РІШЕННЯ

Іменем України

Справа № 610/1574/20

Провадження 2/621/965/20

29 грудня 2020 року м. Зміїв

Зміївський районний суд Харківської області у складі:

головуючий суддя Філіп`єва В.В.,

за участі секретаря судового засідання Девятерикової А.Р

позивач Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк",

відповідач ОСОБА_1 ,

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження за відсутності учасників справи в залі суду цивільну справу за позовною заявою Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач АТКБ "Приватбанк" звернувся до суду з позовною заявою до відповідача ОСОБА_1 , в якій просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг б/н від 14.01.2010 року у розмірі 126834 грн. 19 коп. станом на 31.03.2020 року, яка складається 3695,03 гривні заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 114223,25 гривень заборгованості за відсотками, в тому числі: 0,00 грн заборгованості за відсотками на поточну заборгованість; 114223,25 гривень за відсотками на прострочену заборгованість; 2400,00 гривень заборгованості по пені, а також штрафи відповідно до 8.6 Умов та правил надання банківських послуг в розмірі 500,00 грн.- штраф (фіксована частина), 6015,91 грн. штраф (процентна складова); судові витрати у розмірі 2 102 грн. 00 коп.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 14.01.2010 року між АТ КБ "Приватбанк" та ОСОБА_1 укладено кредитний договір б/н на умовах кредитування з використанням кредитної картки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», за яким остання отримала кредит у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 2000 грн. 00 коп. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 4400 грн. 00 коп. При укладенні договору сторони керувались положеннями ст.ст. 634, 1054, 1066 ЦК України. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг", "Тарифами Банку", складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.

АТ КБ "Приватбанк" свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, а відповідач, в процесі користування кредитним рахунком своєчасно Банку грошові кошти не надавав, зобов`язань за кредитним договором в повному обсязі не виконав, внаслідок чого, з урахуванням внесених коштів на погашення заборгованості, станом на 31.03.2020 року відповідач має заборгованість - 126834 грн. 19 коп., яка складається з наступного: 3695 грн. 03 коп. загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту); 114223 грн. 25 коп. загальний залишок заборгованості за відсотками; в тому числі: 0 грн. 00 коп. залишок заборгованості за відсотками на поточну заборгованість; 114223 грн. 25 коп. залишок за відсотками на прострочену заборгованість; 2400 грн. 00 коп. заборгованість по пені; 0 грн. 00 коп. заборгованість по комісії; а також штрафи відповідно до 8.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), 6015 грн. 91 коп. штраф (процентна складова).

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав ті інтересів АТ КБ "Приватбанк", в зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом за захистом своїх прав і інтересів.

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 17.09.020 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи.

Представник позивача Гребенюк О.С. подав до суду клопотання, в якому просив судовий розгляд справи проводити за відсутності представника позивача, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не заперечував проти ухвалення по справі заочного рішення. (а.с.39)

Відповідач ОСОБА_1 , яка належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, в тому числі через оголошення на офіційному сайті Судової влади України, повторно в судове засідання не з`явилася, про причини неявки не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи, відзиву на позов не подавала (а.с. 78, 85, 86).

Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 29.12.2020 року постановлено провести заочний розгляд справи за позовною заявою Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

Зважаючи на те, що особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши доводи учасників справи, викладених в позовній заяві та заявах по суті, вивчивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд встановив наступне:

Повноваження позивача щодо надання послуг кредитування підтверджуються відомостями, що містяться у витягу з ЄДРПОУ від 14.06.2018, Банківській ліцензії № 22 від 05.10.2011, Статуті Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк", затвердженому постановою КМ України від 05.06.2019 № 594 (а. с. 33-38).

