ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/843/20 Справа № 215/4044/18 Суддя у 1-й інстанції - Коноваленко М. І. Суддя у 2-й інстанції - Єлізаренко І. А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2020 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді Єлізаренко І.А.,

суддів Красвітної Т.П., Свистунової О.В.,

за участю секретаря Черкас Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» на рішення Тернівського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання зайнятості на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці,-

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2018 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання зайнятості на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці.

В обґрунтування позовних вимог, які уточнювалися в ході судового розгляду справи, позивач ОСОБА_1 посилалася на те, що вона працювала з 25 липня 1984 року по 17 травня 1988 року та з 29 липня 1994 року по 23 липня 2003 року у ПрАТ «ПівнГЗК», що дає їй право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, що підтверджується відповідним записом у трудовій книжці за №11 на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 на підставі наказу від 11 липня 1994 року та записом №12 відповідно до розпорядження №330/39 від 30 травня 2001 року. При підготовці документів для призначення пенсії, на її заяву про розрахунок загального трудового та пільгового стажу, ПРАТ «ПівнГЗК» не підтвердили право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2 за період роботи з 29 липня 1994 року по 29 травня 2001 року з тих підстав, що посаду, яку вона займала за результатами атестації робочого місця, яка проводилася у 1992-1994 роках не підпадає під пільгове пенсійне забезпечення. Просила суд визнати її зайнятість у період з 29 липня 1994 року по 29 травня 2001 року за професією машиніст крана пульпонасосної дільниці хвостового господарства цеху технічного водопостачання і шламового господарства ПрАТ «ПівнГЗК» такою, що відноситься до робіт зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2.

Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволено. Визнано зайнятість ОСОБА_1 у період з 29 липня 1994 року по 29 травня 2001 року за професією машиніст крана пульпонасосної дільниці хвостового господарства цеху технічного водопостачання і шламового господарства ПрАТ «Північного гірничо-збагачувльного комбінату» такою, що відноситься до робіт зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2. Стягнуто з ПрАТ «Північного гірничо-збагачувльного комбінату» на користь ОСОБА_1 витрати по справі: судовий збір - 704,80 грн. та витрати на професійну правничу допомогу - 5440 грн., що разом становить - 6144,80 грн.

З таким рішенням не погодився відповідач ПрАТ «Північного гірничо-збагачувльний комбінат», звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи та неповне їх з`ясування, порушення судом норм матеріального права, просив його скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

У відзиві на апеляційну скаргу представник позивача просив апеляційну скаргу залишити без задоволення, рішення суду залишити без змін, посилаючись на його законність та обгрунтованість.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ч.1ст. 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, з 25 липня 1984 року ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Північним державним гірничо-збагачувальний комбінатом, правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК».

З 25 липня 1984 року по 17 травня 1988 року позивач обіймала посаду машиніста крану РЗФ-2; з 29 липня 1994 року по 23 липня 2003 року працювала машиністом крану пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ; з 24 липня 2003 року по 12 вересня 2004 року обіймала посаду комірника автоцеху, а з 13 вересня 2004 року по теперішній час - планіметрист автоцеху.

Вказане підтверджується записами у трудовій книжці за розпорядженням № 182 від 29 липня 1994 року, за розпорядженням № 19 від 19 січня 1996 року, за наказом № 207 від 11 липня 1994 року, розпорядженням 330/39 від 30 травня 2001 року, ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 6, 7).

У довідці ПрАТ «ПівнГЗК» від 25 травня 2018 року, виданій позивачу, зазначено, що її пільговий стаж за Списком №2 становить за період з 25 липня 1984 року по 17 травня 1988 року, з 30 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року - 4 роки 4 місяці 25 днів; за 2002 рік 11 місяців 27 днів; за 2003 рік 6 місяців 23 дні (а.с.9).

Звернувшись до суду із вказаними позовними вимогами, позивач просила суд визнати її зайнятість на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці у період з 29 липня 1994 року по 29 травня 2001 року (а.с. 86-88).

Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд першої інстанції посилався на їх доведеність та обгрунтованість, однак погодитися з такими висновкми суду неможливо, оскільки суд дійшов них за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, що відповідно до ст.376 ЦПК України, є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення.

Відповідно до статі 49 Кодексу законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний видати працівнику на його вимогу довідку про його роботу на підприємстві, в установі, організації із зазначенням спеціальності, кваліфікації, посади, часу роботи і розміру заробітної плати.

Статтею 62 Закону України № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ ) передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим у Міністерстві юстиції 01 грудня 2005 року, затверджено Порядок застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі - Порядок застосування Списків № 1 та № 2).

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків № 1 та № 2 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 та №2 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок підтвердження стажу).

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження стажу у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Тобто уточнююча довідка надається підприємством у разі відсутності в трудовій книжці відомостей про стаж роботи, що визначає право на пенсію на пільгових умовах, яка підтверджує саме спеціальний стаж роботи та їх характер, а не право особи на пільгову пенсію. Дана довідка призначена для подальшого її подання особою, що оформляє пенсію, відповідним органам Пенсійному фонду України, які в свою чергу визначають наявність підстав і право особи на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до пункту «б» статті 13 Закону № 1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Отже, обов`язковою умовою наявності у працівника права на пенсію за віком на пільгових умовах, крім іншого, є підтвердження такого права результатами атестації робочих місць.

Атестація робочих місць здійснюється на підприємствах, в організаціях та установах незалежно від форм власності і господарювання згідно з Порядком проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 1992 року № 442 (далі - Порядок проведення атестації), та розробленими Методичними рекомендаціями для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженими постановою Міністерства праці України від 01 вересня 1992 року № 41 (далі - Методичні рекомендації).

Відповідно до зазначених нормативних актів основна мета атестації полягає у врегулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації та підпунктом 1.5 пункту 1 Методичних рекомендацій періодичність проведення атестації робочих місць визначається безпосередньо колективним договором підприємства і проводиться не рідше одного разу на 5 років. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства чи організації.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації та Методичних рекомендацій передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Відповідно до положень Порядку проведення атестації відомості про результати атестації робочих місць заносяться до картки умов праці, форма якої затверджується Міністерством праці разом з Міністерством охорони здоров`я України. Перелік робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників, який складається за результатами проведеної атестації робочих місць, після погодження з профспілковим комітетом затверджується наказом по підприємству, організації і зберігається протягом 50 років. Витяги з наказу додаються до трудової книжки працівників, професії та посади яких внесено до переліку.

Аналіз норм Закону № 1788-ХІІ та Порядку проведення атестації визначають, що необхідними умовами для виникнення у особи права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах відповідно до пункту «б» статті 13 Закон № 1788-ХІІ є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку № 2, а також документальне підтвердження зайнятості працівника за відповідною професією за результатами атестації умов праці, яке полягає у наявності результатів атестації відповідного робочого місця за умовами праці. Документами, які підтверджують результати атестації робочого місця за умовами праці, можуть бути: картка умов праці, наказ по підприємству про затвердження переліку робочих місць, виробництв, професій і посад з пільговим пенсійним забезпеченням працівників; трудова книжка із записом про витяг із зазначеного наказу або з додатком такого витягу.

Відсутність підтвердження вищезгаданих обставин не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу.

Такий висновок відповідає правовим позиціям, викладеним у постанові Верховного Суду від 12 квітня 2018 року у справі № 755/4961/16-ц.

Встановлено з 25 липня 1984 року позивач ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з Північним державним гірничо-збагачувальний комбінатом, правонаступником якого є ПрАТ «ПівнГЗК».

З 25 липня 1984 року по 17 травня 1988 року позивач обіймала посаду машиніста крану РЗФ-2; з 29 липня 1994 року по 23 липня 2003 року працювала машиністом крану пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ; з 24 липня 2003 року по 12 вересня 2004 року обіймала посаду комірника автоцеху, а з 13 вересня 2004 року по теперішній час - планіметрист автоцеху.

