Ухвала

28 грудня 2020 року

м. Київ

справа № 363/554/18

провадження № 61-12009ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Тітова М. Ю. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Ш.С.Г.» про зобов'язання видати трудову книжку, зміну дати звільнення, стягнення невиплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки видачі трудової книжки, середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати,

встановив:

12 серпня 2020 року ОСОБА_2 звернувся до Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 рокута постанову Київськогоапеляційного суду від 16 липня 2020 року у вищевказаній справі.

Ухвалою Верховного Суду від 02 вересня 2020 року зазначену касаційну скаргу залишено без руху та надано заявнику строк для усунення її недоліків. Вказаний строк продовжено ухвалою Верховного Суду від 19 жовтня 2020 року.

На виконання вимог ухвали Верховного Суду від 02 вересня 2020 року ОСОБА_2 надіслав до Верховного Суду нову редакцію касаційної скарги, в якій повторно вказав, що підставою касаційного оскарження судових рішеньє пункт 1 частини другої статті 389ЦПК України, однак заявник не зазначив постанову Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований судами.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).

Крім того, як свідчить аналіз касаційної скарги особа, яка її подала, не погоджується з рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року та постановою Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, проте у новій редакції касаційної скарги заявник просить скасувати лише постанову апеляційного суду в частині відмови у задоволенні позову щодо позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, пов`язаного із затримкою видачі трудової книжки та виплати компенсації.

Заявникунеобхідно у прохальній частині касаційної скарги конкретизувати, які саме судові рішення ним оскаржуються та у якій частині, викласти вимоги касаційної скарги відповідно до повноважень суду касаційної інстанції з урахуванням положень статті 409 ЦПК України.

Отже, особі, яка подала касаційну скаргунеобхідно подати суду нову редакцію касаційної скарги разом із копіями скарги та доданих до неї матеріалів відповідно до кількості учасників справи, оформлену відповідно до положень статті 392 ЦПК Україниз урахуванням вимог цієї ухвали.

Згідно з частиною другою статті 127 ЦПК України встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне продовжити строк для усунення недоліків касаційної скарги.

Керуючись статтями 127, 393 ЦПК України,

ухвалив:

Продовжити ОСОБА_3 у строк для усунення недоліків касаційної скарги на рішення Вишгородського районного суду Київської області від 15 січня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 16 липня 2020 року, але який не може перевищувати десяти днів з дня вручення цієї ухвали.

У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута заявникові.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя М. Ю. Тітов