Справа № 463/5588/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Гирич С.В.
Провадження № 22-ц/811/369/20 Доповідач в 2-й інстанції: Цяцяк Р. П.
Категорія справи:40
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Цяцяка Р.П.,

суддів: Крайник Н.П. та Шеремети Н.О.,

за участю секретаря Сеньків Х.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Блажевського Петра Івановича, представника Акціонерного товариства „Альфа-Банк", на рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства „Альфа-Банк" (в подальшому - „Банк"), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович та Личаківський відділ державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області, про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих написів, вчинених 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстровані в реєстрі за № 18358 та №18360, про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: відпочинково-розважальний заклад на АДРЕСА_1 , загальною площею 571,2 кв.м.

Позовні вимоги обгрунтовувалися тим, що 08 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А. вчинено два виконавчих написи зареєстровані в реєстрі за № 18358 та № 18360, згідно яких запропоновано звернути стягнення на відпочинково-розважальний заклад на АДРЕСА_1 , загальною площею 571,2 кв.м., який відповідно до свідоцтва про право власності на відпочинково-розважальний заклад № НОМЕР_1 , виданого 08.02.2011 року Управлінням комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради, належить на праві спільної часткової власності шістьом фізичним особам: ОСОБА_2 - 3/20 ідеальних частин, ОСОБА_3 - 3/20, ОСОБА_4 -3/20, ОСОБА_1 - 3/20, ОСОБА_5 - 4/20, ОСОБА_6 - 4/20.

Вважає, що при вчиненні оспорюваних виконавчих написів не було дотримано положень чинного законодавства, а саме: вчинення оспорюваних виконавчих написів здійснювалося на основі договорів іпотеки з застереженнями про задоволення вимог Іпотекодержателя від 18.05.2007 року. А згідно п.1.2 вказаних договорів іпотеки предметом іпотеки є нежитлові приміщення загальною площею 390,7 кв.м., що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 . Натомість приватним нотаріусом Чуловським В.А. вчинено оскаржувані виконавчі написи на договорах іпотеки на відпочинково-розважальний заклад загальною площею 571,2 кв.м., що у АДРЕСА_1 , що свідчить про те, що виконавчі написи накладено на майно, яке не є предметом іпотеки.

Крім цього, вважає, що порушено вимоги ст. 88 Закону України «Про нотаріат», оскільки з дня виникнення права вимоги по основних зобов`язаннях за кредитними договорами, на забезпечення виконання зобов`язань за якими було укладено договори іпотеки, минуло більше трьох років, а тому вчинення оскаржуваних виконавчих написів на таких договорах іпотеки суперечить вимогам чинного законодавства.

Крім цього, відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак оспорювані виконавчі написи були вчинені нотаріусом під час існування судових спорів з боржниками, в тому числі - й щодо розміру заборгованості за вищезазначеними кредитними договорами, що спростовує безспірність заборгованості боржника (том 1, а.с. 2-6).

Оскаржуваним рішенням позов задоволено.

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 18358, про звернення стягнення на нерухоме майно: відпочинково-розважальний заклад, загальною площею 571,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис вчинений 08.10.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським В.А., зареєстрований в реєстрі за № 18360, про звернення стягнення на нерухоме майно: відпочинково-розважальний заклад, загальною площею 571,2 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Вирішено питання судових витрат (том 2, а.с. 99-102).

Дане рішення оскаржив представник Банку..

Апелянт просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, покликаючись на порушення норм матеріального і процесуального права.

Вважає, що „позивач намагається створити преюдиційний факт для розгляду інших справ щодо строку позовної давності у (інших) справах", у яких „вимоги банку задоволено встановлено, що строк позовної давності не пропущено".

Вважає, що матеріалами справи стверджується, що строк позовної давності переривався і „позивач цього під час розгляду справи не заперечував".

Вважає, що Банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису було надано повний перелік документів, передбачений чинним законодавством України, що підтверджує безспірність заборгованості боржників перед Банком (том 2, а.с. 110-112).

В судовому засіданні 12 жовтня 2020 року представники сторін дали свої пояснення по суті спору і в ході апеляційного розгляду справи було оголошено перерву до 14-30 год. 02 листопада 2020 року (том 2, а.с. 197-198).

