Справа № 304/1237/20 Провадження № 2/304/392/2020
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
14 грудня 2020 рокум. Перечин
Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Ганька І. І.,
за участі секретаря судового засідання Соханич Л.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу № 304/1237/20 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки, -
ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до ОСОБА_2 , в якому просить стягнути з останнього збитки в розмірі 9 000 грн. та 4 000 грн. моральної шкоди. Свої позовні вимоги мотивує тим, що постановою Перечинського районного суду від 11 червня 2020 року у справі № 304/376/20, яка 23 червня 2020 року набрала законної сили, встановлено, що 15 березня 2020 року о 07.20 год. ОСОБА_2 по вул. Ужанській у м.Перечин Закарпатської області, керуючи транспортним засобом марки «Шкода Октавія», д/н НОМЕР_1 , не вибрав безпечну швидкість руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу що призвело до механічних пошкоджень вказаного автомобіля з матеріальними збитками, чим порушив вимоги п. 12.1 Правил дорожнього руху. За наведених обставин ОСОБА_2 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 грн. Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди їй було заподіяно матеріальні збитки на суму 9 000 грн., зокрема повністю знищено 15 метрів огорожі, 6 металевих труб та 15 метрів металевої сітки, а також насадження кущів та дерев. Так, під час скоєння ДТП та у відповідь на її неодноразові телефонні дзвінки ОСОБА_2 пообіцяв полагодити горожу або компенсувати їй, як власнику майна, збитки. Однак, огорожу вона відновила за власні кошти, завдані збитки у добровільному порядку їй не відшкодовані, про що 07 квітня 2020 року зверталася із відповідною заявою в Перечинський районний суд. Протягом трьох тижнів з моменту вчинення ДТП її будинок був без огорожі, відтак на територію домогосподарства могли вільно заходити інші громадяни, безпритульні та дикі тварини. Її собаки, які до цього охороняли будинок, були змушені сидіти закритими у вольєрі та постійно гавкали, внаслідок чого особливо у нічний час вона мусіла перевіряти подвір`я, так як боялася пограбування. За вказаних обставин, вона страждала на постійне недосипання, головні болі, жила у постійному страху за себе та рідних, у неї погіршилося загальне самопочуття. Оскільки через протиправні дії відповідача, у тому числі його небажання відшкодувати завдані збитки, вона зазнала душевних страждань, та змушена захищати свої права у суді, тому просить позов задовольнити.
У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та не заперечила проти заочного розгляду справи.
Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання повторно не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки не повідомив, відзив не подав, а тому суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 223, ст. ст. 280-282 ЦПК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ст. 16 цього Кодексу кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі.
Відповідно до ст. 1166 цього Кодексу майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
У разі якщо шкода завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, то її відшкодування відбувається на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України).
Тобто у відносинах між кількома володільцями джерел підвищеної небезпеки відповідальність будується на загальному принципі вини.
Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Встановлено, що 15 березня 2020 року о 07.20 год ОСОБА_2 , в порушення вимог п. 12.1 Правил дорожнього руху, по вул. Ужанській в м. Перечин Закарпатської області, керуючи автомобілем марки «Шкода Октавія», номерний знак НОМЕР_1 , не вибрав безпечної швидкості руху, внаслідок чого не впорався з керуванням та скоїв наїзд на огорожу, що призвело до механічних пошкоджень вказаного транспортного засобу з матеріальними збитками. Вказане стверджується постановою судді Перечинського районного суду від 11 червня 2020 року, якою також визнано винним ОСОБА_2 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, і піддано адміністративному стягненню у виді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) гривень (а. с. 8).
Також встановлено, що внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди була пошкоджена огорожа домоволодіння АДРЕСА_1 , що належить позивачу ОСОБА_1 (а. с. 12-18).
Таким чином, неправомірними діями ОСОБА_2 , пов`язаними з використанням джерела підвищеної небезпеки (транспортного засобу), позивачу було завдано майнової шкоди та прямих збитків, внаслідок чого наявний безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками.
У ході розгляду справи встановлено, що протиправними діями ОСОБА_2 15 березня 2020 року о 07.20 год. позивачу ОСОБА_1 завдано шкоду за пошкодження огорожі, кущів, дерев, насаджень на загальну суму 9 000 грн. (а. с. 9-11).
Як роз`яснено в п. п. 4, 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01 березня 2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини.
Отже, враховуючи вищенаведене та те, що судом встановлено причинно-наслідковий зв`язок між діями відповідача та встановленими наслідками, а саме заподіянням ОСОБА_1 шкоди, яка у добровільному порядку ОСОБА_2 не відшкодована, тому така підлягає стягненню з останнього у судовому порядку.
Що стосується позовної вимоги про відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди, завданої позивачу у розмірі 4 000 грн., то суд виходить з наступного.
Статтею 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.
Для відшкодування моральної шкоди в даній справі необхідні наступні підстави: наявність душевних страждань, яких позивач зазнав у зв`язку з протиправною поведінкою щодо нього, членів його сім`ї чи близьких родичів або у зв`язку з пошкодженням його майна. Необхідними умовами також є неправомірність рішень, дій чи бездіяльності та наявність вини відповідача.
У підтвердження заподіяння моральної шкоди внаслідок пошкодження відповідачем належної позивачу огорожі остання посилається на негативні, вимушені зміни у її житті, що спричинили їй зайві турботи та зумовили моральні переживання та страждання. Крім цього, через небажання ОСОБА_2 відшкодувати завдані збитки у добровільному порядку вона змушена захищати своє право у суді.
Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Як роз`яснено в пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.
Враховуючи вищенаведене та наявність душевних страждань, які ОСОБА_1 зазнала у зв`язку з протиправними діями відповідача та наслідками таких дій, а саме частковою відсутністю огорожі належного їй домогосподарства та необхідністю звернення до суду для відшкодування завданих збитків через небажання ОСОБА_2 відшкодувати такі у добровільному порядку, суд приходить до висновку, що позивачу завдана моральна шкода та така, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості може бути стягнена судом у заявленому нею розмірі, а саме 4 000 грн.
Судові витрати підлягають стягненню з відповідача, що відповідає положенням ст. 141 ЦПК України.
На підставі наведеного та керуючись ст. 15, 16, 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1188 ЦК України, ст. 12, 13, 76-83, 89, 141, 258-259, 265, 280-282 ЦПК України, суд, -
позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до ОСОБА_2 ( АДРЕСА_3 ) про відшкодування збитків та моральної шкоди, завданих джерелом підвищеної небезпеки, задовольнити повністю.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 збитки у розмірі 9 000 (дев`ять тисяч) грн. та моральну шкоду у сумі 4 000 (чотири тисячі) грн.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 681 (одна тисяча шістсот вісімдесят одна) грн. 60 коп.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду шляхом подачі в тридцятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Відповідно до п. 3 Прикінцевих положень ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення. Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Згідно п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Головуючий: Ганько І. І.