Справа № 156/616/19 Головуючий у 1 інстанції: Нєвєров І. М.
Провадження № 22-ц/802/156/20 Категорія: 70 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина за апеляційними скаргами позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 на рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2019 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина, посилаючись на те, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі, який на даний час розірвано. Від спільного проживання мають одного неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.10.2008 стягнуто з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_3 , в розмірі по 300 гривень щомісячно до досягнення сином повноліття.

На сьогоднішній день сума стягуваних аліментів є недостатньою для утримання сина, оскільки зросли ціни на продукти харчування, одяг і інші необхідні товари та предмети, які необхідно купувати для потреби дитини. Разом з тим, зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Також зазначила, що відповідач є працездатною особою та зобов`язаний нести відповідальність за належне виховання та утримання сина.

На підставі викладеного, просила суд збільшити розмір стягуваних із відповідача аліментів із 300 гривень до 1500 гривень на дитину.

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 20.11.2019 позов задоволено частково.

Постановлено збільшити розмір аліментів стягуваних відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14.10.2008 та стягувати із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 600 гривень щомісячно, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття.

Розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнути з ОСОБА_2 307 гривень 36 копійок судового збору в дохід держави.

Не погоджуючись із рішенням суду відповідач ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, у якій вказав, що рішення суду винесене з порушенням норм матеріального права. Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в позові. Зазначає, що підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального чи сімейного стану сторони яка бажає змінити такий розмір, проте на підтвердження зазначених обставин позивачем не подано жодних доказів. Стверджує, що позивачем не надано жодного доказу, який би підтверджував погіршення матеріального становища стягувача або дитини.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач ОСОБА_1 указує, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки суд першої інстанції дійшов правильного висновку в частині наявності підстав для збільшення розміру аліментів.

Позивач ОСОБА_1 не погоджуючись із рішенням суду в частині визначення розміру аліментів подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду в частині стягнення аліментів в розмірі 600 грн. та постановити в цій частині нове судове рішення про стягнення з відповідача 1500 грн. аліментів на утримання неповнолітнього сина, оскільки визначений судом розмір аліментів є значно нижчим прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку.

Відповідач ОСОБА_3 у відзиві на апеляційну скаргу позивача зазначив, що не погоджується з доводами апеляційної скарги, оскільки позивач як на підставу збільшення розміру аліментів посилається лише на зміну в законодавстві в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину, однак вказана зміна не є підставою для збільшення аліментів. Належних та допустимих доказів, що у позивача відбулись зміни, які дають підстави для збільшення розміру аліментів не надано.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 11.02.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а у задоволенні апеляційної скарги відповідача ОСОБА_3 необхідно відмовити, виходячи з такого.

Судом встановлено, що сторони по справі є батьками неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Іваничівського районного суду Волинської області від 14.10.2008 стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі 300 грн. починаючи з 02.09.2008 до досягнення дитиною повноліття.

Згідно з копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.8), позивач 28.08.2015, зареєструвала шлюб з ОСОБА_6 . Від спільного проживання у них народився син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Довідкою ТзОВ фірма «Волиньфарм» від 22.07.2019 № 377 стверджується, що позивач ОСОБА_1 , перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 06.03.2018 по 11.01.2021.

Звернувшись до суду з вимогою про збільшення розміру аліментів, позивач вказала, що визначений рішенням суду розмір аліментів у сумі 300 грн. є замалим, оскільки неповнолітня син потребує значно більшого догляду та матеріальних коштів, збільшилися потреби в навчанні, розвитку, а вона з 06.03.2018 по 11.01.2021 перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку .

Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

В частині першій статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм СК України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням матеріального становища платника аліментів, є величина витрат на утримання особою себе та членів своєї сім`ї. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів.

З урахуванням того, що у позивача ІНФОРМАЦІЯ_2 народився син, який знаходяться на її утриманні, а також те, що позивач не має на даний час можливості працювати та отримувати доходи, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, належить вважати, що сімейний стан позивача змінився, а майновий стан - погіршився.

З огляду на викладене, виходячи з положень ч. 1 ст. 192 СК України та враховуючи вимоги ст. 182 СК України, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для збільшення розміру аліментів.

Проте, суд першої інстанції при визначенні розміру аліментів не врахував положення ч.2 ст. 182 СК України, згідно з якими, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» розмір прожиткового мінімуму на 2020 рік для дітей віком від 6 до 18 років складає: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень.

Враховуючи вимоги СК України, Закон України «Про державний бюджет України на 2020 рік», станом на час ухвалення рішення мінімальний розмір аліментів на дитину цього віку не може бути меншим ніж 1109 грн.

Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню дітей.

На підставі встановлених обставин справи, засад розумності, виваженості, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також того, що змінився сімейний стан та погіршився майновий стан одержувача аліментів, на утриманні якої перебуває син, батьком якого є відповідач; колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, який раніше визначений судом, до 1109 грн. щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Безпідставним є посилання позивача на те, що розмір аліментів повинен становити 1500 грн, оскільки на ОСОБА_1 , як на позивача, покладається обов`язок доказування і в частині визначення розміру аліментів, що підлягають стягненню з урахуванням приписів статтей 141, 180, 182, 192 СК України, а в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б обґрунтовували розмір аліментів у більшому розмірі.

Аргументи апеляційної скарги відповідача ОСОБА_2 про те, що суд першої інстанції неправильно визначив зміну матеріального стану отримувача аліментів, колегія суддів відхиляє, оскільки такі спростовується наведеними вище обставинами справи.

Інші доводи відповідача про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права безпідставні, носять суб`єктивний характер, зводяться лише до переоцінки доказів по справі, та непогодженням з їх оцінкою, тоді як колегія суддів вважає, що суд, розглядаючи справу, оцінив докази по справі у відповідності до вимог ст. 89 ЦПК України.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).

Відповідно до положень частини 1 статті 376 ЦПК України, підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушення норм процесуального або неправильне застосування норм матеріального права.

У зв`язку з тим, що суд першої інстанції зробив правильний висновок про наявність підстав для збільшення розміру аліментів, однак при визначенні розміру аліментів не врахував усіх обставин, передбачених статтею 182 СК України, рішення суду необхідно змінити.

Керуючись статтями 374, 375, 381, 382, 384 ЦПК України, -

постановив:

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 20 листопада 2019 року в даній справі змінити, виклавши другий абзац резолютивної частини рішення у такій редакції:

"Збільшити розмір аліментів стягнутих відповідно до рішення Іваничівського районного суду Волинської області від 14 жовтня 2008 року та стягувати із ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_2 , проживає за адресою : АДРЕСА_1 в користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ідентифікаційний номер НОМЕР_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) гривень щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття."

В решті рішення залишити без змін.

Апеляційну скаргу відповідача ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, встановлених п.2 ч.3 ст. 389 ЦПК України.

Головуючий

Судді: