Справа № 628/1178/16
Провадження № 2/628/2/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

в складі: головуючого - судді Волчек О.О.

за участю: секретаря Дюкової Г.Б.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника відповідача ОСОБА_2

представника відповідача Саповського Б.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Куп`янську в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної казначейської служби України, Головного управління Державної казначейської служби України, Головного управління національної поліції в Харківській області, прокуратури Харківської області, Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, треті особи: начальник СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Долженко Олександр Миколайович, слідчий СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошлик Максим Вікторович, про відшкодування шкоди, завданої незаконними діями і бездіяльністю органів досудового розслідування та прокуратури,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з вищевказаним позовом, який згодом уточнила та просила змінити підстави позовних вимог в частині заміни відповідача - Ізюмської місцева прокуратури, на співвідповідачів - Державна казначейська служба України, Головне управління Державної казначейської служби України в Харківській області, Головне управління національної поліції в Харківській області, прокуратура Харківської області, Ізюмська місцева прокуратура Харківської області, треті особи: начальник слідчого відділу Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Долженко О.М. та слідчий слідчою відділу Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошлик М.В.; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 у порядку відшкодування заподіяної шкоди 1 000 000 грн.; стягнути з відповідачів на користь ОСОБА_1 у порядку відшкодування заподіяної моральної шкоди 500 000 грн.; покласти на відповідачів судові витрати у розмірі - 6 890 грн.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує наступним.

На початку жовтня 2013 року між нею та ОСОБА_3 , який видавав себе за власника автомобіля, у присутності свідка ОСОБА_4 , фактично був укладений усний договір купівлі-продажу автомобіля МАН, державний номер НОМЕР_1 , та причепа бортового KRONE, державний номер НОМЕР_2 , а саме: обговорено всі основні умови відчуження та передання автомобіля з причепом, його ціну та терміни укладання правочину: вона купує автомобіль з причепом за 70 000 доларів США з розстрочкою платежу до 31.12.2013 р., при цьому ОСОБА_3 відразу отримав від неї 20 000 грн. При передачі грошей ніякі документи не складалися. Факт укладення усного договору купівлі-продажу автомобіля з причепом документально підтверджено протоколом допиту власника магазина « ІНФОРМАЦІЯ_1 » ОСОБА_5 з матеріалів кримінального провадження № 0003377 від 30.12.2015 року, які надано до суду. Згідно даного протоколу, ОСОБА_5 підтверджує факт передачі на початку жовтня 2013 року їй за особистим розпорядженням ОСОБА_3 вищевказаного автомобіля з причепом; прототоколом допиту свідка ОСОБА_4 , протоколом допиту свідка ОСОБА_6 , а також те, що вона безперешкодно користувалася автомобілем з причепом, не мала жодної майнової вимоги з боку ОСОБА_7 , власника автомобіля з причепом, обслуговувала та ремонтувала автомобиль з причепом за власні кошти. Відповідно до діючого законодавства вона мала всі майнові права на переданий їй у присутності свідків автомобіль з причепом. З жовтня 2013 року по вересень 2014 року ОСОБА_3 безпідставно отримував від ОСОБА_1 кошти за автомобіль з причепом, не маючи права власності на дані транспортні засоби, відмовляючись при цьому надавати будь-які письмові підтвердження отримання коштів. Факт безпідставного отримання коштів ОСОБА_3 від неї підтверджує у своїх показах свідок ОСОБА_4 ; дружина ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , яка 07 липня 2015 року подала до суду позовну заяву до ОСОБА_3 , 3-я особа: ОСОБА_1 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним, ціна позову 403 000 грн ( справа № 628/2322/15-ц, суддя Скородєлова В.В.), в якій просить визнати недійсним договір купівлі-продажу автомобіля, так як ОСОБА_3 продав без її дозволу автомобіль, який на праві власності належить її чоловіку ОСОБА_7 .

Крім того, у вказаному позові зазначено, що 31.12.2013 р. ОСОБА_1 виплатила ОСОБА_3 50 000 доларів США та за січень-лютий 2014 р. виплатила ще 2500 доларів США. На 1 березня 2014 року залишок суми за автомобіль з причепом становив 17 500 доларів США, а виплачено було 52 500 доларів США, при цьому, ОСОБА_3 відмовлявся надавати будь-які письмові підтвердження отримання коштів, посилаючись на те, що вона безперешкодно користується вище вказаним автомобілем з причепом, і після того, як буде виплачено залишок суми, автомобіль з причепом буде передано їй у власність.

Також, позивач зазначила у своєму позові, що у березні 2014 року ОСОБА_3 разом з братом ОСОБА_7 і ще чотирма невідомими молодими людьми здійснили викрадення автомобіля з причепом в м. Харків. Факт викрадення автомобіля підтверджує у своїх показах свідок ОСОБА_6 - водій автомобіля з причепом. ОСОБА_3 в рішучій формі виклав їй пропозицію, якщо вона хоче отримати назад автомобіль з причепом, вона повинна сплатити йому, крім залишку заборгованості у розмірі 17500 дол. США, додатково ще 33 500, 00 дол. США., окрім 52 500, 00 дол. США, які вже було сплачено на той момент. Вона запропонувала ОСОБА_3 залишити автомобіль з причепом у себе, а їй повернути всі виплачені кошти або якусь їх частку, на що ОСОБА_3 відмовився їй повернути сплачені кошти та погрожував, що автомобіль їй повернуто не буде, у разі якщо вона не погодиться сплатити ще 33 500, 00 дол. США., і при цьому ніяких виплачених коштів він повертати їй не буде. Після цього їй довелося погодитися на умови ОСОБА_3 , щоб повернути автомобіль і мати можливість здійснювати підприємницьку діяльність.Так, з квітня по вересень 2014 року нею було виплачено ОСОБА_3 ще 21 923 доларів США. Загальна сума, виплачена нею на 22.09.2014 р. становила 74 423 доларів США, а залишок склав у розмірі 29 077,00 доларів США.

