ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/4473/19
провадження № 2/753/3074/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"10" лютого 2020 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Лужецької О.Р.

при секретарі Григораш Н.М.,

за участі:

представника позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайовни про визнання незаконною постанови про передачу майна стягувачу, яка порушує права власника та відновлення попереднього становища

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 (далі по тексту - Позивач, ОСОБА_2 ) звернулася до суду з позовом до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайовни про визнання незаконною постанови про передачу майна стягувачу, яка порушує права власника та відновлення попереднього становища.

Позивач на обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що у квартирі АДРЕСА_1 , на яку державним виконавцем звернуто стягнення, зареєстрований та проживає малолітній онук ОСОБА_2 - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Звертаючи стягнення на нерухоме майно, державний виконавець вчинив правочин, спрямований на припинення права на житло малолітньої дитини без згоди органу опіки та піклування.

Крім того, позивач зазначає, що уцінка майна проводилася не у десятиденний строк, що суперечить вимогам частини п`ятої статті 62 ЗУ «Про виконавче провадження».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 квітня 2019 року відкрито провадження в справі, призначено підготовче судове засідання.

Ухвалою суду від 10.06.2019 закрито підготовче засідання та призначено до судового розгляду по суті.

Позивач в судових засіданнях позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, які зазначені в позові та просив задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з`явився.

Суд на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, з урахуванням постанови Верховного суду від 06 лютого 2018 року у даній справі, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов таких висновків.

Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Відповідно до вимог ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Суд в межах заявлених позовних вимог (стаття 13 ЦПК України) та наданих сторонами доказів по справі встановив наступні обставини та правовідносини.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва

від 3 жовтня 2011 року стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 7 745 206 грн 30 коп. у рахунок відшкодування боргу за договором позики від 10 серпня 2009 року, 1 700 грн 00 коп. судового збору, 120 грн витрат на інформаційно-технічне забезпечення, а всього в сумі 7 747 026 грн 30 коп.

14 лютого 2012 року Дарницьким районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2/4198/11 про стягнення з ОСОБА_2 вищевказаної заборгованості.

3 квітня 2015 року в межах виконавчого провадження, відкритого за вищезазначеним виконавчим листом, приватним підприємством «Консалтингова група «Агро-Експерт» надано висновок про вартість майна, а саме: належної ОСОБА_2 ј частини двокімнатної квартири АДРЕСА_1 , відповідно до якого вартість цього майна становить 256 500 грн 00 коп.

Перші електронні торги були призначені на 15 червня 2015 року за стартовою ціною зазначеного майна - 256 500 грн 00 коп.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 15 червня 2015 року електронні торги, призначені на 15 червня 2015 року не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Відповідно до акта уцінки арештованого майна від 08 липня 2015 року загальна вартість ј частини квартири АДРЕСА_1 після її уцінки становить 230 850 грн 00 коп.

Другі торги були призначені на 17 серпня 2015 року за стартовою ціною - 230 850 грн 00 коп.

Згідно з протоколом проведення електронних торгів ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України від 17 серпня 2015 року електронні торги, призначені на 17 серпня 2015 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Актом уцінки арештованого майна від 21 жовтня 2015 року

загальну вартість ј частини вищезазначеної квартири після її повторної

уцінки визначено у розмірі 205 200 грн 00 коп.

Треті торги були назначені на 23 листопада 2015 року за стартовою ціною 205 200 грн 00 коп.

Відповідно до протоколу проведення електронних торгів ДП «СЕТАМ» Філія у м. Києві та Київській області від 23 листопада 2015 року № 129364, електронні торги, призначені на 23 листопада 2015 року, не відбулися у зв`язку з відсутністю допущених учасників торгів.

Як встановлено судом, прилюдні торги з реалізації арештованого нерухомого майна неодноразово призначалися, але тричі не відбулися у зв`язку з відсутністю заявок покупців. Майно не було реалізовано на прилюдних торгах, тому державний виконавець повідомив про це стягувача, запропонувавши йому залишити нереалізоване майно за собою згідно із частиною шостою Закону України "Про виконавче провадження».

24 лютого 2016 року головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О. Г. винесено постанову про передачу стягувачу ОСОБА_5 нереалізованого майна - ј частини квартири АДРЕСА_1 , що належить боржнику ОСОБА_2 , вартістю 256 500 грн 00 коп. у рахунок погашення боргу у розмірі 7 747 026 грн 30 коп.

Вважаючи, що права ОСОБА_2 були порушені, вона звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року у задоволенні скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року ухвалу суду першої інстанції скасовано та постановлено нову ухвалу, якою скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 задоволено.

Постановою Верховного Суду від 06 лютого 2018 року ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 31 серпня 2016 року та ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року скасовано.

Скаргу ОСОБА_2 на дії та рішення головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайровни щодо винесення постанови про передачу майна стягувану залишено без задоволення.

Постановляючи вищезазначене судове рішення Верховний Суд виходив зокрема, з того, що оскільки на підставі постанови держаного виконавця та акта про передачу майна стягувачу, останній набув право на реєстрацію за собою права власності на нереалізоване майно - ј частини квартири АДРЕСА_1 , то ефективним способом захисту прав боржника могло б стати пред`явлення до суду позову із залученням стягувача і державного виконавця як відповідачів.

Однак, звертаючись до суду з позовом позивач не зазначає в якості відповідача стягувача ОСОБА_5 .

Статтею 15 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.

Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника.

Звертаючись до суду з позовом до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян О.Г., позивачем не взято до уваги правові висновки, що містилися в постанові Верховного суду від 06 лютого 2018 року.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі.

За змістом ст. 51 ЦПК України належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Належним є відповідач, який дійсно є суб`єктом порушеного, оспорюваного чи невизнаного матеріального правовідношення. Належність відповідача визначається, перш за все, за нормами матеріального права. Відтак, неналежним відповідачем є особа, яка не має відповідати за пред`явленим позовом.

З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас, якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто, ініціатива щодо заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача повинна виходити від позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни або залучення.

З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним або залучення співвідповідача з власної ініціативи.

Відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій.

У судовому засіданні судом з`ясовувалося питання щодо клопотань по справі. При цьому, представником позивача, а ні в судовому засіданні, а ні у вигляді письмового клопотання, про залучення в якості відповідача ОСОБА_6 не заявлялось.

За приписами ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до вказаних норм закону позивач, звертаючись до суду з позовом повинен довести факт порушення невизнання чи оспорення його прав свобод чи інтересів саме вказаним ним відповідачем. При цьому, слід вважати, що заявлені позовні вимоги без залучення до участі у справі стягувача задоволені судом бути не можуть, оскільки вказане слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без особи, яка повинна відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів якої такий прямо стосується.

Таким чином, враховуючи визначений позивачем склад учасників справи, та той факт, що суд позбавлений можливості вирішити спір по суті, оскільки нормами процесуального права не передбачено право суду самостійно залучення співвідповідача, суд приходить до висновку про наявність підстав для відмови у задоволені заявлених позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснити згідно ст.141 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 4, 5, 12, 13, 49, 51, 76-81, 84, 90, 259, 263, 268, 273 ЦПК, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_2 до головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у м. Києві Григорян Олени Грайовни про визнання незаконною постанови про передачу майна стягувачу, яка порушує права власника та відновлення попереднього становища, відмовити .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 12.02.2020.

Суддя О.Р. Лужецька