Відповідно до Заяви - анкети від 14.01.2010 року та Довідки про умови кредитування, підписаної позичальником відповідачем ОСОБА_1 , остання звернулася до позивача АТКБ «Приватбанк» з проханням оформити їй кредитну картку «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з базовою відсотковою ставкою 2,5 % на місяць на залишок заборгованості з щомісячним внесенням платежів до 25 числа місяця, наступного за звітним. (а.с.20-21)

При цьому, інформації про погоджений сторонами розмір кредитного ліміту ані заява-анкета, ані Довідка про умови кредитування не містить.

З Довідки АТКБ «Приватбанк» вбачається, що за вказаною анкето-заявою відповідачеві ОСОБА_1 було відкрито кредитну картку № НОМЕР_1 терміном дії до серпня 2013 року, та з 16.08.2013 по квітень 2017 року кредитну картку № НОМЕР_2 (а.с.19)

Згідно Довідки про зміну кредитного ліміту, відповідачеві ОСОБА_1 на момент укладення Договору кредитування, а саме 14.01.2010 року, було встановлено кредитний ліміт в сумі 2000,00 гривень;

06.11.2010 кредитний ліміт збільшено до 2400,00 грн;

24.12.2010 кредитний ліміт збільшено до 2800,00 грн;

14.02.2011 кредитний ліміт збільшено до 3200,00 грн;

12.07.2011 кредитний ліміт збільшено до 3800,00 грн;

22.08.2011 кредитний ліміт збільшено до 4400,00 грн;

06.10.2014 кредитний ліміт зменшено до 4110,00 грн;

03.04.2015 кредитний ліміт зменшено до 3870,00 грн;

16.01.2020 кредитний ліміт зменшено до 0,00 грн (а.с.18)

Як вбачається з інформації про рух коштів по банківському рахунку, починаючи з 01 вересня 2014 року позивач змінив розмір відсотків за використання кредитного ліміту з 2,5% на 2,9%, з 01.04.2015 року до 3,6%. Станом на 30.04.2017 року момент закінчення строку дії відкритої банківської картки - загальна заборгованість відповідача за кредитом, відсотками та штрафними санкціями, нарахованими відповідачем, становила 10820,41 гривень. 15 січня 2018 року відповідач здійснила останній платіж на картковий рахунок в сумі 1000,00 гривень (а.с.12-17)

Дослідивши доводи позовної заяви та надані до неї докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону.

Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства.

Відносини у сфері банківського кредитування регулюються, крім іншого, Законом України «Про банки і банківську діяльність», «Про захист прав споживачів», нормами цивільного законодавства, тощо.

Відповідно до ч.1 статті 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частинами 1-4 статті 1056-1 ЦК України встановлено, що процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. Умова договору щодо права кредитодавця змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Якщо інше не встановлено законом, у разі застосування змінюваної процентної ставки кредитодавець самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов`язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов`язаний письмово повідомити позичальника, а в разі збільшення процентної ставки - поручителя та інших зобов`язаних за договором осіб про зміну процентної ставки протягом 15 календарних днів, що настають за днем, з якого застосовується нова ставка. У разі незгоди позичальника із збільшенням процентної ставки позичальник зобов`язаний погасити заборгованість за договором у повному обсязі протягом 30 календарних днів з дня отримання повідомлення про збільшення процентної ставки. З дня погашення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі зобов`язання сторін за таким договором припиняються. При цьому до моменту повного погашення заборгованості, але не більше 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про збільшення процентної ставки, застосовується попередній розмір процентної ставки. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен забезпечувати точне визначення розміру процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитодавець не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника.

Як вбачається з наданих позивачем доказів до позовної заяви, сторони не погодили розмір кредитного ліміту, але погодили розмір фіксованої процентної (відсоткової) ставки 2,5% на залишок заборгованості, і відомостей про узгодження з відповідачем іншого (збільшеного) розміру відсоткової ставки матеріали справи не містять.

Позивач, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім заборгованості за кредитом (сума, яку фактично отримав в борг позичальник), стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість по процентам за користування кредитом, а також і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту.

Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 14.01.2010 року, посилався на витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна", та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг як невід`ємні частини кредитного договору, які не містять підпису відповідача-позичальника, чи інших відомостей про його ознайомлення з вказаними документами.

