Справа № 465/4005/17 Головуючий у 1 інстанції: Кузь В.Я.
Провадження № 22-ц/811/3383/19 Доповідач в 2-й інстанції: Ванівський О. М.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м.Львів

Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Ванівського(суддя-доповідач),

суддів - Курій Н.М., Цяцяка Р.П.,

секретаря: Матяш С.І.,

з участю: представника відповідачки ОСОБА_1 - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 491 від 07 лютого 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 , -

в с т а н о в и в :

В провадженні Франківського районного суду м. Львова перебувала цивільна справа № 465/4005/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 491 від 07 лютого 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 .(а.с.1-3)

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 13.09.2019р. позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 491 від 07 лютого 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 - залишено без розгляду.(а.с.165-166)

Від представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Якиміва А.В., 18.09.2019 р. надійшла заява, в якій останній просив стягнути з позивача на його користь витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме витрати на правову допомогу в розмірі 12600, 00 грн..

Свої вимоги заявник обґрунтовував тим, що відповідач, його довіритель, під час розгляду справи Франківським районним судом м. Львова поніс витрати на правову допомогу у сумі 12600,00 грн.(а.с.168)

На підтвердження вищевказаного, покликався на ДОДАТОК №1 до Договору про надання правової допомоги № 20/03 від 20 березня 2018 року (акт виконаних робіт), відповідно до якого ОСОБА_1 надана правнича допомога, а саме:

- Ознайомлення адвоката з матеріалами цивільної справи 01.06.2018 року -1 година;

Участь в судовому засіданні 04.06.2018 року - 1,5 годин;

- Аналіз законодавства, що регулює спірні правовідносини,судової практики розгляду

аналогічних спорів, підготовка проекту відзиву на позовну заяву - 3 години;

Підготовка та подання адвокатського запиту в органи РАЦ та отримання відповіді від

26.06.2018 року (арк. справи 44) - 1 година;

- Участь в судовому засіданні 18.07.2018 року - 1,5 годин;

Підготовка та подання проекту заперечення на клопотання про призначення

генетичної експертизи 07.09.2018 року - 1 година;

- Підготовка та подання адвокатського запиту в органи МВС з приводу можливості

проведення експертизи (арк. справи 60) - 1 година;

- Участь в судовому засіданні 24.09.2018 року - 1 година;

- Участь в судовому засіданні 16.10.2018 року - 1 година;

- Участь в судовому засіданні 07.12.2018 року - 2 години;

- Участь в судовому засіданні 30.01.2019 року - 1,5 години;

- Участь в судовому засіданні 03.04.2019 року - 2 години;

- Участь в судовому засіданні 22.04.2019 року - 1 година;

- Участь в судовому засіданні 22.07.2019 року - 2 година;

- Ознайомлення з матеріалами справи 17.09.2019 року - 0,5 годин.

Указані витрати повністю оплачені, а детальний опис робіт визначений у ДОДАТКУ №1 до Договору про надання правової допомоги № 20/03 від 20 березня 2018 року (акт виконаних робіт).

Вважає, що відповідно до ч. 5 ст. 142 ЦПК України, відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

У зв`язку цим, просив ухвалити додаткове рішення, яким стягнути із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у сумі 12600,00 грн.

Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2019 року заяву представника відповідача ОСОБА_1 - адвоката Якиміва Андрія Вікторовича про компенсацію витрат на правову допомогу, понесених при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 491 від 07 лютого 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 - задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в розмірі 11 000 (одинадцять тисяч) грн.

В задоволенні інших вимог заяви відмовлено за відсутністю підстав.

Вказану ухвалу суду, оскаржив позивач ОСОБА_3 в апеляційному порядку.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 , посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали суду першої інстанції, порушення судом норм процесуального права, просить ухвалу суду скасувати та винести нову про відмову у задоволенні заяви про винесення додаткового рішення.

В доводах апеляційної скарги зазначається, що суд першої інстанції не врахував обставин того, що в договорі про надання правової допомоги укладеному між ОСОБА_1 та АО «Статус-КВО» не зазначено, що цей договір укладений на представництво саме у вказаній справі. Крім того відсутні належні докази, які б підтверджували розмір таких витрат. Відтак, розмір адвокатських послуг є не співмірним із їх об`ємом, ціна не відповідає складності виконаної роботи, а розмір гонорару є необґрунтований.

Від ОСОБА_1 через представника ОСОБА_2 , 13.12.2019р. надійшов відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_3 , в якому останній просив врахувати, що розгляд справи тривав 2 роки, а тому витрати на правову допомогу у даній справі, з огляду на обсяг виконаних робіт є співмірним, а апеляційна скарга такою, що не підлягає до задоволення.

Заслухавши суддю доповідача, пояснення, представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якиміва А.В. на її заперечення, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Задовольняючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якиміва А.В., суд послався на положення частини 5 статті 142 ЦПК України та частину 3 статті 137 ЦПК України та дійшов висновку, що за наявності доказів про понесені витрати такі підлягають стягненню з позивача у зв`язку з поданням заяви про залишення позову без розгляду, оскільки тривалий розгляд справи залежав саме від дій позивача.

Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Зазначеним вимогам закону ухвала суду відповідає.

Судом встановлено, що в провадженні суду знаходилась цивільна справа № 465/4005/17 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про виключення відомостей про батьківство ОСОБА_3 з актового запису № 491 від 07 лютого 2014 року, складеного Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції про народження ОСОБА_4 .

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення заяви без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

У вересні 2019 року ОСОБА_3 звернувся до суду із заявою про залишення його позову без розгляду, і така заява задоволена судом (а.с. 161,165).

Відповідно до частини п`ятої статті 142 ЦПК України у разі залишення заяви без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

Залишення заяви без розгляду на підставі заяви позивача - це форма закінчення розгляду справи без ухвалення рішення. Зазначена процесуальна дія - це диспозитивне право позивача, передбачене нормами ЦПК України. При цьому суд не перевіряє підстави подання такої заяви.

Отже, саме по собі подання заяви про залишення позову без розгляду, не можна розцінити як необґрунтовані дії позивача, так як це є його диспозитивним правом, передбаченим нормами ЦПК України, яке не містить обмежень в його реалізації.

Крім того, звернення до суду з позовом є суб`єктивним правом позивача, гарантованим статтями 55, 124 Конституції України, є безумовним доступом до правосуддя незалежно від обґрунтованості позову.

Разом з тим, ст.44 ЦПК України передбачено неприпустимість зловживання процесуальними правами.

За змістом частини п`ятої статті 142 ЦПК України для стягнення компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, відповідач, згідно з процесуальним обов`язком доказування, зобов`язаний був довести, а суд - встановити і зазначити про це в судовому рішенні, які саме необґрунтовані дії позивача були ним здійснені в ході розгляду справи та в чому вони виражені, зокрема: чи діяв позивач недобросовісно та пред`явив необґрунтований позов; чи систематично протидіяв правильному та швидкому вирішенню спору; чи недобросовісний позивач мав на меті протиправну мету - ущемлення прав та інтересів відповідача; чи були дії позивача умисні та який ступінь його вини й чим це підтверджується.

При цьому, судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що саме внаслідок необґрунтованих дій позивача, які полягали: у пред`явленні завідомо необґрунтованого позову, оскільки у відповідності до ст.136 СК України, лише особа, яка записана батьком дитини має право оспорити батьківство; вказаний позов пред`явлений після спливу 6 місяців після смерті особи, яка записана батьком дитини; у неодноразових неявках в судові засідання, зокрема 24.09.2018 року - відкладено розгляд справи за клопотанням представника позивача, 07.12.2018 року - відкладено за клопотанням представника позивача, 30.01.2019 року - відкладено за клопотанням позивача, а також розглядом ініційованих стороною позивача завідомо безпідставних клопотань.

Задовольняючи заяву представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якиміва А.В., суд першої інстанції вірно зазначав, що тривалий розгляд справи судом, залежав саме від дій сторони позивача, який неодноразово не з`являвся в судове засідання та подавав клопотання про відкладення розгляду справи.

Перевіряючи додержання судом першої інстанції вимог процесуального законодавства при вирішенні питання щодо компенсації здійснених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи при залишенні позову без розгляду, колегія суддів виходить з такого.

Згідно з статтею 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема пов`язані з правничою допомогою адвоката.

Клопотання позивачем про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката до суду першої інстанції не подавалося.

Доводи апелянта щодо не підтвердження суми понесених відповідачем витрат, пов`язаних з розглядом справи, є необґрунтованими, оскільки стороною відповідача надані належні, допустимі та достатні докази, зокрема Договір про надання правової допомоги № 20/03 від 20.03.2018 р., який укладено між Адвокатським об`єднанням " Статус-Кво" в особі керуючого партнера Перунова Віктора Володимировича, що діє на підставі статуту та ОСОБА_1 , Додаток до договору про надання правової допомоги № 20/03 від 20.03.2018 року( акт виконаних робіт), а також квитанції про оплату юридичних послуг ОСОБА_1 12600 грн..

Відповідно до частини 5 статті 142 ЦПК України у разі закриття провадження у справі або залишення позову без розгляду відповідач має право заявити вимоги про компенсацію здійснених ним витрат, пов`язаних з розглядом справи, внаслідок необґрунтованих дій позивача.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції про наявність підстав для задоволення заяви представника відповідача ОСОБА_1 адвоката Якиміва А.В. про компенсацію здійснених витрат на правову допомогу у зв`язку з необґрунтованими діями позивача.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, а тому підстав для її задоволення немає.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Судом правильно встановлено фактичні обставини справи, вірно застосовано матеріальний закон та дотримано процедуру розгляду справи, встановлену ЦПК України, ухвалено справедливе рішення, тому підстав для його зміни чи скасування колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 367-368, 375, 382-383, 389-390 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_3 залишити без задоволення.

Ухвалу Франківського районного суду м.Львова від 07 жовтня 2019 року залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повне судове рішення складено 12 лютого 2020 року.

Головуючий: О.М.Ванівський(суддя-доповідач)

Судді: Н.М.Курій

Р.П.Цяцяк