Справа № 383/971/20
Номер провадження 2/383/398/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2020 року Бобринецький районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Адаменко І.М.,

за участю:

секретаря судового засідання Оверченко Л.В.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача - адвокат Бондаренко І.А.,

відповідача - ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку загального позовного провадження, у відкритому підготовчому судовому засіданні в місті Бобринець Кіровоградської області в залі засідань Бобринецького районного суду Кіровоградської області цивільну справу №383/971/20 за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя.

В обгрунтування уточненої позовної заяви позивач вказує, що 17.05.2003 року він уклав шлюб з ОСОБА_2 . Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01.03.2019 року шлюб між ними розірвано. Під час шлюбу ними було придбано житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями та прилеглу до будинку земельну ділянку, які знаходяться за адресою: АДРЕСА_1 , та який відповідно до договору купівлі продажу від 2004 року зареєстрований на відповідача. Вказує, що на даний час має намір розпорядитися своєю часткою, але не має змоги, так як відповідач не визнає його права власності на майно, яке було придбане в період шлюбу та в добровільному порядку поділити майно, що є у спільній сумісній власності відмовляється, у зв`язку з чим змушений звернутися до суду з вказаним позовом.

21 грудня 2020 року від позивача ОСОБА_1 та представника позивача адвоката Бондаренко І.Ю. в підготовчому судовому засідання надійшла заява про відмову від частини позовних вимог, а саме в частині вимог про визнання за позивачем ОСОБА_1 права власності на Ѕ частину прилеглої до будинку земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя та просив провадження у даній частині закрити, при цьому вказали, що наслідки закриття провадження у справі їм зрозумілі.

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.42-43).

Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 21 грудня 2020 року заяву позивача та представника позивача адвоката Бондаренко І.А. задоволено та прийнято відмову від частини позовних вимог у справі.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Представник позивача адвокат Бондаренко І.А. в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі та не заперечила проти їх задоволення, вказала, що наслідки визнання позову їй зрозумілі, про що надала до суду відповідну заяву.

Суд, заслухавши пояснення сторони позивача та сторони відповідача, дослідивши матеріали справи та враховуючи визнання позову відповідачем, яке прийняте судом за наявності для того законних підстав, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного.

Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який зареєстровано 17 травня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №22, свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 від 17.05.2003 року (а.с.7).

Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 01 березня 2019 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано (а.с.8-9).

Від шлюбу сторони мають доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_2 , яке видане відділом реєстрації актів цивільної стану Бобринецького рай управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис №91 від 11.02.2005 року (а.с.10) та сина ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_3 , яке видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бобринецького районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №49 від 25.06.2013 року (а.с.11).

Архівною довідкою №192 від 01.10.2020 року надано інформацію, про те, що право власності на житловий будинок за адресою: АДРЕСА_1 , за архівними даними реєстрових книг обласного комунального підприємства «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», за станом до 01.01.2013 року належало ОСОБА_4 на підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.01.19997 року, реєстр №53, реєстрова книга №8, запис№1202 (а.с.12).

Відповідно договору купівлі - продажу житлового будинку від 17.09.2004 року ОСОБА_4 продав ОСОБА_2 , а остання купила житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрований в реєстрі за №1616 (а.с.55-56).

Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів від 20.09.2004 року за №125048 Бобринецької державної нотаріальної контори, здійснено реєстрацію правочину договору купівлі продажу від 17.09.2004 року за №1616 житлового будинку за адресою: АДРЕСА_1 (а.с.57).

Згідно інформаційної довідки, щодо ринкових цін на житлову нерухомість в м. Бобринець Кіровоградської області, станом на 30.09.2020 року вартість житлового будинку з господарсько побутовими будівлями становить 282900,00 грн. (а.с.13-14).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна за №237863679 від 19.12.2020 року, встановлено, що відомості про право власності на нерухоме майно за адресою: АДРЕСА_1 за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні (а.с.66).

Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Згідно з частиною першою статті 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України).

Частинами 1,2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку.

Зі змісту п.п. 23,24 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї.

Відповідно до п.30 постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст. 63, ч.1 ст. 65 СК України.

Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Зазначену позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.11.2018 року в справі № 372/504/17. Тобто, Верховний Суд відновив абсолютну презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Частиною першою статті 70 СК України та абзацом 1 частини другої статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно з частиною першою статті 71 СК України майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

З огляду на викладене, а також те, що відповідач визнав позов в повному обсязі та його визнання прийняте судом за наявності для того законних підстав, суд приходить до висновку, що спірне майно є спільною сумісною власністю подружжя та про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог та поділу майна подружжя шляхом визнання за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, залишивши іншу Ѕ частину вказаного майна у власності ОСОБА_2 .

Враховуючи заяву позивача, суд залишає судові витрати понесені позивачем у вказаній вище справі у загальній сумі 1414,50 грн. за позивачем.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 10, 12, 13, 141, 142, ч.3 ст.200, ч.4 ст. 206, 372, 364 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, ч.1 ст.63, ч.1 ст.65, 69, 70, 71 СК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного сумісного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на Ѕ частину житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя, залишивши іншу Ѕ частину вказаного майна у власності ОСОБА_2 .

Судові витрати у справі залишити за позивачем ОСОБА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення до Кропивницького апеляційного суду. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

У відповідності до п.п. 15.5) п.15 ч.1 Перехідних положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди (Бобринецький районний суд Кіровоградської області).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 , зареєстрована та фактична адреса проживання: АДРЕСА_2 ,

Відповідач: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_5 , зареєстрована адреса проживання: АДРЕСА_3 .

Повне судове рішення складено 29 грудня 2020 року.

Суддя І. М. Адаменко