Крім того, ОСОБА_1 вказала, що у вересні 2014 року ОСОБА_3 погодився переоформити на неї автомобіль, відмовившись при цьому переоформлювати причеп. Під час перереєстрації автомобіля вона дізналась про те, що справжнім власником автомобіля є ОСОБА_7 та він не знав нічого про всі сплачені суми ОСОБА_3 за придбання автомобіля. Під час переоформлення автомобіля у ОСОБА_3 була ще одна незаконна вимога з погрозами, вона мусила надати йому нотаріальний договір позики на 420 000 гривень, який буде забезпеченням того, що вона обов`язково сплатить йому 29 077,00 доларів США, які він від неї вимагав сплатити, застосовуючи шантаж та погрози. ОСОБА_3 створив для неї такі умови, що вона мусила добровільно погодитися на його умови, бо вона розуміла, що сплативши за автомобіль значну суму коштів, вона могла не повернути цю суму та ніколи не отримати у власність даний автомобіль з причіпом. При цих переговорах був присутнім ОСОБА_4 . Нотаріальний договір позики було оформлено у нотаріуса ОСОБА_9 , передача коштів не мала місце, про що може зазначити ОСОБА_4 . Факт фіктивності договору позики доводить відсутність заяви ОСОБА_3 про суму заборгованості, яка підтверджує прострочення нею зобов`язання та безспірність заборгованості, надісланої поштою зі зворотним повідомленням на її ім`я з вимогою про повернення коштів (п.8,9 договору позики) та розписки від неї про отримання коштів в сумі 420 000 гривень від ОСОБА_3 , що доводить, що вона не отримувала кошти від ОСОБА_3 (п. 10 договору позики). При цьому їй вдалося змусити ОСОБА_3 підписати Додаток-1 до Договору купівлі-продажу автомобіля з причепом, складений нею ще 04.04.2014 р. у простій письмовій формі. У Додатку-1 ОСОБА_3 власноруч підписав та підтвердив, що станом на 22.09.2014 року він отримав від неї 74 422, 00 доларів США. Так, на виконання фіктивного договору позики ОСОБА_3 вимагав сплачувати йому кошти особисто або частинами на банківську карти його цивільної дружини ОСОБА_10 . Факт перерахування нею коштів на картковий рахунок ОСОБА_10 доведена слідчою дією: витребувано з АКБ «Приватбанк» виписки з карткового рахунку ОСОБА_10 , дані яких співпадають з додатком до вказаного Договору купівлі-продажу автомобіля з причепом. Таким чином нею було проплачено кошти в сумі 3089 доларів США. Загальна сума виплачена нею ОСОБА_3 становила 77 512 доларів США, що на 7512 доларів США було більше суми, про яку вони домовлялись щодо викупу автомобіля разом з причепом. При цьому ОСОБА_3 постійно погрожував їй по телефону, вимагаючи виплату коштів. Також він погрожував, що напише до міліції заяву про угон причепу, який передав їй добровільно. Останній раз вона сплатила ОСОБА_3 кошти 26.11.2014 р.

Крім того, позивач зазначила, що в грудні 2014 року вона зустрілася з ОСОБА_3 у м. Куп`янськ в присутності правозахисника ОСОБА_11 , ОСОБА_4 ОСОБА_3 підтвердив, що він отримав від неї кошти в сумі 77 512 доларів США, також ОСОБА_3 підтвердив у присутності цих свідків, що договір позики дійсно безгрошовий. У подальшому, з метою заволодіння її майном, ОСОБА_3 склав безпідставну позовну заяву та звернувся із незаконними вимогами до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області про стягнення з неї грошових коштів, які вона начебто у нього позичила на підставі договору позики. Під час розгляду справи ОСОБА_3 , зловживаючи своїми правами, навмисно ввів суддю в оману, надав до суду неправдиві відомості щодо передачі їй коштів за договором позики. ОСОБА_3 надав до суду неправдиві відомості про те, що начебто договір позики носив реальний характер і начебто вона дійсно позичала у нього кошти, чого насправді не було. Договір було укладено без передачі коштів внаслідок погроз ОСОБА_3 .

Далі позивач у позові вказала, що 05 квітня 2016 року працівниками Куп`янського відділу поліції було вилучено причеп бортовий KRONE, державний номер НОМЕР_2 , за який нею було сплачено кошти у сумі 35 512 доларів США, що унеможливило здійснення нею підприємницької діяльності, що на даний період привело до збитків, які вона визначає у розмірі 620 000 гривен. До того ж, за фіктивним договором позики вона змушена сплачувати кошти ОСОБА_3 , а саме: постановою державного виконавця Загоруйко О.О. від 26.06.2017 року передано ОСОБА_3 належну їй на праві власності 1-но кімнатну квартиру, загальною площею 25.4 кв.м., місцезнаходження: АДРЕСА_1 , за ціною 90 248,20 грн. ОСОБА_3 звернувся із заявою до ДВС по передачу йому житлового будинку разом із надвірними будівлями, належного їй на праві власності та розташованого за адресою: АДРЕСА_2 за ціною 174 300 грн. Постановою державного виконавця Загоруйко О.О. від 02.02.2018 року звернено стягнення на її заробітну плату та у лютому 2018 року було відраховано 2480,00 грн. Таким чином, загальна сума майнових збитків, наданих діями ОСОБА_3 становить 1 774 828,20 грн.

Як зазначає позивач ОСОБА_1 , докази, які містяться в матеріалах кримінального провадження, є належні допустимі і достовірні та у взаємозв`язку свідчать про їх достатність стверджувати, що ОСОБА_3 та ОСОБА_7 вчинили кримінальні правопорушення та завдали їй матеріальної шкоди у вказаній сумі та моральної шкоди, спричиненої моральними та фізичними стражданнями. Після цього вона змушена була звернутись до правоохоронних органів та на підставі її заяв, були відкриті кримінальні провадження № 0000788, яке визнане основним в об`єднаних кримінальних провадженнях № 0001758, №0001769. А також відкриті кримінальні провадження за її заявами за №№ 0002324, 0002325. Починаючи з 04.04.2015 року по час надання суду уточнених вимог, досудове розслідування категорично не проводилось слідчими.

Відносно підстав для визнання незаконними дії та бездіяльність органів досудового розслідування, прокуратури позивач зазначає наступне.

Так, її було визнано потерпілою у всіх вище вказаних кримінальних провадженнях. Досудове розслідування здійснюють слідчі слідчого відділу Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області, які належно не виконують своїх службових обов`язків ( ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 ). На момент уточнення позовних вимог, керівником слідчого відділу Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області було призначено ОСОБА_17 . За своїми безпосередніми функціональними обов`язками він здійснює постійний контроль та несе персональну відповідальність за стан слідчої роботи відділу, службової та трудової дисципліни у відділі та виконання покладених на нього завдань. На час подання уточнених вимог, дані кримінальні провадження перебували на досудовому розслідуванні у слідчого Куп`янського ВП ГУНП України в Харківській області Кривошлика М.В. Не додержуючись розумних строків, досудове розслідування по даній справі не проводиться належним чином, формально, слідчий ОСОБА_16 навмисне затягує процес. З моменту відкриття кримінального провадження минуло три роки, але справа не розслідується належним чином. З першого дня вона відчуває упереджене ставлення до неї працівників Куп`янського райвідділу поліції. Зокрема, начальником СВ Куп`янського ВП ГУНП України в Харківській області ОСОБА_17 порушуються вимоги п. 3.2. ст. 39 КПК України, а саме відносно його повноважень та контролю як керівника слідчого органу, а також п. 3.5. ст.39 КПК України щодо письмових доручень і вказівок прокурора. Порушення її прав також було здійснено слідчим Пілюшенко Ю.М., процесуальними прокурорами ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , 30.12.2015 р. коли за заявою ОСОБА_3 було відкрито кримінальне провадження відносно самовільного заволодіння нею вказаним причепом бортовим. Слідчим Пілюшенко Ю.М. не були належним чином досліджені правові підстави ст. 356 КК України, а саме того, що ніякого самовільного вчинення нею дій не відбулося, тобто факту, який було внесено в ЄРДР не було, при цьому, причеп не належав ОСОБА_3 . Незаконність даної процесуальної дії полягала в тому, що така заява вже подавалася ОСОБА_3 01.04.2015 року та була відхилена прокуратурою, не були належним чином проаналізовані факти, подані ОСОБА_3 , та не виявлені в них розбіжності, не взято до уваги свідчення ОСОБА_5 від 28.11.2015 р., які повністю заперечують свідчення ОСОБА_3 і доводять їх неправдивість. Кримінальне провадження № 0003377 було відкрите виключно з метою незаконної виїмки вище вказаного причепу, який перебував у неї на підставі зберігальної розписки від 02.04.2015 року та був на законних підставах повернутий їй працівниками поліції. Провадження не розслідувалось належним чином, окрім пояснень ОСОБА_3 та ОСОБА_7 знаходяться матеріали кримінального провадження № 0000788 та матеріали виїмки причепа під час огляду місця події. Сама процедура виїмки була здійснена з грубим порушенням її прав, не було визначено правомірності видачі дублікату технічного паспорта на причеп (вона зверталася з клопотанням про дану процесуальну дію з квітня 2015 р., та це було проігноровано працівниками поліції і дотепер не визначено). Клопотання від ОСОБА_3 та ОСОБА_7 про припинення досудового розслідування через відсутність претензій до неї без зазначення дат. Заява ОСОБА_3 про повернення йому причепа, яку підписав 10.06.2016 року ОСОБА_17 , який вже був звільнений через службову невідповідність, містить посилання в додатках на ухвалу про зняття арешту з вище вказаного причепу, винесену суддею Скородєловою В.В. 15.06.2016 р. Вона вважає, що документи провадження були підроблені начальником відділу поліції ОСОБА_17 . Постанова про закриття кримінального провадження була винесена слідчим Пілюшенко Ю.М. лише 17.06.2016 року. Яким чином причеп, який було визнано речовим доказом у кримінальному провадженні № 0003377, намагалися повернути ОСОБА_3 до закриття кримінального провадження не зрозуміло.

