Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" січня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

представник позивача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_5 , про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 08 серпня 1998 року ОСОБА_3 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 придбали квартиру за адресою: АДРЕСА_1 в рівних долях. Після укладення шлюбу між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 , позивач 1 зареєстрував відповідача та їх спільну дитину. 19 травня 2017 року шлюб між позивачем 1 та відповідачем було розірвано. У вересні 2016 року виникла сварка між членами сім`ї та відповідачем, під час якої ОСОБА_5 забрала свої речі та виїхала з квартири. За весь час жодного разу не поверталась до квартири, не цікавилась життям власників, станом квартири, не виявляла бажання повернутися.

01 листопада 2019 року відповідач подала заперечення на позовну заяву в яких просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі з огляду на наступне. Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 10 червня 2019 року позовну заяву ОСОБА_5 , яка діє у власних інтересах та в інтересах малолітнього ОСОБА_6 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , третя особа : Служба у справах дітей та сім`ї Дніпровської РДА про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення задоволено в повному обсязі. Однак, всупереч законодавству позивачі чинять перешкоди відповідачу та її сину в користуванні житловим приміщенням. Такі дії позивачів порушують не тільки права відповідача, але і порушують ряд конституційних. Житлових та цивільних прав неповнолітнього сина відповідача ОСОБА_6 .

Представник позивача в судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі з підстав зазначених в позовній заяві та просила її задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлялась належним чином. В судовому засіданні, яке відбулося 21 жовтня 2019 року, відповідач під час надання пояснень визнала позовні вимоги, вказала, що в квартирі не проживає.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Відповідно до п. 11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18.12.2009р. № 14 «про судове рішення у цивільній справі» правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства.

Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири посвідченого 08 серпня 1998 року ОСОБА_7 продала ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , який діє за згодою своєї матері, які купили в рівних долях квартиру АДРЕСА_2 .

19 травня 2017 року Дніпровський районним судом м. Києва ухвалено рішення згідно з яким позов ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задоволено.

26 липня 2019 року мешканцями будинку АДРЕСА_3 склади акт, про те що ОСОБА_5 зареєстрована за адресою АДРЕСА_4 , але фактично не проживає з 2017 року по теперішній час.

Відповідно до довідки виданої КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дніпровського району м. Києва» від 31 липня 2019 року № 77 зазначено, що відповідно до акту від 26 липня 2019 року , ОСОБА_5 фактично не проживає за адресою: АДРЕСА_4 з 2017 року по теперішній час.

Відповідно до вимог ст. 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Також у статті 41 Конституції України вказано, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад одинрік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом.

Представником позивача в судовому засіданні було надано належним чином завірену копію постанови Київського апеляційного суду від 20 листопада 2019 року відповідно до якої апеляційну скаргу ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 задоволено. Рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 01 липня 2019 року скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позовних вимог відмовлено в повному обсязі.

Як визначено в статті 76 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. (ч. 1 ст. 95 Цивільного процесуального кодексу України)

Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до вимог ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України, Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини третьої ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі, дійсно перешкоджає позивачам здійснювати їхнє право власності, а позивачі має право вимагати усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні своїм майном, у зв`язку з чим, суд, вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою АДРЕСА_2 .

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача.

З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. 41 Конституції України, ст. ст. 383, 391, 405, ЦК України, ст. ст. 1-13, 77-83, 89, 95, 141, 223, 259, 263-265, 268, 280-283 ЦПК України, суд,

у х в а л и в:

Позов ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (адреса реєстрації та проживання: АДРЕСА_4 ) до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (адреса реєстрації: АДРЕСА_4 ) про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - задовольнити.

Визнати ОСОБА_5 такою, що втратила право користування житловим приміщенням в квартирі АДРЕСА_2 .

Стягнути з ОСОБА_5 судовий збір в розмірі 768 грн. 40 к. на користь ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 .

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст судового рішення складено 13 січня 2020 року.

Суддя Н.О. Яровенко