Дата документу 10.02.2020
Справа № 937/9345/19
Провадження № 2о/937/30/20
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
10 лютого 2020 року м. Мелітополь

Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі:
головуючого судді: Іваненко О.В.,
за участю секретаря: Прозорової Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення.
В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що у 1998 році вона познайомилась з ОСОБА_3 та з того часу вони стали проживати як одна родина, вести спільне господарство, мати спільний бюджет та спільний побут. Проживали вони у квартирі АДРЕСА_1 . Під час проживання вони мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки, вони придбали комп`ютер, холодильник, пральну машину, фотоапарат «Nikon D80» та інші побутові речи, здійснювали поточний ремонт квартири. ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер. На час смерті він знаходився у щорічний відпустці як військовослужбовець ЗСУ. Після смерті ОСОБА_3 вона звернулась до військової частини НОМЕР_1 , де він проходів службу за контрактом з проханням виплатити їй не отриману ним заробітну плату та матеріальну допомогу на поховання. На її прохання було отриману відмову, оскільки вони з ОСОБА_3 перебували у цивільному шлюбі. Встановлення факту проживання однією сім`єю з ОСОБА_3 необхідно їй для отримання у військовій частині грошових коштів на поховання та не отриманої ним заробітної плати, та здійснення інших дій по прийняттю спадщини після його смерті. На підставі викладеного, вона просить суд встановити факт її проживання однією сім`єю без шлюбу з ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 як членів родини за адресою АДРЕСА_2 .
Заявник у судове засідання не з`явилася, але від неї надійшла заява з проханням розглядати справу за її відсутності, на задоволенні своїх вимог наполягають у повному обсязі.
Представник заінтересованої особи - Військової частини НОМЕР_1 у судове засідання не з`явився, але від нього надійшла заява з проханням розглядати справу за його відсутності, проти задоволення заяви не заперечує.
Заінтересована особа - ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилася по невідомій суду причині, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень проти заяви не надано.
У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Вивчивши матеріали справи, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Згідно ч.5 ст.263 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Як встановлено в судовому засіданні, позивач ОСОБА_1 у позові зазначила, що у 1998 році вона познайомилась з ОСОБА_3 та з того часу вони стали проживати як одна родина, вести спільне господарство, мати спільний бюджет та спільний побут за адресою: АДРЕСА_2 , що підтверджується довідкою ОСББ «Спільна справа 1» (а.с.8).
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.7).
Так після смерті ОСОБА_3 заявник ОСОБА_1 звернулась до військової частини НОМЕР_1 , де ОСОБА_3 проходів службу за контрактом з проханням виплатити не отриману ним заробітну плату та матеріальну допомогу на поховання.
Згідно відповіді військової частини НОМЕР_1 №2850 від 23.10.2019 року, відповідно до Наказу МОУ №26 від 07.06.2018р., у разі загибелі військовослужбовця грошове забезпечення виплачується військовою частиною дружині (чоловіку), а у рази, якщо її не має - неповнолітнім дітям. Не передбачено виплату грошового забезпечення дружинам, які перебували у цивільному шлюбі (а.с.9).
Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.
Згідно ч.1 ст. 1264 ЦПК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини.
Згідно вимог ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за законом чи за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ч.1 ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.
Згідно копії спадкової справи №33/2019 після померлого ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 судом встановлено, що заявник ОСОБА_1 звернулася до Приватного нотаріуса Мелітопольського міського нотаріального округу Запорізької області Васильцової О.В. з питання оформлення спадщини, однак їй було відмовлено у зв`язку з тим, що вона та спадкодавець не перебували у зареєстрованому шлюбі, та рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту шлюбних відносин. Донька спадкодавця ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_4 , яка є спадкоємцем за законом, із завою до нотаріальної контори не зверталася.
Згідно п.5 ч.1, 2 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.
Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати наявність у сукупності ознак, що притаманні наведеному визначенню. При цьому, слід зауважити, що таке проживання не є підставою для виникнення у чоловіка і жінки прав та обов`язків подружжя ( ч. 2 ст. 21 СК України). Отже, чоловік і жінка, які спільно проживають без шлюбу, можуть складати сім`ю, але статусу подружжя не набувають.
При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у понятті домогосподарства, закріпленому у ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення».
У ст. 1 ЗУ «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти.
Пунктом 21 Постанову Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що при розгляді справ щодо встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу необхідно керуватися правилами ч.2 ст. 3 СК України: « сім`ю складають особи, що спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки».
Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються.
За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз сім`ю шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене, або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання.
За ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї.
Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя.
Незважаючи на законодавчу фетишизацію шлюбу, соціальний престиж цієї форми організації сімейного життя жінки та чоловіка, підтримку з боку канонічного права реально, попри невизнання та утиски, існує інша форма організації сім`ї жінки та чоловіка „фактичний шлюб, або конкубінат. Конкубінат це тривала, відкрита та стійка спільність чоловіка та жінки.
Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства.
Європейський суд з прав людини зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатися сімейним життям, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом.
Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю.
Згідно з роз`ясненнями Верховного суду України від 01 січня 2012 року, викладеними у судовій практиці щодо розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, відповідно до пункту 5 частини першої статті 315 ЦПК України суд вправі розглянути справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом); відсутній спір про право.

Судом згідно матеріалів справи встановлено, що заявник ОСОБА_1 та спадкодавець ОСОБА_3 під час проживання за адресою: АДРЕСА_2 , були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет та взаємні права та обов`язки, придбали комп`ютер, холодильник, пральну машину, фотоапарат «Nikon D80» та інші побутові речи, здійснювали поточний ремонт квартири, що підтверджується доданими документами та копіями квитанцій (а.с.16-18).
Пунктом 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. передбачено, що у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання із спадкодавцем, доказом постійного проживання з ним можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правлінні житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядуванні про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем.
Згідно п. 2 Постанови Пленуму ВСУ №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, не можна тлумачити як таке, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, а може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року, SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Враховуючи викладене, керуючись конституційним принципом верховенства права, оцінивши всебічно, повно та об`єктивно всі наявні у справі докази окремо та у сукупності, застосовуючи відповідні норми матеріального права, забезпечуючи права людини і основоположні свободи сторін, враховуючи принципи справедливості та неупередженості, суд дійшов до висновку про те, що заявник ОСОБА_1 мешкаючи разом із спадкодавцем з 1999 року як чоловік та дружина без реєстрації шлюбу були пов`язані спільним побутом та мали взаємні права та обов`язки, з заявою про відмову від прийняття спадщини до державної нотаріальної контори вона не зверталася, має бажання прийняти спадщину, підтвердження необхідне заявнику для подальшого оформлення спадщини після спадкодавця, тому суд вважає за необхідне встановити факт проживання ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 однією сім`єю як чоловіка та жінки без шлюбу.
На підставі вищевикладеного, та керуючись ст.ст. 12, 81, 247, 258, 263-265, 273, 294, 315, 317 ЦПК України, ст.1222-1223, 1268-1270, 1296 ЦК України, Пленумом ВСУ №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», суд

УХВАЛИВ:
Заяву ОСОБА_1 , за участю заінтересованих осіб: Військової частини НОМЕР_1 , ОСОБА_2 про встановлення факту, що має юридичне значення задовольнити повністю.
Встановити факт проживання однією сім`єю ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_5 та ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_6 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , як чоловіка та жінки без шлюбу за адресою: АДРЕСА_2 .
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Мелітопольського
міськрайонного суду О. В. Іваненко