П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 жовтня 2020 року місто Київ

справа № 756/9552/20

провадження № 22-ц/824/13063/2020

Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: судді-доповідача - Шкоріної О.І., суддів - Поливач Л.Д., Стрижеуса А.М., за участю секретаря судового засідання - Онопрієнко К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Києві апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія"

на ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 14 серпня 2020 року, постановлену у складі судді Диби О.В.,

у справі за заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи: Акціонерне товариство «ОТП Банк», Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про заміну сторони виконавчого провадження,-

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 14 серпня 2020 року визнанодії ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» щодо звернення до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження, заінтересовані особи: АТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 - зловживанням процесуальними правами.

Заяву ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», заінтересовані особи: АТ «ОТП Банк», ТОВ «ОТП Факторинг», ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , про заміну сторони виконавчого провадження - залишено без розгляду.

Не погоджуючись з такою ухвалою суду, заявник ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу та ухвалити нове судове рішення, яким задовольнити заяву в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Апеляційну скаргу обґрунтовує тим, що вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження регулюється розділом VI ЦПК України та відноситься до процесуальних питання пов`язаних з виконанням судових рішень у цивільних справах, а тому до зазначених правовідносин не може бути застосована норма ст. 44 ЦПК України щодо зловживання процесуальними правами.

Суд першої інстанції порушив процесуальні права заявника, оскільки чинним цивільним законодавством не визначено кількість разів подання заяви про заміну сторони виконавчого провадження до суду.

Постановляючи оскаржувану ухвалу, суд не звернув уваги на те, що без заміни сторони виконавчого провадження правонаступник позбавлений процесуальної можливості ставити питання про відкриття виконавчого провадження та вчиняти інші дії відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Заміна кредитора в зобов`язанні внаслідок відступлення права вимоги є різновидом правонаступництва та можлива на будь-якій стадії процесу. У зв`язку з заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, і її заміна новим кредитором проводиться відповідно до ч.5 ст. 15 Закону України "Про виконавче провадження" за заявою заінтересованої особи. Такою заінтересованою особою є новий кредитор (правонаступник).

В судовому засіданні представник ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" - Даніліна С.С. просила апеляційну скаргу задовольнити, ухвалу суду першої інстанції скасувати.

Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим колегія суддів вважала за можливе розглянути справу у їх відсутність відповідно до вимог ч.2 ст.372 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді Шкоріної О.І., вислухавши пояснення особи, яка з`явилася в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість постановленої у справі ухвали, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

У серпні 2020 року заявник ТОВ "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" звернувся до суду з заявою про заміну сторони виконавчого провадження.

В обґрунтування заяви зазначав, що рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 20 квітня 2010 року з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на користь ПАТ «ОТП Банк» солідарно стягнуто заборгованість за кредитним договором №ML-001/022/2008 від 22 лютого 2008 року в розмірі 2 045 835,20 грн. та судових витрат в розмірі 1820 грн.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 червня 2014 року замінено стягувача ПАТ «ОТП Банк» на його правонаступника ТОВ «ОТП Факторинг Україна».

31 жовтня 2019 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір факторингу №1-10/19, у тому числі і щодо відступлення прав вимоги до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 за кредитним договором №ML-001/022/2008 від 22 лютого 2008 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 21 квітня 2020 року постановленою у справі №756/3726/20, відмовлено ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження.

Просив замінити стягувача з ТОВ "ОТП Факторинг Україна" на його правонаступника ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» щодо виконання рішення Оболонського районного судум.Києва від 20 квітня 2010 року у справі №2-3137/10.

Залишаючи заяву ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" без розгляду суд першої інстанції виходив із того, що ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 21 квітня 2020 року вже було відмовлено ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, а тому повторне звернення ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, за наявності чинного судового рішення, є зловживанням процесуальними правами.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

У відповідності до пункту 5 ч. 5 ст. 12 ЦПК України суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав.

Відповідно до ч. 1 ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до ч. 3 ст. 44 ЦПК України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 44 ЦПК України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема за подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення.

Отже, за змістом п.1 ч.2 ст. 44 ЦПК України підставою для визнання зловживанням процесуальними правами може бути: подання особою заяви для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи невиконання судового рішення.

У цій справі судом ухвалено рішення, яке не виконано бржниками, право вимоги за зобов`язаннями, що випливають з кредитного договору, відступлено первісним кредитором, на користь якого у цій справі ухвалено рішення.

Своє звернення до суду з заявою про заміну стягувача ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" обґрунтовує необхідністю вчинення дій, спрямованих на виконання судового рішення.

Таким чином, в діях заявника відсутня така складова цивільного процесуального правопорушення, як вчинення дій спрямованих на перешкоджання виконання рішення суду.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду та ефективного захисту сторони у справі, що передбачено статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України і судове рішення є обов`язковим до виконання.

У пункті 9 статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Частиною першою статті 14 ЦПК України і статті 18 ЦПК України, у редакції, чинній на час розгляду справи, визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на викладене, у суду першої інстанції відсутні були підстави для залишення заяви ТОВ "ФК "Довіра та Гарантія" без розгляду, з підстав передбачених ч.3 ст. 44 ЦПК України.

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, тому ухвала підлягає скасуванню, а справа - направленню до суду першої інстанції для продовження її розгляду.

Керуючись ст. ст. 259, 268, 367, 374, 379, 381-384, 390 ЦПК України,

суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Довіра та Гарантія" - задовольнити частково.

Ухвалу Оболонського районного суду м.Києва від 14 серпня 2020 року - скасувати, справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови.

Повна постанова складена 29 жовтня 2020 року.

Суддя-доповідач: О.І. Шкоріна

Судді: Л.Д. Поливач

А.М. Стрижеус