Провадження № 4-с/761/139/2020
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді: Волошина В.О.

при секретарі: Волок А.О.

за участі:

представника скаржника: Соболя М.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за скаргою Акціонерного товариства «Укрпошта» на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ліщінського О.В., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови,

в с т а н о в и в:

В квітні 2020р. скаржник звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаною скаргою, в якій просив суд:

-визнати неправомірною та скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2020р. №61744366, прийняту державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщінським Олексієм Валерійовичем (надалі по тексту - державний виконавець).

Свої вимоги скаржник обґрунтовував тим, що постановою державного виконавця від 07 квітня 2020р. відкрито виконавче провадження №61744366 з примусового виконання виконавчого листа, виданого Шевченківським районним судом м. Києва від 26 лютого 2020р. №761/34275/19 про стягнення з АТ «Укрпошта» на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 697 948,03 грн. Скаржник вважає, що дії державного виконавця щодо винесення вказаної постанови незаконними, необґрунтованими, а постанову такою, що порушує права скаржника та підлягає скасуванню з огляду на те, що рішення суду по вказаній справі не набрало законної сили, оскільки стороною скаржника було надіслано до апеляційного суду 19 березня 2020р. скаргу на рішення суду, у зв`язку з чим були відсутні підстави для стягнення повної суми середнього заробітку за виконавчим листом.

Ухвалою суду від 13 травня 2020р. скаргу призначено до розгляду.

21 травня 2020р. стягувач подала до суду свої заперечення на скаргу.

28 травня 2020р. скаржником подано пояснення на заперечення.

07 вересня 2020р. до суду надійшли копії матеріалів виконавчого провадження.

В судовому засіданні представник скаржника скаргу підтримав та просив задовольнити, зазначивши, що на даний час державним виконавцем винесено постанову від 26 жовтня 2020р. про закінчення виконавчого провадження, оскільки постановою апеляційного суду, рішення першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким змінено суму стягнення середнього заробітку. Решта учасників справи в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, поважності причин неявки не повідомили.

Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується скарга, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення скарги по суті, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають із відносин щодо примусового виконання судових рішень.

Згідно ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження», передбачено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 3 Закону, відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Відповідно до п.п. 2, 4) ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць; поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника.

Як встановлено судом, 26 лютого 2020р. Шевченківським районним судом м. Києва видано виконавчий лист №761/34275/19 в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць.

06 квітня 2020р. стягувачем ОСОБА_1 подано до відділу державної виконавчої служби заяву про примусове виконання виконавчого листа №761/34275/19 від 21 лютого 2020р.

Постановою державного виконавця від 07 квітня 2020р. відкрито відповідне виконавче провадження №61744366, із зазначенням суми стягнення 697 948,03 грн.

За змістом ч. 2 ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, про часткове задоволення скарги, з урахуванням того, що державним виконавцем неправомірно відкрито виконавче провадження не в частині негайного виконання рішення суду щодо поновлення на роботі та стягнення суми середнього заробітку за один місяць, як це передбачено виконавчим листом №761/34275/19 від 21 лютого 2020р. Проте з урахування того, що виконавче провадження на даний час закінчено, підстав для скасування постанови про відкриття провадження відсутні.

Керуючись ст. ст. 10, 258-261, 268, 352-354, 447, 450, 451 ЦПК України; ст. 19 Конституції України; ст. ст. 18, 41 Закону України «Про виконавче провадження», суд, -

у х в а л и в:

Скаргу Акціонерного товариства «Укрпошта» на дії та рішення державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Ліщінського О.В., заінтересовані особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про визнання дій неправомірними та скасування постанови - задовольнити частково.

Визнати неправомірною постанову про відкриття виконавчого провадження від 07 квітня 2020р. №61744366, прийняту державним виконавцем Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Ліщінським Олексієм Валерійовичем.

В решті скарги відмовити.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Київського апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги, протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст ухвали суду складено 06 листопада 2020р.

Суддя: