Справа № 236/2100/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 жовтня 2020 року Краснолиманський міський суд Донецької області у складі:

головуючого судді - Бєлоусова А.Є.

за участю: секретаря - Колесник О.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лиман, цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Башкова Сергія Вікторовича до Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності,

ВСТАНОВИВ:

25.06.2020 до Краснолиманського міського суду Донецької області надійшла позовна заява представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Башкова Сергія Вікторовича до Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності (а.с. 1-3).

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, просив розглянути цивільну справу без його участі та задовольнити позовні вимоги, про що надав до суду відповідну заяву (а.с. 44).

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав позовні вимоги ОСОБА_1 , та наполягав на їх задоволенні.

Відповідач - представник Об`єднаної територіальної громади в особі Лиманської міської ради Донецької області Анацький С.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позовних вимог представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Башкова С.В.

Дослідивши зібрані у справі докази, всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши письмові докази, які мають значення для розгляду спору по суті, заслухавши пояснення сторін, суд встановив фактичні обставини та відповідні їм цивільні правовідносини.

Судом встановлено, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 14.08.2000 року зареєстрованого у реєстрі за № 1780 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 житловий будинок з надвірними спорудами що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 12).

Відповідно до договору дарування земельної ділянки від 14.08.2000 року зареєстрованого у реєстрі за № 1781 ОСОБА_3 подарувала ОСОБА_1 земельну ділянку в розмірі 1000 кв. м. для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 11). В зазначеному договорі допущено помилку в написанні назви вулиці, на якій розташована зазначена земельна ділянка, яку на даний час немає можливості виправити.

Згідно відомостей, наданих відділом містобудування та архітектури Краснолиманської міської ради № 585 від 02.10.2013 року у м. Лиман (Красній Лиман) існує вулиця Оборони, проте вулиці Оборна не існує (а.с. 14)

Земельна ділянка кадастровий номер :01:002:0483, розташована за адресою: АДРЕСА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд, належала ОСОБА_3 , що підтверджується копією державного акта на право приватної власності на землю серії ІІІ-ДН № 143828, та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-020 від 20.01.2020 (а.с. 13, 16-18).

ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 15).

Згідно зі звітом про визначення експертної грошової оцінки ватрість земельної ділянки, кадастровий номер :01:002:0483, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 станом на 05.03.2020 року складає 45610,00 грн. (а.с. 19-33).

Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Набуття права власності на земельну ділянку за набувальною давністю регулюється законом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації.

Відповідно до статті 119 ЗК України громадяни, які добросовісно, відкрито і безперервно користуються земельною ділянкою протягом 15 років, але не мають документів, які б свідчили про наявність у них прав на цю земельну ділянку, можуть звернутися до органу державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування з клопотанням про передачу її у власність або надання у користування. Розмір цієї земельної ділянки встановлюється у межах норм, визначених цим Кодексом. Передача земельної ділянки у власність або у користування громадян на підставі набувальної давності здійснюється в порядку, встановленому цим Кодексом.

Набувальна давність визначається як засіб закріплення майна за суб`єктами, що ним володіють, у випадках, коли вони не мають можливості через певні обставини підтвердити підстави виникнення прав, а також в інших ситуаціях. Право власності за набувальною давністю може бути набутим як на безхазяйні речі, так і на майно, яке належить за правом власності іншій особі.

Інститут набувальної давності захищає права справжнього володільця проти попереднього.

Можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК України, а також частини четвертої ст. 344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв`язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Згідно з п.п. 9, 11, 13, 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», особа яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном протягом п`яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено ЦК України. При вирішенні спорів, пов`язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред`явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (ч. 3 ст. 344 ЦК України).

У поставові від 14 травня 2019 року (справа № 910/17274/17, провадження № 12-291гс18) Велика Палата Верховного Суду дійшла таких висновків: «43. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності, тобто це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ, воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 Цивільного кодексу України, а саме: наявність суб`єкта, здатного набути у власність певний об`єкт; законність об`єкта володіння; добросовісність заволодіння чужим майном; відкритість володіння; безперервність володіння; сплив установлених строків володіння; відсутність норми закону про обмеження або заборону набуття права власності за набувальною давністю. Для окремих видів майна право власності за набувальною давністю виникає виключно на підставі рішення суду (юридична легітимація).

Отже, враховуючи, той факт, що позивач добросовісно володіє земельною ділянкою більше 15 років продовжує відкрито, безперервно володіти земельною ділянкою, оскільки його житловий будинок розташований на зазначеній земельній ділянці, суд вважає за можливе визнати за ним право власності за набувальною давністю відповідно до ст. 344 ЦК України.

За таких обставин суд, керуючись ст. 12, 13, 229, 264, 265, 273, 268 ЦПК України, ст. 344 ЦК України

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги представника позивача ОСОБА_1 - адвоката Башкова Сергія Вікторовича до Лиманської міської ради Донецької області, про визнання права власності на земельну ділянку в порядку набувальної давності - задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності за набувальною давністю на земельну ділянку, кадастровий номер :01:002:0483, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , призначену для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд.

Рішення може бути оскаржено до Донецького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Згідно із п/п. 15.5) п.15 розд. XIII «Перехідні положення» ЦПК України (в редакції Закону України від 03.10.2017 року № 2147-VIII) до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду. Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Згідно із п.3 розд. XII «Прикінцеві положення» ЦПК України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Текст рішення складений 02.10.2020.

Суддя -