Провадження № 2/761/1045/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 січня 2020 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Горюк В.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

13.03.2019 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідачки на свою користь заборгованість за договором позики в сумі 481142,50 грн., інфляційні втрати в сумі 11151,95 грн., три проценти річних в сумі 9141,70 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5014,37 грн.

Свої вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 06.09.2017 р. між нею та відповідачкою було укладено договір позики, відповідно до якого відповідачка передала їй грошові кошти в сумі 648857,50 грн., що на день укладення договору за курсом НБУ становила еквівалент 25000,00 дол. США, а вона зобов`язалась повернути відповідачці вказані грошові кошти до 06.10.2017 р. З метою забезпечення виконання позивачкою зобов`язань за вищевказаним договором, 06.09.2017 р. між нею та відповідачкою був укладений договір іпотеки, згідно з умовами якого позивачка передала відповідачці в іпотеку належне їй нерухоме майно, саме квартиру АДРЕСА_1 . Складні життєві обставини не дозволили позивачці повернути відповідачці позичені грошові кошти у визначений договором строк. Отримавши повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивачка не заперечила проти продажу відповідачкою предмету іпотеки третій особі для погашення заборгованості, оскільки відповідачка запевнила її, що після продажу квартири одразу поверне різницю, яка перевищить розмір заборгованості. 16.05.2018 р. відповідачкою відчужено належну позивачці квартиру, яка була предметом іпотеки, на користь ОСОБА_3 Продаж квартири відбувся за ціною, що значно перевищує суму коштів, які позивачка отримала у борг від відповідачки. Відповідно до п.10 договору купівлі-продажу квартири, продавець зобов`язаний повернути позивачці суму, що перевищує розмір заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за договором позики. Таким чином, посилаючись на те, що відповідачка не виконала своїх зобов`язань, пов`язаних з поверненням їй різниці між сумою, отриманою від продажу квартири, та сумою заборгованості за договором позики, позивачка звернулась до суду з даним позовом про стягнення з відповідачки на свою користь заборгованості за договором позики в сумі 481142,50 грн., інфляційних втрат в сумі 11151,95 грн., трьох процентів річних в сумі 9141,70 грн., а також судових витрат по сплаті судового збору в сумі 5014,37 грн.

Ухвалою від 04.06.2019 р. відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання.

Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив, просив суд відмовити у їх задоволенні.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що 06.09.2017 р. між ОСОБА_2 (позикодавець) та ОСОБА_1 (позичальник) було укладено договір позики, за умовами якого позичальник позичила у позикодавця 648857,50 грн., що на день укладення цього договору за курсом НБУ становило еквівалент 25000,00 дол. США, та зобов`язалась повернути борг до дванадцятої години ранку 06.10.2017 р.

Разом з тим, у разі прострочення позичальником термінів повернення позики він зобов`язаний сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також неустойку в розмірі 2 % від суми позики за кожен день прострочення починаючи з першого дня.

З метою забезпечення виконання взятих позичальником зобов`язання за договором позики, 06.09.2017 р. між ОСОБА_2 (іпотекодержатель) та ОСОБА_1 (іпотекодавець) був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Каплуном Ю.В.

Відповідно до умов вказаного договору в іпотеку була передана квартира АДРЕСА_1 , яка складається з двох кімнат із загальною площею 56,7 кв.м., житловою площею 29,8 кв.м.

У визначений в договорі строк зобов`язання з повернення позики виконано не було.

Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що ОСОБА_1 отримала заяву-вимогу від ОСОБА_2 , у якій остання зобов`язала її сплатити згідно з договором позики від 06.09.2017 р. суму в розмірі 648857,50 грн., що на день укладення договору за курсом НБУ становила еквівалент 25000,00 дол. США, протягом 31 календарного дня з моменту отримання даного листа. У випадку невиконання або несвоєчасного виконання цієї вимоги ОСОБА_2 буде змушена діяти згідно з п.п.5.4.4, 6.1.2 договору іпотеки в рамках чинного законодавства України, в тому числі від свого імені продати за ціною, визначеною експертом, предмет іпотеки третім особам і спрямувати отримані кошті на задоволення своїх вимог.

Разом з тим в судовому засіданні позивачка підтвердила, що визнала вказану у заяві-вимозі заборгованість та не заперечила проти застосування ОСОБА_2 всіх передбачених договором іпотеки засобів, форм, способів тощо для задоволення її вимог іпотекодержателя/позикодавця.

16.05.2018 р. між ОСОБА_2 (продавець) та ОСОБА_3 (покупець) укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 (предмету іпотеки). Продаж квартири вчинено за 1130000,00 грн.

Відповідно до умов вказаного договору ОСОБА_2 зобов`язалась повернути ОСОБА_1 суму, що перевищує розмір заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за договором позики (п.10 договору).

Згідно з ч.1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Судом встановлено, що своїх зобов`язань, пов`язаних з повернення суми, що перевищує розмір заборгованості позичальника перед іпотекодержателем за договором позики після продажу предмета іпотеки ОСОБА_2 не виконала.

Таким чином, оскільки розмір заборгованості позивачки перед відповідачкою за договором позики становить 648857,50 грн., а продаж предмета іпотеки здійснено за 1130000,00 грн., що перевищує розмір заборгованості, тому суд вважає, що з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню 481142,50 грн. (1130000,00 грн. - 648857,50 грн.).

Разом з тим, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з доданого позивачкою до позовної заяви розрахунку, за прострочення виконання відповідачкою грошового зобов`язання в сумі 481142,50 грн. за період з 16.05.2018 р. по 21.02.2019 р. інфляційні втрати становлять 9141,70 грн., а три проценти річних складають 11151,95 грн.

При цьому, суд не приймає до уваги посилання відповідачки, що розмір заборгованості з врахуванням неустойки за порушення позивачкою строків виплати заборгованості за договором позики перевищує суму, отриману від продажу предмета іпотеки, оскільки відповідачка у вимозі-заяві перед зверненням стягнення на предмет іпотеки та укладенням договору купівлі-продажу визначила тільки основну суму заборгованості, з якою позивачка погодилась.

Так, відповідно до ч.4 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» після завершення позасудового врегулювання будь-які наступні вимоги іпотекодержателя щодо виконання основного зобов`язання є недійсними.

За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності та враховуючи, що відповідачка після звернення стягнення на предмет іпотеки не виконала своїх зобов`язань щодо повернення позивачці різниці між сумою, отриманою від продажу предмета іпотеки, та сумою заборгованості за договором позики, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а тому з відповідачки на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість за договором позики в сумі 481142,50 грн., інфляційні втрати в сумі 11151,95 грн. та три проценти річних в сумі 9141,70 грн.

Крім того, відповідно до вимог ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5014,37 грн., при цьому суд не знаходить правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн., оскільки не надано доказів на підтвердження обсягу наданих правових послуг та сплати за такі послуги.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 12, 13, 76-81, 133, 141, 259, 263-265, 268, 273, 352-355 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 506450 (п`ятсот шість тисяч чотириста п`ятдесят) грн. 52 коп., з яких: 481142 (чотириста вісімдесят одна тисяча сто сорок дві) грн. 50 коп. - заборгованість за договором позики; 11151 (одинадцять тисяч сто п`ятдесят одна) грн. 95 коп. - інфляційні втрати; 9141 (дев`ять тисяч сто сорок одна) грн. 70 коп. - три проценти річних; 5014 (п`ять тисяч чотирнадцять) грн. 37 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Київського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, або після перегляду рішення в апеляційному порядку, якщо його не скасовано.

Суддя: