Дата документу 29.10.2020
Справа № 334/5567/19
Провадження № 2/334/990/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі:

Головуючого судді Гнатюка О.М.

При секретарі судового засідання Алєйніковій О.В.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики,-

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики.

Позов обґрунтований тим, що 14 січня 2019 року ОСОБА_2 взяв у борг в позивачки 300 євро строком до 15 квітня 2019 року, а в разі неповернення грошей у строк сплатити 1% від суми за кожен день прострочення.

В зазначений у розписці термін, відповідач кошти не повернув, від спілкування з позивачем уникає, на листи не реагує.

У подальшому позивач уточнила позовні вимоги, вказавши, що відповідачем частково погашено борг у сумі 200 євро.

Позивач просить стягнути з відповідача на свою користь борг у сумі 2798,04 грн., пеню в розмірі 33576 грн., судовий збір в сумі 768,40 грн.

Позивач в судове засідання не з`явилася. Надала заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності. Підтримала позовні вимоги.

Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином.

На підставі ч. 5, ч. 8 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

При розгляді справи у порядку спрощеного провадження, суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків.

Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

З досліджених в судовому засіданні матеріалів справи встановлено наступне.

14 січня 2019 року відповідачем у добровільному порядку отримані в борг від позивачки кошти в сумі 300 євро, які він не повернув, про що свідчить наявність боргового документу саме на руках у позивача.

У розписці зазначено, що «Я, ОСОБА_2 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 паспорт НОМЕР_1 , виданий Ленінським РВ УМВС України в Запорізькій області 4 липня 2000 року. отримав 14 січня 2019 року від ( ОСОБА_3 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , 300 євро. Зобов`язується повернути гроші до 15 квітня 2019 року. У випадку прострочення зобов`язаний виплатити пеню в розмірі 1% від суми за кожний день прострочення.»

Згідно із ч.2 ст. 202 ЦК України правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

За змістом ч.4 ст.203 ЦК України правочин має вчинятись у формі встановлений законом.

В силу вимог ч.1 ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений в письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Договір є двостороннім, якщо правами та обов`язками наділені обидві сторони договору (ч.3 ст.626 ЦК України) ними було укладено договір позики, так як позивач передав відповідачу у власність грошові кошти, а відповідач зобов`язався їх повернути в тій же сумі, що відповідає ст. 1046 ЦК України.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Підтвердження виконання зобов`язання має відбуватись у спосіб, встановлений ст. 545 ЦК України, у т.ч. видачею кредитором на вимогу боржника розписки про одержання виконання частково або в повному обсязі, повернення кредитором боржнику боргового документу, а у разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає.

Ст. 536 ЦК України встановлено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором.

Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Надана позивачем розписка є підтвердженням укладення договору позики у простій письмовій формі. При цьому у розписці зазначена відповідальність боржника за несвоєчасне виконання зобов`язання у виді сплати пені.

Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання.

Ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язані грошовий еквівалент в іноземній валюті.

У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, Якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Станом на 31.07.2019 року курс національної валюти відповідно до наявної на офіційному сайті НБУ становить 100 євро 2798,0385 грн.

За вказаних обставин суд вважає доведеним наявність обов`язку відповідача повернути позивачу суму боргу в розмірі 2798,04 грн., а також сплатити неустойку за несвоєчасне виконання зобов`язання в розмірі 33576 грн.

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Беручи до уваги те, що визначений позивачем розмір пені значно перевищує суму боргу за договором позики, суд дійшов висновку, що до вимог про стягнення пені має бути застосовано положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, а тому сума пені, яка підлягає стягненню має бути зменшена до 8394,12 грн.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 768,40 грн.

Керуючись ст.ст. 12, 13 ,76-81, 259, 263-265, 268 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 борг у сумі 2788,04 грн. та пеню в розмірі 8394,12 грн., а всього на суму 11182,16 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 768,40грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд - якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.М. Гнатюк