Справа № 161/2480/19 Головуючий у 1 інстанції: Філюк Т. М.
Провадження № 22-ц/802/1052/20 Категорія: 45 Доповідач: Данилюк В. А.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Данилюк В.А.

суддів Здрелюк О.І., Шевчук Л.Я.,

секретаря Галицької І.П.,

з участю:

представника відповідача ОСОБА_1 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, за апеляційною скаргою представника відповідача ОСОБА_5 , адвоката Куденьчука Олексія Андрійовича на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 в кримінальному провадженні № 0000036 заявила цивільний позов до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином.

Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що кримінальним правопорушенням малолітньому ОСОБА_4 завдано матеріальних збитків в розмірі 1729, 85 грн., зокрема, на придбання ліків та проведення відповідних медичних обстежень в період перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.01.2019 року, а також завдано моральну шкоду, яка полягає в душевних стражданнях, перенесених внаслідок умисних протиправних діянь ОСОБА_5 та які були спрямовані на завдання шкоди здоров`ю малолітнього. Вказує, що після вчиненого кримінального правопорушення син перебував в сильному стресі, плакав, і залишки перенесеного стресу залишились і зараз, у зв`язку з чим вони змушені звертатись до спеціалістів, проводити курс корекції психоемоційного стану та реабілітації дитини. Завдану моральну шкоду оцінює в 100 000 гривень.

Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 січня 2020 року вирок Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року щодо ОСОБА_5 в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в інтересах ОСОБА_4 скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року позовні вимоги ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої злочином, задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , моральну шкоду, завдану злочином, в сумі 20000 гривень.

Стягнуто з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , понесені витрати на правничу допомогу у розмірі 14 000 гривень.

В стягненні з ОСОБА_5 в користь ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4 , матеріальної шкоди відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням першої інстанції, представниа відповідача ОСОБА_5 адвокат Куденьчук Олексій Андрійович подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду незаконне, невмотивоване та таке, що постановлено з неправильним застосуванням норм матеріального права та без з`ясування обставин справи, просить рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

В судовому засіданні представник відповідача, апеляційну скаргу підтримав з підстав викладених у ній, просив рішення скасувати, в задоволенні позову відмовити.

Суд апеляційної інстанції в складі колегії суддів, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.

Відповідно до статті 263 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин ( ст. 264 ЦПК України ).

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення відповідає у повній мірі.

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Доводів в частині вимог про відшкодування матеріальних збитків, апеляційна скарга не містить, тому відповідно до положень ч.1 ст. 367 ЦПК України законність ухваленого у цій частині рішення суду першої інстанції колегією суддів не перевіряється.

Судом встановлено, що вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень. Ухвалою Волинського апеляційного суду від 30 січня 2020 року вирок в частині вирішення цивільного позову ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) в інтересах малолітнього ОСОБА_4 скасовано та призначено в цій частині новий розгляд в порядку цивільного судочинства.

Вказаним вироком встановлено, що ОСОБА_5 14.01.2019 року близько 22.15 год, перебуваючи в якості вихователя в приміщенні гуртожитку Княгининівського ліцею, що в АДРЕСА_1 , умисно, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, схопив малолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обома руками за шию, після чого наніс не менше п`яти ударів кулаком в обличчя, а потім, використовуючи м`яку іграшку, утримував її, притискаючи до обличчя малолітнього потерпілого, чим спричинив ОСОБА_4 тілесних ушкоджень, які відповідно до висновку експерта №57 від 23.01.2019 року відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

З огляду на положення ч.6 ст.82 ЦПК України, факт заподіяння відповідачем малолітньому ОСОБА_4 тілесних ушкоджень під час подій, які відбувалися 14.01.2019 року в приміщенні гуртожитку Княгининівського ліцею, що в с. Княгининок Луцького району вул. Соборна, 72, є встановленим вироком Луцького міськрайонного суду Волинської області від 18 вересня 2019 року та не підлягає додатковому доказуванню.

Заявляючи цивільний позов, позивач вказувала, що нею понесено матеріальних збитків в розмірі 1729, 85 грн., зокрема на придбання ліків та проведення відповідних медичних обстежень в період перебування на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні Ковельської ЦРЛ з 15.01.2019 року. Однак, як вбачається з матеріалів кримінального провадження № 0000036, ОСОБА_5 сплатив на користь потерпілого 3000 гривень, що не заперечувала в ході розгляду кримінального провадження ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ). А тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині відшкодування матеріальної шкоди до задоволення не підлягаю з огляду на відшкодування матеріальних збитків в повному обсязі. Доводів в частині вимог про відшкодування матеріальних збитків апеляційна скарга не містить, тому відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України законність ухваленого в цій частині рішення колегією суддів не перевіряється.