Також позивач зазначила, що під час дослідження кримінального провадження № 0003377 у судовому засіданні ані слідчий Пілюшенко Ю.М., ані колишній начальник слідчого відділу ОСОБА_20 не змогли надати конкретні пояснення, надати відповіді на її запитання, які б доводили законність їхніх дій, посилаючись на таємницю слідства та на те, що вона не є стороною кримінального провадження. Таким чином, були порушені її права та нанесена моральна та матеріальна шкода, а також слідчим ОСОБА_14 порушені п.п.19. 24. 60. 62 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів органами досудового слідства, суду». При цьому слідчий Пілюшенко Ю.М. не врахувала її заяв щодо наявності на причеп двох технічних паспортів, бо 01.04.2015 року ОСОБА_3 безпідставно, з порушенням закону, отримав дублікат техпаспорта на причеп у зв`язку із втратою основного техпаспорта, хоча 01.04.2015 року основний техпаспорт знаходився у слідчого Чупахіної Н.В. вилученим, і слідчий Пілюшенко Ю.М., начальник слідчого відділу Долженко О.М. про це знали. Суддя ОСОБА_21 у своїй ухвалі від 30.06.2016 року зазначає, що кримінальне провадження № 0003377 закрите у ході досудового розслідування за реабілітуючими обставинами, тобто за відсутністю фактів самоуправства. Однак, причеп їй повернутий не був, тобто слідчим Пілюшенко Ю.М., начальником слідчого віллілу ОСОБА_17 порушено ст. 169 КПК України, п.62, п.60 «Інструкції про порядок вилучення, обліку, зберігання та передачі речових доказів органами досудового слідства, суду». Згідно п.4 ст. 100 КПК України (за діючою редакцією на той час) у разі втрати речового доказу повертається така сама річ, або відшкодовується її вартість. Арешт на вказаний причеп був накладений суддею ОСОБА_22 29.03.2016 року і знятий 27.05.2016 року. Тобто слідчий ОСОБА_14 порушила законність Інструкції. Нею до прокуратури був поданий запит на проведення службового розслідування стосовно вище вказаних фактів. Вона отримала відповідь, шо дана перевірка буде проведена,однак розслідування проведено не було. При цьому, власник причепу ОСОБА_7 витребував своє майно від особи (неї), яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Тобто ця процесуальна дія була вчинена незаконно. Вона неодноразово зверталася до слідчого відділу з клопотанням про ознайомлення із матеріалами кримінального провадження № 0003377, щоб мати можливість надати докази, та отримала відмову. Слідчим Пілюшенко Ю.М. були порушені права на захист. Неодноразово слідчим управлінням ГУНП в Харківській області надавалися вказівки щодо досудового розслідування. Та дані вказівки належним чином не виконувалися, деякі пункти не виконані протягом трьох років. На виконання даних вказівок надавалися формальні відписки.

Крім того, ОСОБА_1 у своєму позові зазначила те, що вона декілька разів зверталася зі скаргами до Куп`янського міськрайонного суду на бездіяльність слідчих СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області. Відповідно Куп`янським міськрайонним судом Харківської області були винесені наступні ухвали: ухвала слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Литвинова А.В. від 13.07.2015 року, якою скасувано постанову слідчого СВ Куп`янського МВ ГУМВСУ в Харківській області Дресвянкіна В.С. про закриття кримінального провадження № 0000788 з виконанням слідчих дій; ухвала слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Литвинова А.В. від 19.07.2016 року, якою їй було роз`яснено, що вона може звернутися до слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Пілюшенко Ю.М. із повторним клопотанням про визнання речовим доказом причепа бортового KRONE, державний номер НОМЕР_2 , у зв`язку з тим, що відпали підстави у задоволенні її клопотання; ухвала слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Литвинова А.В. від 12.01.2018 року, якою скасувано постанову слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошлика М.В. про закриття кримінального провадження № 0000788 з виконанням слідчих дій; ухвала слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Литвинова А.В. від 06.03.2018 року, якою зобов`язано вчинити певні слідчі дії слідчим СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошликом М.В. При цьому ухвали слідчого судді слідчими не виконуються, начальник СВ Долженко О.М. не вживав жодних заходів для організації їх роботи та не здійснював контроль за проведенням досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні.

Також позивач зазначила, що 12.01.2018 року відбулося судове засідання, на якому була розглянута її скарга на постанову слідчого Кривошлика М.В. про закриття кримінального провадження № 0000788. Під час даного судового засідання слідчий Кривошлик М.В. надав суду завідомо неправдиві свідчення, зазначивши, що кримінальне провадження № 000324 від 27.09.2017 року за ознаками ст.190 ч.1 КК України не закрите. А вже 24 січня 2018 року нею було отримане повідомлення № 253 від 10.01.2018 року, в якому зазначено, що 30.12.2017 року слідчим СВ ОСОБА_16 відповідно до ч.7 ст.290 КПК України досудове розслідування, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 000324 від 27.09.2017 року за ознаками ст.190 ч.1 КК України закрито на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України (за відсутністю складу кримінального правопорушення). У судовому засіданні прокурор Колесніков А.В. зазначив, що дана постанова скасована прокуратурою. Вона, як потерпіла у кримінальному провадженні, неодноразово подавала клопотання про виконання слідчих дій, однак вони нехтувались слідчими, процесуальні рішення за ними не приймались, а начальник СВ ОСОБА_17 вказаних порушень не усунув. При цьому позивач зазначає, що у липні 2017 року колишнім начальником Слідчого управління ОСОБА_23 були застосовані заходи дисциплінарного стягнення щодо колишнього начальника слідчого відділу ОСОБА_20 та слідчого ОСОБА_15 у зв`язку з тим, що дане кримінальне провадження не розслідувалось належним чином. Та з того часу слідчий ОСОБА_16 практично не вчинив жодної слідчої дії належним чином, при цьому врахував за можливе безпідставно закрити дане кримінальне провадження. В матеріалах кримінального провадження міститься декілька повторних доручень слідчого ОСОБА_15 та слідчого ОСОБА_16 до начальника оперативного підроздіду ОСОБА_24 з вимогою виконати оперативно-розшукові дії. Та начальник підрозділу ОСОБА_24 , незважаючи на порушення ст.40 КПК України, дані доручення категорично не виконує.

