Провадження №2/523/4721/20
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" грудня 2020 р. м.Одеса

Суворовський районний суд міста Одеси, в складі:

головуючого - судді Малиновського О.М.

за участю секретаря - Кащавцевої А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі суду №15, в м. Одеса, в порядку спрощеного позовного провадження цивільну справу за позовом Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , за участю третьої особи без самостійних вимог Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів,

ОСОБА_3 . Зміст вимог та заперечень учасників справи.

Суворовська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування 05.11.2020р. звернулась до суду з позовною заявою в якій просить відібрати від відповідачів без позбавлення батьківських прав їх малолітню дочку, - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , стягнувши з них аліменти у розмірі ј частини заробітку на користь та утримання дитини.

Позовні вимоги мотивовані тим, що мати дитини, - ОСОБА_2 не працює, веде асоціальний спосіб життя, утриманням та вихованням дитини не займається. Також, ОСОБА_2 04.10.2020р. біля будинку №43 по вулиці Ак. Заболотного в м. Одесі перебувала в алкогольному або наркотичному стані з малолітньою дитиною, в компанії осіб асоціальної поведінки та під час затримання її працівниками поліції захищалась дитиною, внаслідок чого нанесла дитині подряпини в області шиї. ОСОБА_2 було доставлено до Суворовського відділу поліції м. Одеси, а дитина перебувала у дуже збудженому стані. Розпорядженням районної адміністрації у Суворовському районі м. Одеси від 08.10.2020р. малолітню ОСОБА_4 було влаштовано до дитячого державного закладу. На думку позивача, зазначені вище обставини вказують на те, що проживання дитини з батьками загрожує її життю та здоров`ю. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

ІІ. Клопотання та інші процесуальні рішення в справі.

Ухвалою судді 10.11.2020р. відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження.

ІІІ. Позиції сторін.

Представник позивача в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги підтримала, просить задовольнити.

Відповідачі в судовому засіданні пред`явлені позовні вимоги не визнали у повному обсязі та зазначили, що вони спільно проживають однією сім`єю більше 13 років. Від спільного проживання мають старшу дитину, - ОСОБА_5 , 2009 року народження та дочку, - ОСОБА_6 , 2019року народження. Вони проживають в орендованій квартирі. Батько дітей на теперішній час працює не офіційно. Діти проживають разом з ними, вони займаються їх вихованням та утриманням. На психіатричному та наркологічному обліку не перебувають. ОСОБА_2 події, що мали місце 04.10.2020р. підтвердила та зазначила, що такий випадок був єдиний. На теперішній час вона розуміє наслідки своєї поведінки, щиро кається. Вважає, що вона та її чоловік належним чином виконують обов`язки батьків. Просять відмовити у задоволені позовних вимог.

Представник служби у справах дітей Одеської міської ради вважала, що позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

ІV. Фактичні обставини встановлені судом.

Суд, вивчивши матеріли справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини прийшов до наступного висновку.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 на теперішній час проживають без реєстрації шлюбу, як чоловік та жінка. Від спільного проживання мають дочку, - ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , сина, - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Родина проживає в орендовані квартирі АДРЕСА_1 .

Матеріали справи, зокрема клопотання про невідкладне відібрання дитини містить інформацію, що 04.10.2020р. ОСОБА_2 біля будинку №43 по вулиці Ак. Заболотного в м. Одесі перебувала з малолітньою дитиною, ОСОБА_9 , у стані алкогольного або наркотичного сп`яніння, вчинила бійку з співробітниками поліції та захищалась малолітньою дитиною, внаслідок чого нанесла дитині подряпини в області шиї, після чого була доставлена до Суворовського відділу поліції м. Одеси. Дитина була дуже збуджена, сильно кричала та плакала. Заспокоїлась на руках у спеціаліста служби у справах дітей Одеської міської ради. Згодом, зі слів батька, ОСОБА_10 було встановлено, що він вранці посварився з ОСОБА_2 , тому вона забравши дитину пішла з дому.

Згідно акту обстеження умов проживання від 05.10.2020р., було проведено працівниками служби у справах дітей ОМР у зазначеній вище квартирі, яка розташована на 9-му поверсі, 9-поверхового житлового будинку. Встновлено, що умови проживання задовільні. Для дитини є крісло-ліжко, іграшки, одяг по сезону. Стосунки сім`ї визначені як конфлікті, ОСОБА_2 іноді вживає алкогольні напої.

