Справа № 522/2207/17-ц
Провадження № 2/522/4982/20
22 жовтня 2020 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:
головуючої судді Науменко А.В.,
за участю секретаря - Звонецька І.М.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Бонум до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Концерну „Військторгсервіс, Міністерства оборони України, треті особи: Одеська міська рада, за участю Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону про визнання незаконним та скасування свідоцтва,-
Справа на підставі авторозподілу надійшла до провадження судді Приморського районного суду м. Одеси Кравчук Т.С. Ухвалою від 09 лютого 2017 року було відкрито провадження по даній справі.
У зв`язку з повторним перерозподілом на підставі розпорядження керівника апарату Приморського районного суду м. Одеси від 18 квітня 2018 року № 18 вказана цивільна справа передана судді Науменко А.В. для розгляду.
19 листопада 2019 року, судом закрито провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Юридична фірма «Бонум» у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та залишено без розгляду вказаний позов в частині вимог ОСОБА_1 .
19 листопада 2019 року Приморським районним судом м. Одеси постановлена Окрема ухвала.
19 травня 2020 року, постановою Одеського апеляційного суду, скасована ухвала суду першої інстанції від 19 листопада 2019 року в частині залишення без розгляду позову ОСОБА_1 , та направлено справу за позовом ОСОБА_1 до Виконавчого комітету Одеської міської ради, Концерну «Військторгсервіс», Міністерства оборони України, треті особи: Одеська міська рада, Військова прокуратура Південного регіону України про визнання незаконним та скасування свідоцтва - до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Одеським апеляційним судом Окрему ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 листопада 2019 року залишено без змін.
15 червня 2020 року, справа прийнята до провадження суддею Науменко А.В. та судовий розгляд продовжено.
Згідно відповіді Одеської міської ради, орган місцевого самоврядування не уповноважений скасовувати свої рішення та видані свідоцтва.
22 жовтня 2020 року, до суду надійшло клопотання позивача про постановлення окремої ухвали за фактом порушення прокурором у даній справі положень п.3 ч.1 ст.131-1 Конституції України, ст.23 Закону України «Про прокуратуру» всупереч інтересам служби на користь третіх заінтересованих осіб.
В судовому засіданні, позивач позов підтримала та просила його задовольнити повністю. Вважає, що будівля АДРЕСА_1 є частиною житлового фонду Одеської міської ради, про що надано рішення звуженного виконкому Одеської міської ради депутатів трудящих №27 від 29.05.1951 із Додатком №2 «Список будівель житлового фонду Одеської міської ради, відведених в користування ОдВО». Оскарженим свідоцтвом від 20 серпня 2009 року, з житлового фонду міської ради вилучено 1 178 кв.м загальної площі, що негативно впливає на забезпечення житлом мешканців місця, в тому числі позивача, яка потребує поліпшення житлових умов та перебуває на квартирному обліку в місті Одесі складом сім`ї сім осіб з 29.12.1985 - по групі загальній за № НОМЕР_1 , з 17.04.1998 - по групі першочерговій за №804, з 01.01.2010 - по групі позачерговій за № НОМЕР_2 , та в списку сімей, що мають 5 і більше дітей, які перебувають на квартирному обліку при районній адміністрації за №4, що підтверджується листом Малиновської районної адміністрації від 08.10.2020 №ЗПІ-44/02-14. Позивач більш десяти років здійснювала обслуговування військовослужбовців та працівників державних підприємств Міністерства оборони України, що підтверджується довідкою 411 Центрального військового клінічного госпіталю від 14.05.2007, копіями договорів доручення на ведення справ в господарському суді №06/01/гс-ю від 01.10.2001, договору про надання юридичних послуг №007/01-ю від 20.09.2001, копіями матеріалів справи №916/2068/16 за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Одеської міської ради про скасування свідоцтва про право власності, та справи №16 4 34/165 08 3704 за позовом Концерну „Військторгсервіс, за участю Військового прокурора Одеського гарнізону, третя особа - Міністерство оборони України до Товариства з обмеженою відповідальністю „Юридична фірма „Бонум про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити приміщення. Тому, на думку позивача, вона має право на позачергове забезпечення житлом за рахунок житлового фонду Одеської міської ради відповідно до ст.46 Житлового кодексу України, п.12 ч.1 ст.11 Закону України «Про житловий фонд соціального призначення». Позивач зверталася до Міністра оборони України з питаньзабезпечення житлом у будинку АДРЕСА_1 , що підтверджується копією заяви від 22.05.2007 та листа керівника Головного управління полковника С.Т.Прогонюк від 21.06.2007 вих.№853/20/660.
Представники Концерну «Військторгсервіс» та Міністерства оборони України позов не визнали. Вважають позивачку такою, що не має права на отримання житла за рахунок Міністерства оборони України. Наголошують, що оскаржене свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю від 20 серпня 2009 року видано органом місцевого самоврядування у відповідності до встановленого порядку. Факт належності спірної будівлі до власних будівель Одеського Військового округу, відповідач Концерн «ВІйськторгсервіс» підтверджує «Списком власних будівель Одеського Військового округу», який є Додатком №1 до Рішення звуженого виконкому Одеської міської ради від 29.05.1951 за №27 «Про відновлення прав землекористування, а також прав на будівлі, відведені у довоєнний та післявоєнний періоди для потреб Одеського військового округу».
Представник Спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Південного регіону, підтримала позицію відповідачів.
Представник Одеської міської ради та Виконавчого комітету Одеської міської ради в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи належно повідомлений, що не перешкоджає розгляду справи.
Під час подальшого вирішення справи по суті, судом першої інстанції встановлені факти, які не можуть залишатися поза увагою суду, і потребують на відповідне реагування.
Судом встановлено, що дійсно, оскаржене Свідоцтво про право власності на нежитлову будівлю Концерну «Військторгсервіс» від 20 серпня 2009 року серія САС №427408 видано Міністерству оборони України та підписано першим заступником міського Голови Ворохаєвим А.І.
На виконання ухвали від 13 серпня 2018 року, до суду надійшли з Виконавчого комітету Одеської міської ради витребувані докази не завірені у встановленому порядку копії документів на підставі яких видано оскаржене свідоцтво.
За поясненнями в судовому засіданні представника Одеської міської ради та Виконавчого комітету, копії не можуть бути належно завірені в зв`язку із тим, що відсутні оригінали та матеріали, що зберігаються не завірені заявником.
З копій вбачається, що свідоцтво видано з підстав не передбачених підпунктом 6.1 пункту 6 Тимчасового положення про порядок державної реєстрації прав власності на нерухоме майно» затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 №7/5 зареєстрованому Міністерством юстиції України 18.02.2002 за №157/6445 (із наступними змінами) та з порушенням пункту 4 Порядку підготовки та оформлення свідоцтв про право власності на об`єкти нерухомого майна, затвердженого Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 29.07.2008 №919, за відсутності заяви про видачу свідоцтва про право власності.
Судом оглянуто надану у справу представником Концерну «Військторгсервіс» копію Додатку №1 «Список власних будівель Одеського Військового округу», відповідно до якого спірна будівля нібито належить до власних будівель Одеського Військового округу згідно Рішення звуженого виконкому Одеської міської ради від 29.05.1951 за №27 «Про відновлення прав землекористування, а також прав на будівлі, відведені у довоєнний та післявоєнний періоди для потреб Одеського військового округу». Копія Додатку №1 відрізняється за змістом від копії наданої позивачем.
Вказаний Додаток №1 має креслення та виправлення, у верхній частині першого аркушу рукою написано «к исх -0106», що не відповідає вихідному номеру зазначеному на самому Рішення звуженого виконкому Одеської міської ради від 29.05.1951 за №27, а саме № 0116с. В цьому документі вказано, що виготовлено 5 екземплярів, виконавець « ОСОБА_3 », надрукувала « ОСОБА_4 » під № 146 від 23.3.50 року. В місті для підпису проставлено підпис невідомої особи (без зазначення прізвища), копія не посвідчена завідуючим спецчастиною Виконкому.
В судовому засіданні представник відповідача Концерну «Військторгсервіс» пояснила, що оригінал Додатку №1 відсутній, отже він зберігається в архівній справі в Державному архіві Одеської області.
Доводи відповідача самостійно перевірено позивачем за адвокатським запитом від 12 серпня 2020 року №073/20.
01 вересня 2020 року, в Державному архіві Одеської області позивач отримала копії із супроводжувальним листом від 27 серпня 2020 року та ознайомилась із матеріалами архівної справи (фонд 1234, опис 10, справа 36), яка містить інформацію щодо підготовки, прийняття та виконання Рішення звуженого виконкому Одеської міської Ради депутатів трудящих №27 від 29 травня 1951 року «Про поновлення прав землекористування, а також прав на будівлі, відведені в довоєнний та післявоєнний періоди для потреб Одеського воєнного округу».
Архівною справою (фонд 1234, опис 10, справа 36) підтверджується, що використаний відповідачем список не є додатком до рішення виконкому.
Насправді, «Список собственных зданий ОСОБА_5 » (аркуші архівної справи 2-6) є додатком до листа Начальника квартирної частини Одеського району інженер-майора Кошелева від 23.03.1950 №0106 (аркуш архівної справи 1).
По справі встановлено, що супроводжувальним листом Виконавчого комітету Одеської міської ради депутатів трудящих від 01.06.1951 №0116с (аркуш архівної справи 69), Начальнику КЕЧ Одеського району м.Одеси направлені: копія Рішення звуженого виконкому Одеської міської ради від 29.05.1951 за №27 (аркуші архівної справи 57, 58) разом із справжнім Додатком №1 «Список собственных зданий ОСОБА_6 » (здания возведённые МВС в 1941 - 1949 г.г.) загалом 540 будівель (аркуші архівної справи 59-63), та Додатком №2 «Здания жилфонда Одесского Горсовета, отведенных в пользование ОДВо» загалом 332 будівель, у якому під №55 внесено « АДРЕСА_2 » (аркуші архівної справи 64-68). Згідно яких будинок АДРЕСА_1 до Міністерства оборони не передавався, а залишався у житловому фонді Одеської міської ради.
Також копія рішення направлена Головному архітектору міста Одеси (аркуш архівної справи 70).
Тобто, з матеріалів справи слідує, та не спростовано відповідачами, що саме ця копія Додатку №1 «Список власних будівель Одеського Військового округу», що суперечить за змістом архівної копії виданої Державним архівом Одеської області, разом із оскарженим свідоцтвом про право власності на нежитлову будівлю від 20.08.2009, були досліджені та прийняти господарським судом в якості належних та допустимих доказів при розгляді справи №16 4 34/165 08 3704 за позовом Концерну „Військторгсервіс, за участю Військового прокурора Одеського гарнізону /третя особа - Міністерства оборони України/ до ТОВ „Юридична фірма „Бонум про визнання недійсним договору оренди та зобов`язання звільнити приміщення першого поверху будівлі АДРЕСА_1 , та справи №916/2068/16 за позовом Військового прокурора Одеського гарнізону в інтересах держави в особі Міністерства оборони України до Одеської міської ради, Виконавчого комітету Одеської міської ради /треті особи - Концерн «Військторгсервіс», Філія «Одеське управління військової торгівлі» Концерну «Військторгсервіс»/ про скасування рішення, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право власності на комунальне майно - приміщення першого поверху будівлі АДРЕСА_1 .
Таким чином, вбачається, що до господарського суду у справу №916/2068/16 та справу №16 4 34/165 08 3704, а також до даної справи, позивачами наданий письмовий доказ на підтвердження винекнення прав Міністерства оборони України на будівлю АДРЕСА_2 , який має ознаки підроблення, та фактично не відноситься до Рішення №27 від 29.05.1951 року.
Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд може постановити окрему ухвалу, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу.
В окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення.
Окрема ухвала надсилається відповідним юридичним та фізичним особам, державним та іншим органам, посадовим особам, які за своїми повноваженнями повинні усунути виявлені судом недоліки чи порушення чи запобігти їх повторенню. Окрема ухвала щодо прокурора або адвоката надсилається органу, до повноважень якого належить притягнення до дисциплінарної відповідальності прокурора або адвоката відповідно.
З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.
На думку суду встановлене у судовому засіданні може свідчити про наявність у діях вказаних осіб складів кримінальних правопорушень, передбачених КК України, що потребує перевірки та надання відповідної правової оцінки у відповідності до вимог ст. 214 КПК України.
За таких обставин, суд вважає за необхідне про зазначені вище факти довести до відома, для прийняття відповідного рішення в порядку ст. 214 КПК України, прокурора Одеської області. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в даній окремій ухвалі, необхідно встановити строк для надання відповіді - протягом одного місяця з дня отримання копії даної окремої ухвали.
Керуючись ст.262 ЦПК України, суд, -
Встановлені порушення довести до відома прокурора Одеської області для прийняття відповідного рішення в порядку ст. 214 КПК України, а також відповідного реагування в порядку ч.3 ст.23 ЗУ «Про прокуратуру» у тому числі по справам № 916/2068/16 та 16-4-34/165-08-3704, що розглядалися в порядку господарського судочинства.
Встановлені порушення довести до відома Одеської міської ради для належного реагування та повідомлення про вжиті заходи у встановлений законом строк.
Про прийняте рішення повідомити Приморський районний суд м. Одеси протягом одного місяця з дня отримання копії даної окремої ухвали.
Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Приморський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня проголошення ухвали.

Суддя А.В. Науменко

У період з 23.10.2020 року по 05.11.2020 року головуючий суддя перебував на лікарняному.

Повний текст ухвали виготовлено 06.11.2020 року.

Суддя А.В. Науменко