Крім того, ОСОБА_1 зазначила, що при ознайомленні із матеріалами кримінального провадження вона з`ясувала, що з матеріалів провадження зникли декілька процесуальних документів, має місце виправлення суми коштів у її заяві від 30.03.2015 року, що доводить грубе порушення її прав як потерпілої. При цьому в матеріалах кримінального провадження, протоколах допиту є безліч розбіжностей, невідповідностей, та слідчий Кривошлик М.В. не провів жодного детального аналізу матеріалів справи. Дані матеріали розкривають бездіяльність слідчого, упереджене ставлення до розслідування даного кримінального провадження, злісне невиконання слідчим вказівок прокуратури та Слідчого управління і роблять можливим знищення інших матеріалів кримінального провадження.

Як вказано в позові, 14 листопада 2017 року позивач звернулася до слідчого відділу з проханням надати їй можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, на що т.в.о. начальника Долженко О.М. надав відповідь, що її клопотання задоволено. Саме в той день, коли вона мала право ознайомитися з матеріалами кримінального провадження, 17.11.2017 року о 15.45 год., згідно часу реєстрації в канцелярії прокуратури, кримінальне провадження було за усним запитом передане прокурору Колеснікову А.В., чим були порушені її права як потерпілої, бо вона прибула до відділу поліції о 14.30 год., але слідчий Кривошлик М.В. не надав їй можливості ознайомитися з матеріалами кримінального провадження.

Крім того, позивач зазначає, що 26.12.2017 року нею було подано клопотання т.в.о. заступника начальника СВ Петрову О.С. та слідчому Кривошлику М.В. з проханням надати офіційну відповідь, чому їй не надана можливість протягом 45 діб ознайомитися з матеріалами кримінального провадження і чому слідчим ОСОБА_16 порушуються її права як потерпілої, та дотепер жодної відповіді вона не отримала. Вона вважає, що слідчий ОСОБА_16 навмисне не виконує належним чином свої службові обов`язки, затягує досудове розслідування, що є допущенням особистої недбалості та несумлінного ставлення до виконання службових обов`язків. Допущення службової недбалості слідчим ОСОБА_16 , як вона вважає, стало можливим з причин неналежного виконання начальника слідчого відділу ОСОБА_17 своїх посадових обов`язків та дозволяв собі особисті погрози та образи в її бік, чим порушив її право на свободу та особисту недоторканість, право на повагу до гідності та честі. Неодноразово вона зверталася до Головного управління Національної поліції в Харківській області щодо неправомірних дій працівників поліції і особисто ОСОБА_17 , однак, як вона вважає, службове розслідування було проведено формально. Надані дублюючі формальні відповіді від 18.08.2017 року, 22.12.2017 року доводять відсутність контролю з боку Слідчого управління та власне ГУНП в Харківській області за роботою Куп`янського ВП. Були звернення до прокуратури Харківської області щодо неналежного розслідування дій деяких працівників Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області, стану досудового розслідування. Окрім відписок: відповідей від 13.07.2017 року, 28.07.2017 року, 28.04.2017 року, 22.04.2016 року, ніякої допомоги вона не отримала. Неодноразово вона зверталася до Куп`янського відділення Ізюмської місцевої прокуратури (прокурори Калюга В.О., ОСОБА_25 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ) та жодного разу не отримала кваліфікованої відповіді, окрім відписок. Процесуальні керівники - прокурори Колесніков А.В., ОСОБА_19 - не тільки не здійснюють наглядовий контроль за проведенням досудового розслідування, а прикривають бездіяльність слідчих, неправомірну діяльність т.в.о. начальника поліції Долженка О.М.

Відносно завданої їй матеріальної та моральної шкоди внаслідок зазначених порушень, що вплинули на результат досудового розслідування позивач зазначає наступне.

Так, окрім матеріальної шкоди, неправомірними суспільно-небезпечними діями органів досудового розслідування також завдано їй немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які позначили негативні зміни у житті її, як потерпілої: щоденні думки та спогади про наслідки психотравмуючої події, страх можливого повторення подій, негативні переживання та спогади, потреба в униканні аналогічних обставин, насторога, тривога, емоційні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, переживання психологічного дискомфорту, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання, бажання уникати контактів, почуття образи, обурення, приниженої гідності, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Були порушені актуальні життєві плани, погіршені можливості побудови та реалізації нових життєвих перспектив і трудових планів, нової продуктивної самореалізації. Наслідки події, що сталася, потягли за собою нераціональне витрачання життєвого часу (на проведення правових заходів), обумовили необхідність залучання значних фізичних душевних та матеріальних ресурсів, дотепер вимагають компенсаторних можливостей задля їх подолання. Оскільки її визнано потерпілою у кримінальному провадженні, тривалий час довелося захищати свої порушені права, оскаржувати дії щодо вирішення її клопотань, заявлених під час досудового слідства для проведенні слідчих дій, доводити свої права, і лише після звернення до суду та проведенні службової перевірки її клопотання як потерпілої були розглянуті та було проведено певні слідчі дії, тому вона вважає, що на її користь з держави підлягає відшкодуванню моральна шкода.

Відомостей про звернення позивача до суду з аналогічною позовною заявою немає.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 04.04.2016 р. прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до попереднього судового розгляду.

Цивільна справа за вказаним фактом 31.05.2016 р. була призначена до судового розгляду.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 08.09.2016 р. з Куп`янського відділу поліції НПУ в Харківській області витребувано матеріали кримінального провадження № 0003377 у відношенні ОСОБА_1 за ст. 356 КК України для огляду в судовому засіданні.

