ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
____________________________________________________________________
Справа № 687/196/20
Провадження № 22-ц/4820/1673/20
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року м. Хмельницький

Хмельницький апеляційний суд у складі

колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

Купельського А.В. (суддя-доповідач),

Янчук Т.О., Ярмолюка О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на заочне рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2020 року (суддя Горобець Н.О.) у цивільній справі за позовом акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

У лютому 2020 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК», звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначало, що 02.10.2007 року між ним і відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, за яким позичальник отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, в сумі 21 600 грн.

У зв`язку з невиконанням відповідачем своїх зобов`язань за договором, станом на 31.01.2020 року в неї перед банком утворилася заборгованість у розмірі 54 834 грн. 29 коп., яка складається з:

- 8275 грн. 22 коп. - заборгованість за тілом кредиту;

- 42 771 грн. 72 коп. - заборгованість за процентами за користування кредитом;

- 700 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також

- 500 грн. - штраф (фіксована частина);

- 2587 грн. 35 коп. - штраф (процентна складова).

У зв`язку з цим позивач просив суд стягнути з відповідача 54 834 грн. 29 коп. заборгованості за кредитом та судові витрати по справі.

Заочним рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2020 року позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПРИВАТБАНК» 8275 грн. 22 коп. заборгованості та 317 грн. 19 коп. судових витрат.

В решті частині позову відмовлено.

Не погоджуючись з цим рішенням, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в апеляційній скарзі просить його скасувати в частині незадоволених позовних вимог щодо стягнення процентів, пені та штрафів та задовольнити вимоги банку у цій частині; стягнути з відповідача судові витрати.

Вважає, що судом першої інстанції допущено однобічність та неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам справи, допущено порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Зазначає, що відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій зазначена базова процентна ставка 22,8% річних, зазначена валюта картки, номер кредитної картки, тип картки тощо. Крім того, до суду першої інстанції надана довідка про умови кредитування, яка підписана відповідачем власноруч. У вказаній довідці також зазначена базова відсоткова ставка за користування кредитом (1,9% на місяць), сторонами узгоджено розмір щомісячних платежів у розмірі 7% від заборгованості, строк внесення щомісячних платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним, розмір та порядок нарахування неустойки тощо. Вкінці довідки зазначено про ознайомлення з фінансовими умовами надання кредитки. Тобто сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Проте, суд першої інстанції не взяв цього до уваги, не дослідив надані позивачем докази.

На думку апелянта, місцевий суд зробив помилковий висновок про відсутність підстав для стягнення процентів по кредиту, чим допустив грубе порушення норм цивільного права. Встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернула, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту. Відмовляючи у стягненні відсотків по кредиту місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність Банку, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки.

У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_1 зазначає, що позивачем невірно вказана сума кредиту, термін дії картки вийшов ще у 2015 році, кредитну картку видано у вересні 2007 року, тоді як Правила користування картками - у 2008 році. Підпису відповідача на Правилах користування картками немає, оскільки у 2007 році підписувалась лише анкета-заява.

Відповідач зазначає, що згідно ЗУ «Про захист прав споживачів» штраф не повинен перевищувати 50% від тіла кредиту і діяти протягом 1 року після закінчення терміну дії кредитної картки.

У відзиві також зазначено, що у поданих позивачем документах не висвітлено сум, які знімались із зарплати без згоди на те відповідача, починаючи з грудня 2014 року по жовтень 2018 року в розмірі 50% від суми заробітної плати. ОСОБА_1 також зазначає про зміну прізвища.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позову не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України не переглядається.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, і це підтверджується матеріалами справи, що 02.10.2007 на підставі поданої відповідачем заяви позивач їй надав в користування грошові кошти у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, базова процентна ставка 1,9 відсотків в місяць з розрахунку 360 днів в рік, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки (а. с. 13-14).

Посилаючись на те, що Заява в сукупності з тарифами, а також умовами та правилами надання банківських послуг складає умови кредитного договору, який відповідач не виконує, позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 54 834 грн. 29 коп. і складається із:

- заборгованості за тілом кредиту - 8275 грн. 22 коп.;

- заборгованість за процентами за користування кредитом - 42 771 грн. 72 коп.;

- пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором - 700 грн.;

- штраф (фіксована частина) - 500 грн.;

- штраф (процентна складова) - 2587 грн. 35 коп.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив, крім тіла кредиту (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути заборгованість за процентами за користування кредитом, пенею та штрафами.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості по процентам вбачається, що заборгованість за процентами за користування кредитом становить 42 771 грн. 72 коп. Вказаний розрахунок проведений з розрахунку 22,8%, 30%, 34,8%, 43,2% річних (а. с. 5-12).

Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення процентів за користування кредитом, пені та штрафів, суд виходив з того, що розрахунок заборгованості за кредитним договором, що становить 42 771 грн. 72 коп., проведений з розрахунку 22,8%, 30%, 34,8%, 43,2% річних, такий розрахунок суперечить умовам кредитного договору щодо визначення розміру процентної ставки за користування кредитом, тому суд його до уваги не взяв.

За висновками суду матеріали справи не містять підтверджень того, що саме з цими Витягом з Тарифів та Витягом з Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку, які були надані до позовної заяви, було ознайомлено відповідача, яка при цьому погодилась з ними, підписуючи Заяву.

Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у Заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в Заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Позичальник при укладенні кредитного договору у вигляді заяви-анкети не підписав жодного документу, який обумовлював би порядок та умови сплати таких платежів.

Судові витрати по справі судом розподілено пропорційно до задоволених вимог.

З таким висновком погоджується Хмельницький апеляційний суд.

Так, відповідно до ч.1 ст. 626, ч.1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч.1 ст.634 ЦК України).

Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства для укладення договору необхідні також передання майна або вчинення іншої дії, договір є укладеним з моменту передання відповідного майна або вчинення певної дії.

Із положень ст. 1055 ЦК України слідує, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.

За змістом статті 10561 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Отже, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом та договірні.

При цьому згідно з частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може не може ґрунтуватися на припущеннях.

Посилання апелянта на те, що відповідач підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку, у якій зазначена базова процентна ставка 22,8% річних, зазначена валюта картки, номер кредитної картки, тип картки, що до суду першої інстанції надана довідка про умови кредитування, яка підписана відповідачем власноруч, яка засвідчує, що сторонами при укладенні кредитного договору були досягнуті усі істотні умови договору, не є підставою для задоволення позову в частині заборгованості по процентах. Доказів про узгодження умов надання коштів (з розрахунку 30%, 34,8%, 43,2% річних) позивач не надав.

Твердження АТ КБ «ПРИВАТБАНК» про те, що при укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, не є підставою для задоволення вимог позову. Надані Банком Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки ці документи достовірно не підтверджують вказаних обставин. У зв`язку з цим до спірних правовідносин не можуть бути застосовані правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, які регламентують правові засади договору приєднання. Оскільки матеріали справи не містять доказів щодо істотних умов укладеного сторонами кредитного договору, то надані АТ КБ «ПРИВАТБАНК» розрахунки заборгованості достовірно не вказують на розмір невиконаного відповідачем зобов`язання та є неналежним доказом.

Доводи апеляції про те, що встановивши, що Банк надав відповідачу кредит, а остання його не повернула, суд не мав жодних підстав відмовляти у стягненні відсотків по кредиту, що відмовляючи у стягненні відсотків місцевий суд допускає грубе порушення основоположних норм банківського кредитування та ставить під загрозу фінансову стабільність Банку, наносить фінансову шкоду тим споживачам банківських послуг, які розміщують свої кошти у банку на банківських депозитах, які надаються іншим споживачам послуг в кредит під певні відсотки, є загальним висновком і не може бути підставою для скасування конкретно оскаржуваного рішення. Саме неналежне оформлення співробітниками банку договорів привело до вищезазначених наслідків.

Аргументи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про обґрунтованість позову, а стосуються переоцінки доказів.

Доводи апеляційної скарги, ретельно досліджені судом, висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущені порушення матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

Оскільки судове рішення правильне, обґрунтоване, відповідає обставинам справи, постановлене з дотриманням вимог процесуального права, апеляційний суд не вбачає підстав для його скасування.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 369, 374, 375, 382, 384, 389, 390 ЦПК України, Хмельницький апеляційний суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» залишити без задоволення.

Заочне рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 18 серпня 2020 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту прийняття, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складання повного рішення.

Повне судове рішення складено 3 листопада 2020 року.

Судді А.В. Купельський

Т.О. Янчук

О.І. Ярмолюк