Розпорядженням Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.10.2020р. №619р. малолітню ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 було вилучено від батьків та влаштовано до дитячого державного закладу.

На теперішній час малолітня ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебуває в КНП «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради.

Підставою звернення до суду з даним позовом, за твердженням представника позивача, є загроза життю та здоров`ю малолітній дитині ОСОБА_12 з боку її батьків.

V. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду, щодо аргументів наведених учасниками справи.

Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, моральний та духовний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Згідно із ч.1ст.170 Сімейного Кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.п. 2-5 ч.1ст. 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування.

Відповідно до пунктів 2-5 частини першої статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особи потребує любові і розуміння. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому разі, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітню дитину не слід, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, розлучати зі своєю матір`ю.

Позиція, що дитина може бути розлучена з матір`ю у виняткових випадках, також викладена у рішенні Європейського Суду з прав людини від 18 грудня 2008 року № 39948/06 у справі «Савіни проти України».

Згідно частини першої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

За приписами ч. ст.81 ЦПК саме позивач повинен довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог.

Оцінивши наявні у справі докази суд дійшов висновку про те, що позивачем не наведено будь-яких виключних обставин, які б викликали крайню необхідність розлучення дитини з батьками. При цьому враховується, що відібрання дитини позбавило дитину батьківської турботи та допомоги і може призвести до погіршення її становища.

Наявність одного випадку, який мав місце 04.10.2020р., який в свою чергу не підтверджений належними доказами стосовно перебування ОСОБА_2 у стані алкогольного сп`яніння, вчинення нею супротиву працівникам поліції, нанесення пошкоджень дитині тощо, не може бути прийнятий судом, як безумовна підстава для відібрання дитини від батьків. При цьому матеріли справи не містять жодної негативної інформації про батька дитини та неможливості передачі дитини, за його згодою йому. Матеріли справи також містять відомості про наявність у малолітньої ОСОБА_13 бабусі, - ОСОБА_14 . Втім, позивачем не зазначено, чи пропонували останній залишити дитину, чи відмовилась вона від неї. В чому виникла крайня необхідність у передачі дитини до державного закладу, за наявності вказаних вище підстав, позивач не надає обґрунтування. Отже, позивачем не виконанні вимоги абз.2 ч.1 ст.170 СК України.

Факт відібрання від ОСОБА_2 дитини станом на 04.10.2020р., за доведеності та підтвердження негативної поведінки відповідачки, був імовірно зумовлений захистом дитини втім, згодом та на теперішній час позивач не доводить, що залишення дитини у відповідачів є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання.

З боку позивача суду не надано жодної характеристики на відповідачів. Органом опіки та піклування або службою у справах дітей не проведено співбесіди з відповідачами. Не надано належної оцінки їхнього місця проживання, не встановлено місце їх роботи, джерела доходів. Залишено поза увагою наявність на утриманні відповідачів малолітнього сина, ОСОБА_5 , 2009 року народження та доцільності розлучення сестри та брата. Варто зазначити, що з боку відповідачів суду надані медичні документи про те, що вони не перебувають на обліку у психіатричній або наркологічній лікарнях. В цілому матеріли справи стосовно відібрання дитини від батьків ґрунтуються на припущеннях, не мають достатньої доказової бази на необхідності розлучення дитини з матір`ю та/або батьком. За таких обставин, відібрана малолітня ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підлягає, як найскорішому поверненню до родини, а саме її матері та батька, з метою недопущення порушення права та охоронюваних інтересів як малолітньої дитини так і її батьків.

На підставі викладеного суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є безпідставними та не підлягають задоволенню, в тому числі і позовні вимоги про стягнення аліментів, які є похідними від позовних вимог про відібрання дитини, які залишені без задоволення.

VІ. Судові витрати.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд не вирішує питання щодо розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст.12,81,141,263 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовні вимоги Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування до ОСОБА_1 ОСОБА_2 , за участю третьої особи Служби у справах дітей Одеської міської ради про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів залишити без задоволення у повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду, через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня складання повного рішення суду.

Повне рішення складено 17 грудня 2020р.

Суддя