10.04.2018 р. до суду від представника відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області Маслош С.М. надійшли заперечення на заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог, в яких він просить суд повернути заяву про уточнення позовних вимог від 13 березня 2018 року позивачу без розгляду, у зв`язку з зловживанням процесуальними правами ОСОБА_1

10.04.2018 р. представник відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області Маслош С.М. надав до суд відзив, у якому просить уточнену позовну заяву ОСОБА_1 повернути без розгляду або в задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Відзив було обґрунтовано наступним.

Так, щодо вимог до декількох відповідачів; щодо збільшення позовних вимог, зміни предмету та підстав позову; щодо залучення ГУНП в Харківській області, як співвідповідача по справі та щодо залучення до участі у справі третьою особою начальника СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Долженка О.М. та слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошлик М.В. представником відповідача були надані аналогічні роз`яснення як і у вищевказаних запереченнях.

Крім того, представник відповідача у відзиві посилався на те, що у відповідності до конституційних норм, вимог закону, позиції Конституційного Суду України не передбачено стягнення матеріальної та моральної шкоди з бюджетних асигнувань, виділених на фінансування ГУНП в Харківській області, а тому таке стягнення не може бути покладеним на державний орган - ГУНП в Харківській області, як відповідача у вказаній справі. Також посилається на те, що вимога позивача про стягнення судових витрат у розмірі 6890 грн. не може підлягати задоволенню у зв`язку з тим, що розрахунок суми судових витрат відсутній і заявлена всупереч вимогам ЦПК України та є необґрунтованою.

Щодо обставин, зазначених у заяві про уточнення позовних вимог, у термін до 06.11.2015 р. і відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставі закону України «Про відшкодування шкоди, завданої громадянину незаконними діями органів, шо здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового слідства, прокуратури та суду» № 266/94-ВР, представник відповідача вказав у відзиві наступне.

Так, з позовної заяви вбачається, що 03 квітня 2015 року за заявою ОСОБА_1 слідчим Куп`янського РВ ГУМВС України в Харківській області розпочато кримінальне провадження № 0000788 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України. Куп`янський міськрайонний суд Харківської області за скаргами ОСОБА_1 на дії слідчого Куп`янського РВ ГУМВС України в Харківській області постановив ухвали від 13.07.2015 р., 07.07.2015 р. та 16.09.2015 р. Головне управління Національної поліції України в Харківській області не є правонаступником ГУМВС України в Харківській області, у зв`язку з цим ГУНП Харківській області не може відповідати за можливі, як на думку позивача, неправомірні дії посадових осіб СВ Куп`янського РВ ГУМВС України в Харківській області у період до 06 листопада 2015 року, тобто всі обставини, на які посилається позивач у заяві про уточнення позовних вимог, до 06 листопада 2015 року не вчинялись працівниками ГУНП в Харківській області і відповідальність не може покладатись на ГУНП в Харківській області. Слідчі ГУНП в Харківській області досудове розслідування по кримінальному провадженню № 0000788 здійснюють з 07 листопада 2015 року.

Крім того, представник відповідача у своєму відзиві послається на те, що на сьогоднішній день відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності слідчих Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області у відношенні позивача, також відсутні рішення щодо незаконності арешту автопричепу бортового KRONE номер шасі НОМЕР_3 , реєстраційний номер « НОМЕР_2 ». Позивачу не було завдано вищевказаних незаконних дій і вони вважають, що у ОСОБА_1 не виникає права на відшкодування матеріальної та моральної шкоди на підставах Закону № 266/94-ВР.

Щодо відшкодування моральної шкоди на підставі ч. 6 ст. 1176 ЦК України представник відповідача зазначає наступне.

У відповідності до норм ЦПК України, ЦК України, позиції Верховного суду України позовна заява та додані до неї матеріали не містять безспірних доказів, що внаслідок протиправної бездіяльності посадових осіб органів досудового розслідування безпосередньо позивачу завдано моральної шкоди, не має і причинного зв`язку між бездіяльністю посадових осіб органів досудового розслідування та заподіяною моральною шкодою, які є підставою для відшкодування шкоди на підставі ст. 1167, 1176 ЦК України. Позивач не може пояснити, якими саме конкретними діями чи бездіяльністю слідчих міліції чи слідчих СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області завдано моральної шкоди, в чому полягає завдана моральна шкода, який її конкретний розмір в кожному випадку. Натомість позивач обмежилася лише загальними посиланнями на бездіяльність органів досудового розслідування та завданням такою бездіяльністю моральної шкоди, не довівши ні факту наявності такої шкоди та чим вона підтверджується (висновки лікарів, психологічна експертиза, погіршення стану здоров`я), ні в чому вона полягає у відповідності до статті 23 ЦК України, ким та в якій мірі вона була завдана, наявність причинного зв`язку між протиправною бездіяльністю слідчих та можливим завданням такої шкоди. Надання письмових вказівок органами прокуратури слідчому є передбаченою ст. 36 КПК України процесуальною дією учасника кримінального провадження/процесу в межах наданих повноважень, що не передбачає беззаперечного визнання дій бездіяльності слідчого незаконними та винними. Надання письмових вказівок слідчим управлінням ГУНП в Харківській області слідчому передбачено Положенням про Слідче управління ГУНП в Харківській області, затвердженого наказом ГУНП в Харківській області від 18.12.2015 № 55 та не передбачає визнання дій слідчого протиправними та винними. Право на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування гарантовано статтею 303-307 Кримінального процесуального кодексу України. Реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування не є безумовною підставою відшкодування моральної шкоди.