Вказане підтверджується записами у трудовій книжці за розпорядженням № 182 від 29 липня 1994 року, за розпорядженням № 19 від 19 січня 1996 року, за наказом № 207 від 11 липня 1994 року, розпорядженням 330/39 від 30 травня 2001 року, ПрАТ «ПівнГЗК» (а.с. 6, 7).

З матеріалів справи вбачається, наказом відповідача №207 від 11 липня 1994 року, Додатком №2 до нього було затверджено перелік професій та посад за результатами атестацій яких, підтверджується право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2.

Слід зазначити посада, яку обіймала позивач з 29 липня 1994 року по 23 липня 2003 року - машиніст крану пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ у вказаному переліку - відсутня.

Із трудової книжки позивача вбачається, згідно запису №11 від 19 січня 1996 року переведена до цеху технічного водозабезпечення і шлангового господарства машиністом крана 5 розряду пульпонасосної дільниці хвостового господарства з правом пільгового пенсійного забезпечення за списком №2 (а.с.6, 7).

У трудовій книжці позивача міститься запис: Запис 11 підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2 вважати недійсним. Розпорядження №75-к від 12 липня 1999 року (а.с.6, 7).

У довідці ПрАТ «ПівнГЗК» від 25 травня 2018 року, виданій позивачу, зазначено, що її пільговий стаж за Списком №2 становить за період з 25 липня 1984 року по 17 травня 1988 року, з 30 травня 2001 року по 31 грудня 2001 року - 4 роки 4 місяці 25 днів; за 2002 рік 11 місяців 27 днів; за 2003 рік 6 місяців 23 дні (а.с.9).

З матеріалів справи вбачається згідно Розпорядження відповідача №75-к від 12 липня 1999 року визнано недійсними записи про право на пільгове забезпечення за Списком №2 працівників, в тому числі у позивача ОСОБА_1 (запис 11 від 19 січня 1996 року). Зазначено внести зміни до трудової книжки (а.с.80).

У трудовій книжці позивача міститься запис: За підсумками атестації робочих місць, за умовами праці машиністу крану 5 розряду підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. Підстава запису - Розпорядження №330/39 від 30 травня 2001 року.

Встановлено, що вказана атестація не є першою, а є повторною, та відповідно до п.п.4.2-4.4 Порядку застосування Списків №1 і Списків №2 виробництв, робіт, професій, посад, показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених наказом Міністерства праці і соціальної політики України №383 від 18 листопада 2018 року до стажу роботи за Списком №2 може бути зарахований п"ятирічний період роботи, наступний за датою затвердження результатів атестації робочих місць.

Позивач після атестації робочих місць на підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2, затвердженої Розпорядженням відповідача №330/39 від 30 травня 2001 року, працювала на вказаній посаді - машиніст крану пульпонасосної дільниці хвостового господарства ЦТВШГ - до 23 липня 2003 року, тобто менше п"ятирічного періоду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивача та визнавши зайнятість ОСОБА_1 у період з 29 липня 1994 року по 29 травня 2001 року за професією машиніст крана пульпонасосної дільниці хвостового господарства цеху технічного водопостачання і шлангового господарства ПрАТ «Північного гірничо-збагачувального комбінату» такою, що відноситься до робіт зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість у яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 2, не звернув належної уваги на те, що Розпорядженням відповідача №75-к від 12 липня 1999 року було визнано недійсними записи про право на пільгове забезпечення за Списком №2 працівників, в тому числі у позивача ОСОБА_1 , та вказаний запис про недійсність попереднього запису було занесено до трудової книжки позивача.

Розпорядження відповідача №75-к від 12 липня 1999 року, яким було визнано недійсними записи про право на пільгове забезпечення за Списком №2 працівників, в тому числі позивача ОСОБА_1 , у встановленому законом порядку не оскаржувалося.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 .

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 376, 381- 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат» - задовольнити.

Рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 03 червня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання зайнятості на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці - скасувати.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Північний гірничо-збагачувальний комбінат», третя особа Головне управління Пенсійного фонду України Дніпропетровської області про визнання зайнятості на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці - відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя

Судді