За умовами пункту 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно із ст.1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовуються в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею ст.1195 ЦК України передбачено, що фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що ОСОБА_5 була заподіяна шкода потерпілому малолітньому ОСОБА_4 , є відповідальною особою за заподіяну позивачу шкоду.

Відповідно до ч.1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з п. 3 ч.2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України).

Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу.

Обґрунтовуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ), яка діє в інтересах малолітнього сина ОСОБА_4 і це встановлено судом, зазначено, що кримінальним правопорушенням, яке мало місце 14.01.2019 року, потерпілому малолітньому ОСОБА_4 заподіяно моральну шкоду. Зокрема, безперечно протиправні дії відносно ОСОБА_4 викликали зміни в його морально-психологічному стані і стали перешкодою для активної та повноцінної життєдіяльності, викликали появу негативних переживань, дитина перенесла стрес та хвилювання, а також, що протиправні діяння відповідача були спрямовані щодо малолітньої особи, яка в силу свого малолітнього віку є більш вразливою щодо сприйняття подій, що мали місце.

Суд першої інстанції, враховуючи характер і обсяг заподіяних моральних та фізичних страждань малолітній особі, а також ступеня вини відповідача, виходячи з засад розумності та справедливості, вірно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди частково в сумі 20 000 грн.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають такі обставини: наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в заподіянні шкоди.

Покликання в апеляційній скарзі на вимоги ст.1172 ЦК України є безпідставним, оскільки в даному випадку відповідачем ОСОБА_5 було скоєно злочин і тому відшкодування шкоди наступає на загальних підставах з застосуванням ст. 1166 ЦК України.

За таких обставин та з підстав, передбачених вищевказаними нормами матеріального права, правильним є висновок суду першої інстанції про наявні правові підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди позивачу, з урахуванням глибини, тривалості моральних страждань малолітнього. При визначенні моральної шкоди суд виходив із засад розумності і справедливості.

Що стосується стягнення витрат на правову допомогу, то слід зазначити наступне.

Згідно ч.1ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат,пов`язаних з розглядом справи.

До витрат,пов`язаних з розглядом справи,належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України).

Витрати,пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави (ч.1ст.137ЦПК України).

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

З матеріалів справи слідує, що між ОСОБА_2 та адвокатом Дзивульською Лідією Вікторівною було укладено договір від 06 березня 2019 року про надання правової допомоги та 05 червня 2020 року додаткова угода про на дання правової допомоги.

До Луцького міськрайонного суду Волинської області була подана заява про розподіл понесених судових витрат. До заяви додано документи, що підтверджують повноваження договір про надання правової допомоги від 06 березня 2019 року та додаткова угода від 05 червня 2020 року до договору про надання правової допомоги від 06 березня 2019 року, ордер серії ВЛ №000055602 від 13 березня 2019 року.

До заяви про розподіл судових витрат також додано розрахунок вартості наданих послуг із правничої допомоги і платіжне доручення від 05 червня 2020 року № 17, які підтверджують перерахування коштів 2000 грн (а.с.77).

Судом також встановлено, що в матеріалах кримінального провадження наявний розрахунок судових витрат на професійну правничу допомогу, в якому вказаний опис наданих послуг, що складається з: ознайомлення із матеріалами кримінального провадження - 1200 грн, підготовка та оформлення позовної заяви та додатків до неї - 2200 грн, підготовка та оформлення процесуальних документів - 2000 грн, представництво та участь в судових засіданнях в суді першої інстанції ( включено витрати на доїзд із м. Ковеля до м. Луцька) - 6600 грн., представництво та участь в судовому засіданні при новому розгляді 10.06.2020 року - 2000 грн. Оплата суми коштів в розмірі 12000 грн підтверджується квитанцією від 20.03.2019 року та квитанцією від 05.06.2020 року (а. с. 99, 101 кримінального провадження №0000036).

Колегія суддів звертає увагу на те, що договір про надання правової допомоги та подані на підтвердження його виконання докази безпосередньо пов`язані з цією справою.

За цих обставин вимога про розподіл витрат на правничу допомогу адвоката є обґрунтованою. Понесені позивачем витрати у суді на професійну допомогу адвокаат в розмірі 14000 грн. є співмірними із складністю справи та обсягом наданих послуг.

Рішення суду є обґрунтованим, підтвердженим наявними у справі доказами щодо обставин, на які посилався позивач та судом правильно застосовані норми права, які регулюють виниклі правовідносини.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів визнає, що суд першої інстанції всебічно і повно з`ясував, обставини, що мають значення для справи і доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 374, 375, 381, 382, 383, 384, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_5 , адвоката Куденьчука Олексія Андрійовича залишити без задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 11 серпня 2020 року в даній справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст постанови складено 28 грудня 2020 року.

Головуючий

Судді :