, то суд вправі визнати його таким, що втратив право на жилу площу. На підтвердження вибуття, суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 . Відповідачі, які зареєстровані у вказаному будинку, не проживають в ньому без поважних причин, добровільно знятися з місця реєстрації відповідачі не мають наміру, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.12,13,81,89,263,280-281 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , 1964 року народження, та ОСОБА_4 , 1986 року народження, такими, що втратили право користування житловим приміщенням в будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржено до Херсонського апеляційного суду через Чаплинський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Повне судове рішення складено 05.02.2020.

Суддя О.В. Березніков