Також представник відповідача у відзиві зазначає, що чинний КПК України не передбачає оскарження в апеляційному та касаційному порядку ухвали слідчого судді про задоволення скарги заявника (потерпілого) та скасування постанови про закриття кримінального провадження з направленням справи для організації додаткового розслідування з метою додаткової перевірки звернень чи скарг заявника. Така ухвала є остаточною не з метою позбавлення слідчого, прокурора права на її перегляд вищою судовою інстанцією та перевірки законності і обґрунтованості ухвали слідчого судді, а задля забезпечення реалізації заявником права на вирішення його заяви (клопотання) у відповідності із нормами процесуального закону, якими регулює вирішення цього питання. На сьогоднішній день відсутні будь-які рішення суду, якими було б встановлено факт незаконних дій або бездіяльності слідчих Куп`янського ВП ГУНП в Харківські області у відношення позивача. Викладене узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, що викладена в ухвалі по справі № 464/172/16-ц. Також, позивач зазначила, що їй завдано моральної шкоди у розмірі 500 000 грн., однак розрахунок моральної шкоди не надала, ким конкретно завдана моральна шкода не зазначає. Тому, відповідач вважає, що ОСОБА_1 не довела наявність моральної шкоди, ким, якими діями та в якій мірі вона завдана, розрахунок суми моральної шкоди взагалі відсутній, наявність моральної шкоди не підтверджена позивачем відповідними доказами, тому вважає, що ця вимога не підлягає задоволенню.

Крім того, представник відповідача ОСОБА_26 надав роз`яснення щодо неналежного, як на думку ОСОБА_1 , розслідування у кримінальних провадженнях.

Так, 03.04.2015 р. до чергової частини Куп`янського MB ГУМВС України в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , маючи намір заволодіти чужим майном шляхом обману, під приводом продажі вантажного автомобіля марки MAN та автопричепу до нього, заволоділи грошовими коштами заявниці, чим спричинили їй матеріальну шкоду. 04.04.2015 р. відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 190 КК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000788. Таким чином, до 07 листопада 2015 р. досудове розслідування здійснювали слідчі ГУМВС України в Харківській області і тільки після 07.11.2015 р. досудове розслідування здійснюють слідчі ГУНП в Харківській області. У період з 07.11.2015 р. по 01.03.2018 р. відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б визнано незаконними дії або бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0000788.

Також представник відповідача зазначає, що 10.06.2016 р. до чергової частини Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява ОСОБА_1 про те, що на початку березня 2014 року ОСОБА_3 , зі слів заявниці, під приводом повернення автомобіля МАН держ. номер НОМЕР_1 та автопричепа бортового KRONE д.н. НОМЕР_2 вимагав у неї гроші в сумі 51 000 доларів США. 11.06.2016р. відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 189 КК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001758. У період з 11.06.2016 р. по 01.03.2018 р. відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б визнано незаконними дії або бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0001758. 11.06.2016 р. до Куп`янського ВП надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 01.04.2016 в м. Куп`янськ Харківської області, як на думку ОСОБА_1 , невстановлена особа незаконно отримала дублікат технічного паспорту на автопричеп бортовий KRONE номер шасі НОМЕР_3 , державний реєстраційний номер НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_1 12.06.2016 р. відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 358 КК України, відповідно до вимог ч. ч. 1, 4 ст. 214 КПК України, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001769. У період з 12.06.2016 р. по 01.03.2018 р. відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б визнано незаконними дії або бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0001769. 26.09.2017р. до чергової частини Куп`янського відділу поліції ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_3 в м. Куп`янську Харківської області, маючи намір заволодіти чужим майном шляхом обману, під приводом продажу автомобіля марки «МАН» та автопричепу до нього, заволодів грошовими коштами заявниці, чим спричинив їй матеріальну шкоду. Інформація про вчинене кримінальне правопорушення 27.09.2017 р. внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002324 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману чи зловживання довірою (шахрайство). У період з 27.09.2016 р. по 01.03.2018 р. відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б визнано незаконними дії або бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0002324. Вказане кримінальне провадження було розпочато 27.09.2016 р., тобто після того як розпочався судовий розгляд по справі № 628/1178/16-ц. Судовий розгляд по суті справи № 628/1178/16-ц було розпочато ще 31.06.2016 р. Частиною 3 статті 49 ЦПК України передбачено, що змінити підставу позову позивач може тільки до початку розгляду справи по суті. Тому дії позивача щодо зміни підстав позову в частині зазначення, що внаслідок неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002324 їй завдано шкоди - є такими, що суперечать вимогам законодавства, затягують та ускладнюють судовий розгляд по справі і вони вважають, що ОСОБА_1 зловживає процесуальними правами.

Крім того, ОСОБА_26 зазначає, що 26.09.2017 р. до чергової частини Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області надійшла заява від ОСОБА_1 про те, що 19.12.2016 р. в м. Куп`янськ Харківської області ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , маючи намір заволоділи чужим майном шляхом обману, уклали фіктивний договір із заявницею та заволоділи квартирою. Інформація про вчинене кримінальне правопорушення 27.09.2017 р. внесена Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0002325 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, тобто заволодіння чужим майном або придбання права на майно шляхом обману, чи зловживання довірою (шахрайство). Після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, з урахуванням встановлених обставин події слідчим Кривошлик М.В. 30.12.2017 р. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У період з 27.09.2016 р. по 01.03.2018 р. відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б визнано незаконними дії або бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0002325. Вказане кримінальне провадження було розпочато 27.09.2016 р., тобто після того як розпочався судовий розгляд по справі № 628/1178/16-ц. Судовий розгляд по суті справ№ 628/1178/16-ц було розпочато ще 31.06.2016 р. Тому вони вважають, що позивач змінила підстави позову в частині зазначення, що внаслідок неналежного здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002325 їй завдано шкоди необґрунтовано, зловживаючи процесуальними правами.

