Провадження № 2-о/263/40/2020
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2020 року місто Маріуполь

Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Соловйова О.Л., при секретарі Лопатнюк К.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі цивільну справу у порядку окремого провадження за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Центрального районного відділу у м.Маріуполі, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту належності трудової книжки,

В С Т А Н О В И В:

До Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Центрального районного відділу у м.Маріуполі, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту належності трудової книжки. На обґрунтування уточнених вимог ОСОБА_1 посилається на те, що вона звернулася до Маріупольського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області для призначення пенсії, однак рішенням останнього відмовлено, вказавши, що дата народження заявниці у трудовій книжці не відповідає даті народження у її паспорті. У зв`язку з чим, посилаючись на ст. ст. 293, 315 ЦПК України, заявник просить суд встановити факт належності їй трудової книжки НОМЕР_1 .

Заявник та його представник у судове засідання не з`явилися, надали на адресу суду клопотання про розгляд справи за їх відсутністю, заявлені вимоги підтримали, просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності та прийняти рішення на розсуд суду.

Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідно до них правовідносини.

Судом встановлено, що за паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 дата народження ОСОБА_1 визначена, як 14 вересня 1960 року.

Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу серії НОМЕР_3 від 02.10.1980, ОСОБА_1 (дошлюбне прізвище ОСОБА_2 ) народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до атестату про середню освіту серії НОМЕР_4 , ОСОБА_3 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Згідно з копією трудової книжки серії НОМЕР_1 , заповненої 03 березня 1978 року вона належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши правові підстави визначення дати народження заявника, суд дослідив заяву про видачу паспорта наданою ОСОБА_1 до ГУ ДМС України в Донецькій області, за якою дата народження ІНФОРМАЦІЯ_1 , вказана без належного правового обґрунтування, тобто з власних міркувань заявника.

З наведених вище обставин, враховуючи, що заявник позбавлений можливості самостійно звернутися для внесення виправлень, висуває вимоги про встановлення факту належності документу, тобто, в інший спосіб він позбавлений можливості захистити своє право, тому необхідно дійти висновку про наявність підстав для захисту його прав у судовому порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Згідно з ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За змістом ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів.

Проводячи аналіз поданих доказів, необхідно дійти висновку, що вони в достатній мірі підтверджують факт, що трудова книжка НОМЕР_1 видана 06 березня 1978 року на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , дійсно належить заявнику ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , про що свідчить відповідність у наданих документах, у зв`язку з чим суд дійшов висновку, що заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

При цьому, в даному випадку рішення суду не змінює собою документа, який виданий підприємством, на якому працював заявник, а лише підтверджує належність такого документу заявнику, що у подальшому надасть йому можливість на виникнення, зміну та припинення охоронюваних законом прав, свобод та інтересів, а також здійснення особистих майнових чи немайнових прав, які належать відповідно до положень ст. 46 Конституції України.

Керуючись ст. ст. 3, 265, 293, 313, 315 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа Головне управління Державної міграційної служби України в Донецькій області в особі Центрального районного відділу у м.Маріуполі, Маріупольське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області про встановлення факту належності трудової книжки, задовольнити.

Встановити факт, що трудова книжка НОМЕР_1 видана 06 березня 1978 року на ім`я ОСОБА_1 , « ІНФОРМАЦІЯ_2 », належить ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Рішення може бути оскаржене до Донецького апеляційного суду протягом 30 днів з дня проголошення рішення, шляхом подачі скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції або через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області.

Суддя О.Л.Соловйов