ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м.Суми

Справа №592/13247/19

Номер провадження 22-ц/816/383/20

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Левченко Т. А. (суддя-доповідач),

суддів - Собини О. І. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Назарової О.М.,

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні Сумського апеляційного суду в порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року, ухваленого у складі судді Князєва В.Б., у приміщенні Ковпаківського районного суду м. Суми, повний текст якого складений 17 грудня 2019 року,

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2019 року ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Сумигаз збут» (далі ТОВ «Сумигаз збут»), в якому просить суд визнати бездіяльність відповідача протиправною та такою, що порушує її права, як споживача, а також зобов`язати ТОВ «Сумигаз збут»:

- надати аргументовану відповідь на її запит від 15 травня 2019 року;

- зазначати у рахунках для сплати спожитого газу його кількість із відображенням показників загальнобудинкового лічильника за попередній і поточний періоди;

- створити сприятливі умови пов`язані з наданням безперешкодної можливості мешканцям будинку АДРЕСА_1 візуального доступу до даних загальнобудинкового газового лічильника, для здійснення контролю за кількістю спожитого газу;

- надати копії документів на підтвердження проведення повірки загальнобудинкового газового лічильника, який встановлений для обліку спожитого природного газу мешканцям будинку АДРЕСА_1 ;

- повідомити про кількість квартир будинку АДРЕСА_1 , які облаштовані індивідуальними засобами обліку газу і здійснюють його оплату незалежно від показників загально-будинкового лічильника;

- надати повний розрахунок, відповідно до якого визначалась кількість спожитого природного газу членами її сім`ї та здійснювалось нарахування плати за його споживання у березні 2019 року.

Позовна заява мотивована тим, що 15 травня 2019 року вона звернулась до відповідача з метою отримання інформації, пов`язаної з наданням відповідачем послуг з газопостачання та їх оплатою. Необхідність отримання запитуваної інформації було викликано суттєвою різницею обсягів спожитого природного газу на одного члена сім`ї у двох рівнозначних за конструкцією та типом житлових будинків. Зокрема, позивач зазначила, що за даними ТОВ «Сумигаз збут» одним членом її сім`ї у березні 2019 року було спожито 7,5 куб.м природного газу, у той час, як у цей же період однією особою у будинку за адресою: АДРЕСА_2 , який є аналогічним будинку її проживання, було використано 3,65 куб.м природного газу, тобто, у понад два рази менше. Позивач вважає некоректною таку різницю у кількості спожитого газу з огляду на те, що кількість спожитого природного газу обома домогосподарствами визначена відповідачем на підставі показників загальнобудинкового газового лічильника, що може свідчити про неякісне встановлення обсягів споживання або про некоректність роботи газового лічильника, або про допущення помилок у розрахунках.

Посилаючись на обставини того, що станом на момент звернення до суду з даним позовом відповідачем відповідь на її звернення не була надана, позивач просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ковпаківський районний суд м. Суми рішенням від 17 грудня 2019 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовив.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_1 , посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, просить рішення суду скасувати.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції не застосував до спірних відносин Закон України «Про захист прав споживачів» щодо відсутності у неї, як у споживача, достатньої інформації про кількість спожитого природного газу, методики обчислення його споживання одним мешканцем багатоквартирного будинку, суттєвої відмінності між кількістю спожитого природного газу в аналогічному будинку та ненадання інформації з цього приводу особою, яка вимагає оплати поставленого природного газу. Крім того, на думку позивача, саме ТОВ «Сумигаз збут» повинно надавати інформацію на її запит, оскільки є отримувачем коштів за спожитий абонентом обсяг газу. До того ж вона вважає, що відповідач не надав доказів для підтвердження факту надання відповіді на її звернення. Також позивач зауважила, що не була повідомлена про дату, час та місце розгляду даної справи, хоча і заявляла клопотання про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін, тому була позбавлена можливості заявити клопотання про заміну неналежного відповідача на АТ «Сумигаз». Крім того, як зазначила позивач, вона не отримала від відповідача копії відзиву на її позовну заяву.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач ТОВ «Сумигаз збут», посилаючись на дотримання судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін. При цьому, як зауважив відповідач, він надіслав рекомендованим листом на адресу позивачки відповідь як на її звернення, так і відзив на позовну заяву, проте вказані документи позивачем не отримані з невідомих відповідачу причин. Крім того, відповідач наголосив на тому, що не виконує функції розподілу природного газу та не отримував дозволи на виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу, тому безпідставними є вимоги позивача щодо надання запитуваної нею інформації.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача адвоката Руденка А.О., який підтримав апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_2 .А., яка заперечує проти апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що позивач проживає в квартирі АДРЕСА_3 та є абонентом послуг зі споживання природного газу (а. с. 5).

14 травня 2019 року ОСОБА_1 звернулась до ТОВ «Сумигаз збут» із заявою, в якій просила зазначити у рахунках для сплати спожитого природного газу його кількість із відображенням показників загальнобудинкового лічильника за попередній і поточний періоди; надати можливість мешканцям будинку безперешкодного візуального доступу до даних газового лічильника для здійснення контролю за кількістю спожитого газу; надати копії документів на підтвердження проведення повірки газового лічильника; повідомити про кількість квартир в будинку, які облаштовані індивідуальними засобами обліку газу і здійснюють його оплату незалежно від показників загальнобудинкового лічильника; надати повний розрахунок, відповідно до якого визначалась кількість спожитого природного газу членами її сім`ї та здійснювалось нарахування плати за його споживання у березні 2019 року (а. с. 3).

У відповідь на вказане звернення 18 червня 2019 року ТОВ «Сумигаз збут» надіслало рекомендованим листом на адресу позивачки лист за вихідним номером 40708-Лв-3548-0619 від 13 червня 2019 року, який повернувся до ТОВ «Сумигаз збут» 01 серпня 2019 року з відміткою поштового відділення про повернення у зв`язку із закінченням терміну зберігання (а. с. 27, 28).

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача надати відповідь на звернення позивачки, суд першої інстанції послався на її безпідставність, оскільки така відповідь відповідачем була надана. Щодо відмови у задоволенні позовної вимоги про зазначення у рахунках для сплати спожитого газу його кількості з відображенням показників загальнобудинкового лічильника за попередній і поточний періоди, то суд першої інстанції вказав, що форма квитанції відповідає вимогам чинного законодавства та не передбачає вимоги щодо відображення у ній вказаних показників. Що стосується позовних вимог в частині створення сприятливих умов мешканцям будинку для безперешкодного візуального доступу до даних газового лічильника для здійснення контролю за кількістю спожитого газу, надання копій документів на підтвердження проведення повірки газового лічильника та повідомлення про кількість квартир будинку АДРЕСА_1 , які облаштовані індивідуальними засобами обліку газу і здійснюють його оплату незалежно від показників загальнобудинкового лічильника, то суд першої інстанції, встановивши, що ТОВ «Сумигаз збут» не є виконавцем функції розподілу природного газу та не отримувало дозвіл для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу, відмовив у задоволенні позовних вимог в зазначеній частині, вказавши, що вирішення вказаних питань не входить до компетенції відповідача, як постачальника природного газу.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Вимогами частини 1 статті 367 ЦПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до частини 1 статті 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Частиною 1 статті 15 вказаного Закону передбачено, що органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Як передбачено частиною 1 статті 20 цього ж Закону, звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Згідно зі статтею 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу є суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; отримали відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу.

Підпунктом 8 пункту 3 глави 2 Розділу І Кодексу газорозподільних систем (далі Кодекс ГРМ) передбачено, що основними функціями Оператора ГРМ є забезпечення комерційного обліку природного газу, у тому числі приладового, в ГРМ.

Відповідно до пункту 1 глави 5 розділу 9 Кодексу ГРМ за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загальнобудинковий вузол обліку природного газу.