При цьому, в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що саме ці Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування.

Оскільки Умови та правила надання банківських послуг неодноразово змінювалися самим АТ КБ "Приватбанк" в односторонньому порядку в період з часу виникнення спірних правовідносин (14.01.2010 року) до дати звернення до суду із вказаним позовом (08.07.2020 року), їх не можна вважати складовою кредитного договору щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останньою і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору.

Таким чином, Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт "Універсальна" та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг, які містяться в матеріалах даної справи та не мають підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 14.01.2010 року шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань.

Частиною 6 статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу; закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй, що прямо передбачено у статті 8 Конституції України.

Відповідно до частини 4 статті 42 Конституції України держава захищає права споживачів.

Згідно з частиною 1 статті 1 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вільного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників.

Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини 1 статті 3 ЦК України.

Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини 1 статті 3 ЦК України.

Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору.

Частинами 1, 3 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку, зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою споживачем банківських послуг (частина 1 статті 11 Закону України "Про захист прав споживачів").

Відповідно пункту 22 частини 1 статті 1 Закону України "Про захист прав споживачів" споживач фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника.

У пункті 19 Резолюції Генеральної Асамблеї ООН "Керівні принципи для захисту інтересів споживачів", прийняті 09 квітня 1985 року №39/248 на 106-му пленарному засіданні Генеральної Асамблеї ООН передбачено, що споживачі повинні бути захищені від таких контрактних зловживань, як односторонні типові контракти, виключення основних прав в контрактах і незаконні умови кредитування продавцями.

Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина ОСОБА_2 щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України "Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань" від 11 липня 2013 року у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини 4 статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту.

Отже, пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору.

Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору б/н від 14.01.2010 року з ОСОБА_1 АТ КБ "Приватбанк" дотримався вимог про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк.

Наведене відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у Постанові від 03.07.2019 у справі № 342/180/17.

Отже, вимога позивача про стягнення з відповідача заборгованості за простроченими відсотками, а також штрафів відповідно до п. 6.5 та п. 8.6 Умов та правил надання банківських послуг не підлягає задоволенню.

Разом з тим, відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання.

Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ "ПриватБанк" не повернуті, а також вимоги частини 2 статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав.

Отже, в позивача наявне право вимагати від відповідача повернення отриманих ним кредитних коштів.

За таких обставин, позовна заява Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 3695 грн. 03 коп., які були фактично отримані відповідачем та не повернуті станом на 08.07.2020 року. Решту позовних вимог належить залишити без задоволення.

Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь позивача витрати по сплаті судового збору пропорційно задоволеній частині позовних вимог.

З урахуванням викладеного, керуючись, 2, 4, 12, 76-81, 89, 141, 223, ч. 2 ст. 247, 259, 263-265, 268, 273, 280-289, 354, 355 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Позов Акціонерного товариства комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" заборгованості за кредитним договором б/н від 14.01.2010 року станом на 31.03.2020 року у розмірі 3695 (три тисячі шістсот дев`яносто п`ять) грн. 03 коп., які перерахувати на рах. НОМЕР_3 , МФО 305299, .

В іншій частині позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" судовий збір у розмірі 61 (шістдесят одна) грн. 24 коп, які перерахувати на рах. НОМЕР_3 , МФО 305299, .

Заочне рішення набирає законної сили, якщо протягом строків, встановлених цим Кодексом, не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга, або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Заочне рішення може бути переглянуте Зміївським районним судом Харківської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути ним подана протягом тридцяти днів з дня його складення.

Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Позивач, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Зміївський районний суд протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - Акціонерне товариство Комерційний банк "Приватбанк", місце знаходження: 01001, м. Київ, вул. Грушевського, б. 1Д, .

Відповідач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 .

Повне рішення складено та підписано 29 грудня 2020 року.

Головуючий суддя В. В. Філіп`єва