Справа № 534/1624/19
Провадження № 6/534/13/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року місто Горішні Плавні

Комсомольський міський суд Полтавської області в складі головуючого судді Солохи О.В., з участю: секретаря судового засідання Гончар С.Т., представника заявника -Миргородської ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Горішні Плавні Полтавської області подання старшого державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Хомяк Віти Вікторівни про примусове проникнення до житла боржника,

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Горішньоплавнівського міського ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Хомяк В.В. звернулась до суду з поданням про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника ОСОБА_2 , яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , у зв`язку з необхідністю виконання рішення суду. Свої вимоги мотивує тим, що на примусовому виконанні у Горішньоплавнівському міському ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) області перебуває виконавче провадження № 60354756 з примусового виконання ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.10.2019 про застосування заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження нерухомого майна у цивільній справі № 534/1624/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

Зазначає, що станом на дату звернення до суду боржником не вчинено будь яких дій спрямованих на виконання рішення суду та те, що на адресу боржника державним виконавцем направлялась постанова про відкриття виконавчого провадження. Крім того, державним виконавцем були здійснені неодноразові виходи за місцем проживання боржника за адресою: АДРЕСА_2 , для здійснення виконавчих дій, проте потрапити до квартири виявилось можливим, тому просить прийняти рішення про примусове проникнення до житла боржника.

У судовому засіданні представник заявника ОСОБА_4 підтримала подання у повному обсязі, посилаючись на викладені у ньому обставини та зазначила, що всі процесуальні документи щодо виконавчого провадження, такі як: постанова про відкриття виконавчого провадження та постанова про арешт майна боржника були направлені боржнику для відома та виконання із супровідним листом, проте жодні реєстри направлення кореспонденції чи докази отримання боржником даних документів відсутні.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного.

Відповідно до п. 13 ч. 3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право звертатися до суду з поданням про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти, що належать боржникові від інших осіб.

Вимога про примусове проникнення до житла чи іншого володіння особи може мати місце в тому випадку, коли боржник своїми діями перешкоджає або робить неможливим вільний доступ до нього державному виконавцю.

При цьому необхідно враховувати, що недоторканість житла гарантується ст. 30 Конституцій України, відповідно до якої не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, а також положеннями ч. 1 ст. 311 ЦК України, згідно з якими житло фізичної особи є недоторканим.

Гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, пункту 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла.

При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (пункт 2 статті 29 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.18 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства.

Згідно з ч. 1 ст. 439 ЦПК України питання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника фізичної особи або особи, у якої знаходиться майно боржника чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб, або дитина, щодо якої є виконавчий документ про її відібрання, при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням житла чи іншого володіння особи або судом, який ухвалив рішення за поданням державного виконавця, приватного виконавця.

Судом встановлено, що на виконанні у старшого державного виконавця Горішньоплавнівському міському ВДВС Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) області Хомяк В.В. перебуває виконавче провадження № 60354756 з примусового виконання ухвали Комсомольського міського суду Полтавської області від 11.10.2019 про застосування заходів забезпечення позову шляхом встановлення заборони відчуження нерухомого майна у цивільній справі № 534/1624/19 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя.

У порядку виконання вказаного примусового виконання, старшим державним виконавцем було винесено постанову від 18.10.2019 про відкриття виконавчого провадження № 60354756 та постанову про арешт майна боржника від 18.10.2019.

До подання додано виклики державного виконавця від 21.10.2019, 04.12.2019 та акти державного виконавця від 17.11.2019, 22.12.2019, котрі складені державним виконавцем та за участі лише одного понятого.

З наданих актів, складених за результатами відвідування вищевказаного адресу, вбачається відсутність боржника у вказаному жилому приміщенні.

Згідно із ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» однією із основних засад здійснення виконавчого провадження є законність.

Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону виконавець зобов`язаний: здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Згідно із ст. 28 Закону постанова про відкриття виконавчого провадження надсилається боржнику рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про початок примусового виконання рішень, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

Натомість із подання виконавця та долучених документів вбачається, що державним виконавцем не було дотримано передбаченої законом процедури повідомлення сторони про відкриття виконавчого провадження від 18.10.2019, про направлення постанови про відкриття виконавчого провадження рекомендованим листом без повідомлення про його поштове вручення, що позбавляє боржника процесуальних прав, у тому числі, право на ознайомлення із матеріалами провадження та оскарження прийнятої державним виконавцем постанови.

Дані обставини представником заявника у судовому засіданні не було спростовано.

Також, суду не надано доказів вручення боржнику копії викликів та попереджень від 21.10.2019, 04.12.2019. Таким чином, суд позбавлений можливості зробити висновок про дійсну відмову боржника від виконання судового рішення в добровільному порядку, оскільки зазначені документи не підтверджують жодними доказами про їх отримання боржником.

Крім цього, додані до подання акти державного виконавця від 17.11.2019, 22.12.2019 не містять час здійснення виходу за адресою боржника, що могли проводитись у час перебування боржника на роботі, лікуванні, у відпустці, тому вказаний акт не може вважатися належним і допустимим доказом для надання дозволу на примусове проникнення в житло боржника, до того ж засвідчений лише одним понятим.

Також, до клопотання не додано доказів на підтвердження того, що боржнику направлялась постанова про арешт майна боржника від 18.10.2019, якою накладено арешт на нерухоме та рухоме майно боржника ОСОБА_2 .

В матеріалах подання міститься відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно, а саме: квартири АДРЕСА_1 . Хоча матеріали подання містять відомості, що підтверджують наявність у боржника ОСОБА_2 права власності на зазначене нерухоме майно, проте державним виконавцем не наведено даних на підтвердження того, що в квартирі, до якої потрібно здійснити примусове проникнення, знаходиться майно стягувача чи майно та кошти, належні боржникові від інших осіб.

Таким чином, рішення суду про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника-фізичної особи має бути вмотивованим і ґрунтуватися на доказах, які підтверджують перешкоджання боржника вільному доступу державного виконавця до цього житла чи іншого володіння.

Примусове входження до житла це крайній захід, якому повинні передувати всі інші передбачені законодавством дії щодо виконання рішення суду.

За таких обставин судом встановлено, що матеріали подання не містять достатніх доказів, а відповідно і фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов`язань, та оскільки примусове проникнення до житла боржника буде порушувати гарантовані Конституцією права щодо недоторканності житла, суд вважає подання про надання дозволу на примусове проникнення до житла боржника необґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню.

Відтак, суд вбачає, що відповідні вимоги державного виконавця є передчасними та доходить висновку про відсутність підстав для задоволення даного подання.

На підставі викладеного та керуючись ст.439 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні подання старшого державного виконавця Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Хомяк Віти Вікторівни про примусове проникнення до житла ОСОБА_2 , що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Копію ухвали направити учасникам справи, а також державному виконавцю в порядку передбаченому ст. 272 ЦПК України.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Полтавського апеляційного суду через суд першої інстанції протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Заявник: Повне найменування заявника: старший державний виконавець Горішньоплавнівського міського відділу державної виконавчої служби Північно - Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Хомяк Віта Вікторівна, адреса місцезнаходження: 39800 м. Горішні Плавні, вул. Миру, 15.

Суддя О.В. Солоха

Повний текст складено 11.02.2020