Згідно з пунктом 2 глави 6 розділу 10 Кодексу ГРМ протягом експлуатації комерційного ВОГ та його складових Оператор ГРМ та споживач (суміжний суб`єкт ринку природного газу) проводять такі спільні дії: контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу); перевірку комерційного ВОГ та його складових відповідно до вимог цього Кодексу, зокрема контрольний огляд вузла обліку; монтаж/демонтаж ЗВТ на повірку (періодичну, позачергову, експертну), експертизу та/або ремонт.

Контрольне зняття показань ЗВТ (лічильника газу) здійснюється Оператором ГРМ відповідно до власного графіка обходу споживачів та позапланово (за необхідності).

Контрольний огляд вузла обліку здійснюється Оператором ГРМ за необхідності, але не рідше ніж один раз на шість місяців.

Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Сумигаз» (скорочена назва АТ «Сумигаз») на території Сумської області та с. Мойка Краснокутського району Харківської області здійснює розподілення газоподібного палива через місцеві (локальні) трубопроводи (основний) і виконує функції оператора І газорозподільної системи (Оператора ГРМ).

У той же час, основним видом діяльності відповідача ТОВ «Сумигаз збут» є торгівля газом через місцеві (локальні) трубопроводи.

Таким чином, установивши обставини того, що відповідач у встановлений вимогами Закону України «Про звернення громадян» строк надав позивачу відповідь на її звернення, направивши рекомендованим листом з повідомленням про вручення лист від 13 червня 2019 року за № 40708-Лв-3548-0619, який остання не отримала з незалежних від відповідача причин, що підтверджується відміткою на поштовому відправленні про причини повернення «за закінченням терміну зберігання» (а. с. 28), суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання ТОВ «Сумигаз збут» надати відповідь на звернення позивачки.

Також, дослідивши обставини того, що форма квитанції ТОВ «Сумигаз збут» відповідає вимогам чинного законодавства, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність задоволення позовної вимоги щодо відображення у рахунках для сплати спожитого газу його кількості з відображенням показників загальнобудинкового лічильника за попередній і поточний періоди.

Крім того, на думку колегії суддів, правильними є висновки суду першої інстанції про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язання відповідача створити сприятливі умови мешканцям будинку для безперешкодного візуального доступу до даних газового лічильника для здійснення контролю за кількістю спожитого газу, надати копії документів на підтвердження проведення повірки газового лічильника та повідомити про кількість квартир в будинку позивачки, які облаштовані індивідуальними засобами обліку газу і здійснюють його оплату незалежно від показників загальнобудинкового лічильника, з огляду на те, що ТОВ «Сумигаз збут» не є оператором газорозподільних систем та не виконує функції розподілу природного газу, а також не отримувало дозвіл для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу, тобто, є неналежним відповідачем у даній справі.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не застосував до спірних правовідносин Закон України «Про захист прав споживачів» щодо права вибору позивачки на звернення за відповідною інформацією до ТОВ «Сумигаз збут», як до отримувача коштів за спожитий абонентом обсяг газу, вказаних висновків суду першої інстанції не спростовують, ураховуючи, що матеріалами справи доведено, що до повноважень відповідача не належить вирішення заявлених позивачем питань.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що суд першої інстанції розглянув справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, внаслідок чого позивач була позбавлена можливості подати заяву про заміну неналежного відповідача також не може слугувати підставою для зміни чи скасування рішення суду, ураховуючи, що відповідно до вимог статті 279 ЦПК України розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін є правом, а не обов`язком суду. Крім того у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження суд замінює первісного відповідача належним відповідачем за клопотанням позивача до початку першого судового засідання. Проте відповідного клопотання про заміну відповідача від позивачки до суду не надходило.

Що стосується доводів апеляційної скарги про те, що позивач не отримала від відповідача як відповіді на її звернення, так і відзиву на позовну заяву, то колегія суддів вважає, що відповідач надав належні і допустимі докази для підтвердження факту направлення вказаних документів на адресу позивача, що відповідає вимогам пункту 2 частини 5 статті 178 ЦПК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до п. 5 ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст. 367; 374 ч. 1 п. 1; 375, 381-382 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17 грудня 2019 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий: Т.А. Левченко

Судді: О.І. Собина

С.С. Ткачук