Справа № 558/183/20
номер провадження 2/558/85/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне рішення)

21 грудня 2020 року смт. Демидівка

Демидівський районний суд Рівненської області, в складі судді одноособово Феха Т.С., при секретарі судового засідання Ковальській Л.С., з участю представника позивача адвоката Павлюк І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

Згідно позовної заяви позивач ОСОБА_1 зазначає про те, що на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2010 року у справі № 2-214/2010 з ОСОБА_2 на її користь належали до стягнення аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 гривень щомісячно, починаючи з 4 листопада 2010 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 6 травня 2019 року розмір аліментів, що визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на її користь на утримання неповнолітньої дочки змінено з 300,00 гривень щомісячно на 1100,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. Проте, на даний час зі сплати аліментів у відповідача існує заборгованість в розмірі 82138,65 гривень. Відповідач ОСОБА_2 є працездатною особою, має задовільний стан здоров`я. У зв`язку з тим, що відповідач без поважних причин не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, просить стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів.

У позовній заяві позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 82,138,65 гривень.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася.

Представник позивача адвокат Павлюк І.А. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав викладених у позовній заяві, а також пояснила, що відповідач ОСОБА_2 згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2010 року та згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 6 травня 2019 року про зміну розміру аліментів жодного разу аліменти на утримання неповнолітньої дочки не сплачував. Разом з тим, після звернення позивача ОСОБА_1 до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, відповідач ОСОБА_2 неодноразово телефонував позивачеві та просив відкликати свою позовну заяву. При цьому, відповідач ОСОБА_2 з 2010 року жодного разу не сплатив аліменти та продовжує їх не сплачувати. За весь період несплати аліментів сума неустойки (пені) є значно більшою ніж 82138,65 гривень. Проте, оскільки положення ст. 196 Сімейного кодексу України, визначають, що розмір неустойки (пені) може стягуватися в розмірі не більше 100 відсотків заборгованості, позивач ОСОБА_1 просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в розмірі 82138,65 гривень.

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання не з`явився, до суду 10 серпня, 31 серпня, 23 вересня, 21 жовтня, 2 листопада 2020 року подавав клопотання в яких просив відкласти розгляд справи для надання йому часу подати відзив на позовну заяву, а також з метою запобігання поширенню коронавірусної інфекції, оскільки в Україні запроваджені карантинні обмеження з метою запобігання СОVID-19.

Відзиву на позовну заяву відповідач до суду не надав.

За таких обставин, заслухавши представника позивача, суд приходить до висновку про розгляд справи без участі позивача та відповідача, що відповідає положенням ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

Відповідач ОСОБА_2 , будучи належним чином повідомленим про час розгляду справи, не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відзиву до суду не подав.

За таких обставин та за наявної згоди представника позивача, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.

Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі та оцінивши їх, як кожен окремо, так і в їх сукупності, за внутрішнім переконанням, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом по даній цивільній справі призначалися судові засідання 31 липня, 11 серпня, 21 жовтня, 3 листопада, 23 листопада, 7 грудня, 21 грудня 2020 року.

У вказані судові засіданні відповідач та/чи його представник не з`являлись.

В ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо.

Справа розглянута судом в межах позовних вимог позивача та на підставі доказів, наданих сторонами.

Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Під час розгляду справи встановлено, що позивач ОСОБА_5 та відповідач ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі, що був розірваний на підставі рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 8 грудня 2010 року.

У сторін народилася дочка ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Дослідженою в судовому засіданні копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 (а.с. 9) підтверджено, що ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьком вказаний ОСОБА_2 .

Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.

В силу вимог ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2010 року належали до стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_6 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 гривень щомісячно, починаючи з 4 листопада 2010 року та до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 6 травня 2019 року (а.с. 7, 8) змінено розмір аліментів, що визначений рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2010 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 на утримання неповнолітньої дочки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 300,00 гривень щомісячно на 1100,00 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття.

З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданого Солом`янським районним відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 2 березня 2020 року, вбачається, що заборгованість зі сплати аліментів ОСОБА_2 станом на 2 березня 2020 року (за період з листопада 2010 року по лютий 2020 року) становить 82138,65 гривень. З вказаного розрахунку вбачається, що відповідачем ОСОБА_2 не здійснено жодної сплати аліментів згідно рішення суду (а.с. 10-14).

Даний розрахунок складено державним виконавцем у відповідності до вимог статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» і сторонами не оспорюється. Доказів протилежного суду не надано.

Таким чином, встановлено, що відповідач свої аліментні зобов`язання не виконує.

Отже, в разі несплати аліментів у поточному місяці з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки.

За змістом ст. 549 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.

Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості.

Положення ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції, чинній на момент виникнення заборгованості зі сплати аліментів) визначали, що при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Виходячи з аналізу норм ст. 549 ЦК України та ст. 196 СК України неустойка (пеня) є способом забезпечення виконання зобов`язання, що має на меті сприяти належному виконанню зобов`язання.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо.

Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною.

Законодавець установив розмір пені один відсоток за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені.

Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені.

Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та один відсоток.

Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %.

За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем.

Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем.

У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання.

У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені один відсоток.

Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості.

Відповідний правовий висновок викладений в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При цьому, Велика Палата Верховного Суду вважала за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у раніше ухвалених судових рішеннях Верховного Суду України.

Аналогічно вирішено питання також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), згідно якої загальна сума пені за несплату або несвоєчасну сплату аліментів має розраховуватися за формулою: p=(A1х1%хQ1)+(A2х1%хQ2)+(Anх1%хQn), де: p - загальна сума пені за несплату або прострочення сплати аліментів, обраховується позивачем на момент подачі позову; A1 - нарахована сума аліментів за перший місяць; Q1 - кількість днів прострочення сплати суми аліментів за перший місяць; A2 - нарахована сума аліментів за другий місяць; Q2 - кількість днів прострочення сплати аліментів за другий місяць; An - нарахована сума аліментів за останній місяць перед подачею позову; Qn - кількість днів прострочення сплати аліментів за останній місяць.

Пеня на заборгованість по сплаті аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 22 Постанови від 15 травня 2006 року №3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів.

Позивачем проведено розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів:

-заборгованість за листопад 2010 року - 354,15 гривень х 3439 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 12179 гривень;

-заборгованість за грудень 2010 року - 399,50 гривень х 3408 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 13615 гривень;

-заборгованість за січень 2011 року - 408 гривень х 3377 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 13778 гривень;

-заборгованість за лютий 2011 року - 408 гривень х 3349 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 13664 гривень;

-заборгованість за березень 2011 року - 408 гривень х 3318 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 13537 гривень;

-заборгованість за квітень 2011 року - 416 гривень х 3288 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 13678 гривень;

-заборгованість за травень 2011 року - 498,50 гривень х 3257 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 16236 гривень;

-заборгованість за червень 2011 року - 498,50 гривень х 3227 днів прострочення сплати аліментів х 1% = 16087 гривень.

Загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів за вказаний період становить 112773,00 гривень, що перевищує загальний розмір заборгованості по сплаті аліментів (82138,65 гривень).

Перевіривши розрахунок розміру неустойки (пені), судом встановлено, що такий розрахунок проведений позивачем з дотриманням вимог ст. 196 СК України.

Проте, позивач у позовній заяві, а представник позивача в судовому засіданні, посилаючись на те, що розмір пені за прострочення сплати аліментів значно перевищує загальну суму заборгованості, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, просили стягнути з відповідача на користь позивача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі загальної суми заборгованості по аліментах 82138,65 гривень, що становить 100 відсотків заборгованості.

Дослідженими доказами по справі встановлено, що відповідач ОСОБА_2 , знаючи про рішення судів, згідно яких зобов`язаний сплачувати аліменти, починаючи з листопада 2010 року жодного разу аліменти не сплачував на утримання неповнолітньої дитини (а.с. 10-14).

При цьому, до суду відповідач не надав доказів, що свідчили б про наявність у нього поважних причин, які утруднювали б сплату ним аліментів.

Доказів відсутності вини відповідача у несплаті аліментів під час розгляду справи судом не встановлено.

Оскільки факт наявності заборгованості зі сплати аліментів за період з листопада 2010 року по лютий 2020 року в сумі 82138,65 гривень підтверджується належними доказами - розрахунком заборгованості, і відповідачем не спростовано вини у виникненні заборгованості зі сплати аліментів за вказаний період, суд приходить до висновку, що вказана заборгованість виникла з вини відповідача і вимоги позивача про стягнення неустойки (пені) є обґрунтованими.

Таким чином, позовні вимоги позивача ОСОБА_1 про стягнення з відповідача ОСОБА_2 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в розмірі 100 відсотків суми заборгованості по аліментах, тобто 82138,65 гривень, відповідно до розрахунку боргу по аліментах, підлягають до задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 840,80 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позивач ОСОБА_1 була звільнена від сплати судового збору.

Підстав для звільнення відповідача ОСОБА_2 від сплати судового збору не встановлено.

У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст. 196 СК України.

Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим.

Відповідно до ст. 196 Сімейного кодексу України, ст.ст. 258, 259, 265, 268, 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (місце проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП - НОМЕР_3 ) пеню за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , згідно рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 19 листопада 2010 року та рішення Демидівського районного суду Рівненської області від 6 травня 2019 року, в розмірі 82138 (Вісімдесят дві тисячі сто тридцять вісім) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 840 гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою у порядку та строки, що передбачені ст. 284 ЦПК України.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Рівненського апеляційного суду через Демидівський районний суд Рівненської області шляхом подачі апеляційної скарги в тридцятиденний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Т.С. Феха.

Повний текст рішення складено 24 грудня 2020 року.