Будучи належним чином (під власноручний підпис) повідомленими про продовження апеляційного розгляду справи о 14-30 год. 02 листопада 2020 року (том 2, а.с. 199), представники сторін в судове засідання не з`явилися і про причини такої неявки суд не повідомили, що (у відповідності до частини 2 статті 372 ЦПК України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення апелянта на підтримання доводів апеляційної скарги та заперечення цих доводів зі сторони представника позивача (дані ними в судовому засіданні 12 жовтня 2020 року), перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

ЦПК України встановлено, що:

- цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (статті 12 і 81);

- обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання (частина 1 статті 82);

- в апеляційній скарзі мають бути зазначені в чому полягає незаконність і (або) необґрунтованість рішення або ухвали (неповнота встановлення обставин, які мають значення для справи, та (або) неправильність установлення обставин, які мають значення для справи, внаслідок необґрунтованої відмови у прийнятті доказів, неправильного їх дослідження чи оцінки, неподання доказів з поважних причин та (або) неправильне визначення відповідно до встановлених судом обставин правовідносин тощо); нові обставини, що підлягають встановленню, докази, які підлягають дослідженню чи оцінці, обгрунтування поважності причин неподання доказів до суду першої інстанції, заперечення проти доказів, використаних судом першої інстанції (п.п. 5 і 6 частини 2 статті 356).

Як вбачається з мотивувальної частини оскаржуваного рішення, задоволення позовних вимог суд мотивував тим, що:

-на час видачі оспорюваних виконавчих написів вже було рішення Личаківського районного суду м. Львова від 30 листопада 2015 року про звернення стягнення на предмет іпотеки - нежитлові приміщення на АДРЕСА_1 , - в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 563 від 18.05.2007 року, і виконавчі написи включають в себе заборгованість, погашення якої вже є предметом рішення суду, яке набрало законної сили;

-на час видачі виконавчих написів у Личаківському районному суду міста Львова також перебував на розгляді спір за позовом цього ж позивача до одного із відповідачів ( ОСОБА_2 ) про стягнення заборгованості за цим же кредитним договором, яка станом на 23.09.2016 року банком була визначеною як заборгованість за кредитом в розмірі 58 713, 37 євро, за відсотками - 3 198.38 євро та 17285.64 євро пені;

-у березні 2018 року позивач також звернувся до суду із позовом до відповідачів про звернення стягнення на цей же предмет іпотеки по АДРЕСА_1 площею 571.20 м.кв. в рахунок погашення заборгованості за договором про іпотечний кредит № 564 від 18.08.2007 року, яку станом на 01.10.2017 року він визначив у розмірі 198 981, 60 євро;

-на час вчинення виконавчого напису нотаріус не мав жодної інформації про вручення боржникам вимог про усунення порушень від 25.08.2016 року;

-по частині заборгованості, яку врахував нотаріус, сплив строк позовної давності, оскільки з дня виникнення права вимоги минуло більше трьох років.

В той же час, апеляційна скарга взагалі не містить доводів, які б спростовували вищенаведені обставини, які слугували суду першої інстанції правовою підставою для задоволення позову.

Зокрема, судами встановлено, стверджується матеріалами справи (том 1, а.с. 141-145, 155-158, 139-140, 223-224) та визнається (не заперечується) стороною відповідача (апелянта) та обставина, що на час вчинення нотаріусом виконавчих написів дійсно вже були судові рішення, які набрали законної сили та які підлягають виконанню, якими було задоволено позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до (в тому числі) ОСОБА_1 про стягнення коштів шляхом звернення стягнення на той же предмет іпотеки на АДРЕСА_1 .

Так само, як на час вчинення цих виконавчих написів в провадженні судів також були судові справи за позовами ПАТ «Альфа-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором, в тому числі - шляхом звернення стягнення на цей же предмет іпотеки по АДРЕСА_1 площею 571.20 м.кв.

У поданому до суду Клопотанні про долучення письмових документів від 18 червня 2018 року представник позивача звертає увагу суду на те, що «подані нотаріусу розрахунки заборгованості містять незаконне нарахування процентів за користування кредитом, які нараховані після пред`явлення ПАТ «Альфа-Банк» вимоги про усунення порушень … від 03.4.2014 року … та вимоги про усунення порушень … від 22.10.2013 року … якими (згаданий банк) по суті змінив строк кредитування» - з посиланням на правові позиції, які знайшли своє відображення у постановах Великої Палати Верховного Суду (том 1, а.с. 216).

Вищенаведені доводи сторони позивача про «незаконне нарахування процентів за користування кредитом» «після пред`явлення ПАТ «Альфа-Банк» вимог про усунення порушень» відповідачем (апелянтом) жодним чином не спростовані, а тому доводи апеляційної скарги про «безспірність заборгованості боржників перед Банком» не відповідають фактичним обставинам справи та є надуманими, а відтак не можуть прийматися до уваги.

З урахуванням наведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку всім обставинам і доказам по справі в їх сукупності та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому приходить до висновку про те, що підстави для його скасування відсутні і апеляційну скаргу на нього, доводи якої не спростовують висновків рішення суду, слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 367, 368, 374 п.1, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Блажевського Петра Івановича, представника Анціонерного товариства „Альфа-Банк", залишити без задоволення, а рішення Личаківського районного суду міста Львова від 28 листопада 2019 року- без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повну постанову складено 02 листопада 2020 року.

Головуючий: Цяцяк Р.П.

Судді: Крайник Н.П.

Шеремета Н.О.