29.12.2020 227/4979/20
УХВАЛА
29 грудня 2020 року м. Добропілля
Добропільський міськрайонний суд Донецької області у складі за участі
Головуючого судді Левченка А.М.,
секретаря судового засідання Черкасової О.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів і часу участі у вихованні дітей
ВСТАНОВИВ
15 грудня 2020 року до суду надійшов цивільний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Маріупольської міської ради про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми та визначення способів і часу участі у вихованні дітей.
29 грудня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_3 вивозити неповнолітніх дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за кордон та на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України.
В обгрунтування заяви зазначається про необхідність вжиття заходів забезпечення позову, оскільки відповідач у будь-який час може вивезти дітей за межі України або на тимчасово непідконтрольну українській владі територію України, що може істотно ускладнити, або унеможливити виконання рішення суду та забезпечити реальне та ефективне виконання рішення суду.
Суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову (ч. 1 ст. 149 ЦПК України).
Позов забезпечується забороною вчиняти певні дії (п. 2 ч. 1 ст. 150 ЦПК України).
Суд, дослідивши подану заяву, прийшов до наступного висновку.
Під забезпеченням позову розуміється вжиття судом передбачених законом заходів, які створюють реальну гарантовану можливість для виконання в майбутньому рішення по справі в разі задоволення заявленого позову.
При цьому, забезпечення позову спрямоване, перш за все, проти несумлінних дій відповідача, який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його тощо.
Зазначена правова норма прямо визначає як форму і порядок звернення до суду із клопотанням про вжиття заходів забезпечення позову, так і підстави для його забезпечення.
Загальною підставою для вжиття заходів забезпечення позову є наявність обставин, які свідчать або дозволяють достовірно припустити, що невжиття цих заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду.
При цьому відповідно до принципу змагальності сторін і загальних правил розподілу тягаря доказування обов`язок доведення підстав для застосування заходів забезпечення позову покладається на особу, яка заявляє відповідне клопотання.
Як роз`яснено в п.п. 4, 7, 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 р. "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.
Відповідно до положень ч. 1 ст. 151 ЦПК України заява про забезпечення позову подається в письмовій формі, підписується заявником і повинна містити:
1) найменування суду, до якого подається заява;
2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) заявника, його місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб), поштові індекси, ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серію паспорта для фізичних осіб - громадян України, номери засобів зв`язку та адресу електронної пошти, за наявності;
3) предмет позову та обґрунтування необхідності забезпечення позову;
4) захід забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності;
5) ціну позову, про забезпечення якого просить заявник;
6) пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення;
7) інші відомості, потрібні для забезпечення позову.
Заявник, звертаючись до суду з заявою про забезпечення позову, в цілому виконав вимоги ч. 1 ст. 151 ЦПК України, зазначивши в своїй заяві відповідні причини для забезпечення позову та вид забезпечення, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності. Проте позивачем не надані суду докази реального наміру відповідача здійснити вчинити дії, про які ідеться у заяві.
Суд критично ставиться до наведених представником позивача у своїй заяві підстав, оскільки вони ґрунтуються на припущеннях.
З огляду на викладене, суд відмовляє у задоволенні заяви
Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України,-
ПОСТАНОВИВ
Відмовити представнику позивача ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя А.М. Левченко

29.12.2020