СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 2-з/759/297/20
ун. № 759/9585/20
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 грудня 2020 року м. Київ

Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Войтенко Ю.В.,

секретаря судового засідання Семененко В.С.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, подану в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , треті особи: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. про визнання недійсним договору,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду м. Києва 21.12.2020 надійшла заява ОСОБА_1 про забезпечення позову, яка згідно з протоколом автоматизованого розподілу фактично була передана до провадження головуючого судді 22.12.2020.

У заяві заявниця просить вжити заходи забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності на земельну ділянку площею 0,071 га з кадастровим номером :75:670:0092, що розташована за адресою АДРЕСА_1 , які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; вжити заходів забезпечення позову, шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності на садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , які містяться в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В обґрунтування поданої заяви заявниця зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати ОСОБА_6 , яка за життя набула земельну ділянку площею 0,0701 га з кадастровим номером :75:670:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 . Наприкінці 2018 позивачу стало відомо, що 30.06.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. було посвідчено Договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки, згідно з яким, мати в особі свого представника ОСОБА_3 продала ОСОБА_2 вказану земельну ділянку. Вказує, що її матері не було відомо про природу договору купівлі продажу земельної ділянки, довіреність на підставі якої діяв представник матір`ю позивача не видавалась, а підпис, посвідчений на довіреності не підписом її матері. Зазначає, що нею вже подавалась заява про забезпечення позову, у задоволенні якої було відмовлено. За наявною у позивача інформацією, станом на сьогодні, 30.11.2020 року, було здійснено ряд правочинів спрямованих на відчуження права власності на вказану земельну ділянку, а саме: 14.10.2020 року, укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, за яким право власності на неї перейшло від ОСОБА_2 до громадянина України ОСОБА_5 ; 28.10.2020 року, укладено договір дарування за яким право власності на неї перейшло від громадянина України ОСОБА_5 до громадянина України ОСОБА_4 . Станом на сьогодні власником земельної ділянки та будинку є ОСОБА_4 . До вказаної особи позивач планує звертатись з окремим позовом. При цьому вказує, що ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 03.12.2020 було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та накладено арешт на вищезазначені земельну ділянку та будинок. Проте, позивач вважає, що вжиті заходи забезпечення позову є недостатніми, оскільки не зможуть убезпечити позивача від істотного ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або обмеження можливості ефективного захисту або поновлення порушених чи оспорюваних прав.

Відповідно до ч.1 ст. 153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи.

З урахуванням вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши заяву про забезпечення позову, позовну заяву та додані до неї матеріали, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 03.12.2020 прийнятою у цій же справі, було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову; накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0701 га з кадастровим номером :75:670:0092, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 ; накладено арешт на садовий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .

Проте позивач вважає, що вжитих судом заході не достатньо для захисту її прав, тому просить суд додатково вжити заходи забезпечення позову шляхом заборони будь-яким особам вчиняти дії щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності на майно.

Разом з цим, відповідно до п.4 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», обтяженням речових прав на нерухоме майно, об`єкт незавершеного будівництва є, у тому числі, арешт такого майна. А згідно з ч.1 ст. 24 цього Закону, підставами для відмови в державній реєстрації прав є наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Відтак, накладений арешт відповідно до вимог чинного законодавства сам по собі унеможливлює вчинення дій щодо державної реєстрації змін до відомостей про право власності на арештоване майно.

При вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відтак, з урахуванням викладено, суд не вбачає підстав для застосування додаткових заходів забезпечення позову, оскільки мету накладення таких заходів було забезпечено на підставі ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 03.12.2020.

З огляду на викладене, керуючись ст. ст. 149, 150, 151, 153 ЦПК України, -

ПОСТАНОВИВ :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Святошинський районний суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги особою, яка її оскаржує протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ю.В. Войтенко