єдиний унікальний номер справи 531/980/20
номер провадження 2/531/332/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 жовтня 2020 року м. Карлівка

Карлівський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Попова М.С.,

за участю секретаря Клименко Т.М.,

відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Карлівка цивільну справу за позовом Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості, у якому просить стягнути з відповідача на їхню користь заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в сумі 20934,06 грн., зазначивши, що послуги надавались за адресою: квартира АДРЕСА_1 , відповідно до встановлених тарифів. Договір між сторонами не укладався. Позивачем надавались послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відповідач не оплачував надані послуги в період з 01.10.2017 по 01.05.2020 в результаті чого утворилась заборгованість 19186,54 грн. За період з 21.11.2017 по 01.05.2020 нараховано індекс інфляції в сумі 1064,52 грн. та 3% річних у сумі 681 грн.

Представник позивача в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату та місце його проведення. У наданій суду письмовій заяві представник позивача просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав, не заперечував проти заочного розгляду справи.

Відповідач в судовому засіданні позов не визнав, вважає що розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, надавав на огляд копії квитанцій із розміром заборогованості трохи більшим, ніж 16000 грн. станом на серпень 2020 та квитанції про оплату на суму 700,00 грн. за вересень 2020 року.

Заслухавши відповідача, дослідивши письмові докази окремо та в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Статтями 66-70 ЖК України, передбачено плату за користування житлом.

Згідно зі ст. 67 ЖК - плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК, наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між виробниками і споживачами, а також їхні права та обов`язки визначено у Законі України «Про житлово-комунальні послуги».

Частинами 1-3 ст. 16 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що порядок надання житлово-комунальних послуг, їх якісні та кількісні показники мають відповідати умовам договору та вимогам законодавства; перелік житлово-комунальних послуг, що надаються споживачу, залежить від рівня благоустрою відповідного будинку (споруди); комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, крім встановлених Законом випадків. Безперебійний порядок надання послуги, встановлено також у п. 3 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених 21.07.2005 року.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 19 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Обов`язок укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору, частиною 3 ст. 20 даного Закону, покладено на споживача.

Згідно з ч. 3 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», на споживача також покладено обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку.

З матеріалів справи встановлено, що позивач є комунальним підприємством, яке надає у тому числі і послуги з теплопостачання. (а.с.8).

Відповідач проживає у кв. АДРЕСА_1 , є користувачами послуг, наданих позивачем. Сам ОСОБА_1 в суді зазначив, що зареєстрований за вказаною адресою, а проживає в АДРЕСА_2 . Підтвердження його реєстрації у даній квартирі відсутнє.

Договір між сторонами не укладався, тому правовідносини між ними регулюються ЖК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення». Позивачем надавалися послуги з теплопостачання до квартири, належної відповідачу, а відповідач такі послуги прийняв та не відмовлявся від їх отримання.

Наданий позивачем розрахунок заборгованості за послуги теплопостачання по квартирі АДРЕСА_1 , свідчить, що відповідач надані послуги не оплачував (а.с.5), хоча має такий обов`язок виходячи із зазначеного вище. Сума боргу за період з 01.10.2017 по 01.05.2020 склала 19186,54 грн.

За відсутності оформлених договірних відносин, але у разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України.

Крім того, застосування положень частини другої статті 625 ЦК України до спірних правовідносин також кореспондується із закріпленими в пункті 3 частини першої статті 96 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року в редакції, чинній на час ухвалення оскаржуваного судового рішення (далі - ЦПК України 2004 року), нормами, відповідно до яких однією з вимог, за якими може бути видано судовий наказ, є вимога про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості.

Викладене узгоджується з правовою позицією, наведеною у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року в справі № 6-59цс13.

У зв`язку з наявністю заборгованості, позивачем розраховано за період з 21.11.2017 по 01.05.2020 інфляційні втрати у розмірі 1064,52 грн. та 3% річних у розмірі 681 грн. (а.с.6,7), що відповідає положенням статті 625 ЦК України.

Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідачем в суді не доведено, що наданий позивачем розрахунок, не відповідає дійсності, надані ним в суді на ознайомлення документи, не можуть слугувати підтвердженням невірно розрахованої заборгованості за вказаний позивачем період.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку, що оскільки в добровільному порядку відповідач не здійснює оплату за спожиті послуги централізованого теплопостачання, внаслідок чого утворилася заборгованість перед позивачем, вона підлягає стягненню з нього у розмірі зазначеному в позовній заяві.

Крім того, оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, не сплативши вчасно платежі за надані комунальні послуги, виходячи із суми основного боргу, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми 3% річних (681 грн.) та інфляційних витрат (1064,52 грн.), що розраховано у період з 21.11.2017 по 01.05.2020, обґрунтованими та такими, що також підлягають задоволенню та стягненню.

Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, в порядку ст.141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сплачений судовий збір у розмірі 2102,00 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 509, 526, 625 ЦК України, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст.66-70 ЖК України, керуючись ст.ст. 247,259, 263-265 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» заборгованість за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних в розмірі 20934 (двадцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 06 копійок на р/р № НОМЕР_2 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 0338030.

Стягнути з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_3 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , на користь Полтавського обласного комунального підприємства теплового господарства «Полтаватеплоенерго» судові витрати по сплаті судового збору в розмірі по 2102 (дві тисячі сто дві) гривні 00 копійок на р/р № НОМЕР_2 в філії Полтавське обласне управління АТ «Ощадбанк», МФО 331467, ЗКПО 0338030.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом 30 днів з дня його проголошення до Полтавського апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Карлівський районний суд Полтавської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено 28.10.2020.

Суддя