Також представник відповідача вказує про те, що 30.12.2015 р. Куп`янським ВП ГУНП в Харківській області до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003377 за заявою ОСОБА_3 внесені відомості за ознакам кримінального правопорушення, передбаченого ст. 356 КК України. Під час досудового розслідування встановлено, що 30.12.2015 р. до Куп`янського ВП звернувся ОСОБА_3 , який повідомив, що ОСОБА_1 самовільно заволоділа причепом марки «KRONE» модель ADP 27, чим заподіяла йому значні матеріальні збитки. В заяві про уточнення позовних вимог ОСОБА_27 зазначає, що слідчий не мав права вносити відомості до ЄРДР та розпочинати досудове розслідуванням. Також позивач зазначає, що в ході розслідування у кримінальному провадженні № 0003377 було вилучено автопричеп бортовий KRONE номер шасі НОМЕР_3 реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який належав їй на праві власності і таким чином їй спричинено моральної шкоди та матеріальних збитків. Однак, відповідач вважає, що такі висновки ОСОБА_1 є хибними, виходячи з наступного.

Так, слідчий на підставі статті 214 КПК України зобов`язаний не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. 28 грудня 2015 року Куп`янським міськрайонним судом Харківської області ухвалено рішення у справі № 628/1180/15-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 і ОСОБА_7 про встановлення факту виникнення майнового права, визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля з причепом, яким ОСОБА_1 в позові відмовлено. Таким чином, слідчий був зобов`язаний внести відомості до ЄРДР, розпочати та провести досудове розслідування. Після проведення необхідних слідчих (розшукових) дій, з урахуванням встановлених обставин події слідчим Пілюшенко Ю.М. 17.06.2016 р. винесено постанову про закриття вищевказаного кримінального провадження на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення. У період з 30.12.2015 р. по 01.03.2018 р. відсутні будь-які рішення прокуратури чи суду, якими було б визнано незаконними дії або бездіяльність посадових осіб ГУНП в Харківській області у кримінальному провадженні № 0003377. Таким чином, під час здійснення досудових розслідувань по вказаним кримінальним провадженням посадовими особами ГУНП в Харківській області не було завдано моральної шкоди позивачу.

Щодо відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 1 000 000 грн. представник відповідача зазначає наступне.

ОСОБА_1 вказує, що 05 квітня 2016 року працівниками поліції було вилучено автопричеп бортовий KRONE номер шасі НОМЕР_3 реєстраційний номер « НОМЕР_2 », однак вона за нього сплатила кошти, тому позивач вважає, що їй завдано збитків на суму 887 800 грн. Також позивач вважає, що вилучення автопричепу призвело до унеможливлення здійснення підприємницької діяльності та завдало їй збитків на суму 620 000грн. В ході проведення виконавчого провадження її квартира оцінена в сумі 90 248 грн. 20 коп. та передана іншій особі. Постановою державного виконавця звернено стягнення на її заробітну плату та стягнуто 2480 грн. ОСОБА_1 зазначає, що їй завдано збитків на загальну суму 1 774 828 грн. 20 коп., хоча заявлена вимога про стягнення суми в 1 000 000 грн. Позивач не обґрунтувала матеріальну шкоду, а саме, не зазначає, у чому вона конкретно полягає, ким та в якій мірі завдана, чим це підтверджується, ким встановлено незаконність дій поліцейських, а це є обов`язковою підставою та передбачено у частині 6 статті 1176 ЦК України і без цієї підстави шкода взагалі не підлягає відшкодуванню.

Також, ОСОБА_26 зазначає, що ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 31 березня 2016 року накладено арешт на автопричеп бортовий KRONE номер шасі НОМЕР_3 реєстраційний номер « НОМЕР_2 », який був тимчасово вилучений 29.03.2016 р. в ході здійснення досудового розслідування старшим слідчим Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Пілюшенко Ю.М. у кримінальному провадженні № 0003377. Дії слідчого, щодо вилучення вказаного автопричепу, незаконними не визнані. Тому станом на час розгляду по справі відсутні будь-які документи, якими б підтверджувалось, що автопричеп належить ОСОБА_1 і вказана позивачем сума вартості автопричепу - 887 800 грн., як сума завданих їй збитків нічим не підтверджена, є необґрунтованою та безпідставною.

Щодо суми у розмірі 620 000 грн., тобто, «упущена вигода», представник відповідача зазначив наступне.

Позивач ніяким чином не обґрунтовує вказану суму, не надає ніяких документів, що вона правомірно володіла та використовувала автопричеп і у зв`язку із арештом автопричепу їй завдано збитків у вигляді упущеної вигоди. Також, позивач не надає відповідних документів, на підставі яких можна було б встановити, що вона здійснює підприємницьку діяльність і в зв`язку із простроченням зобов`язання до неї пред`явлені вимоги, чи внаслідок невиконання зобов`язання вона недоотримала кошти. Тому, вказана ОСОБА_1 сума у розмірі 620 000 грн. як сума упущеної вигоди нічим не підтверджена, і також є необґрунтованою та безпідставною. Щодо інших сум: оцінка квартири, будинку, накладення стягнення на заробітну плату, то ці стягнення відбувались на підставі судових рішень, які набрали законної сили та в порядку здійснення виконавчого провадження, тому визначення цих сум - матеріальними збитками завданими ГУНП в Харківській області є необґрунтованими та безпідставними. Працівники ГУНП в Харківській області вказаних дій не здійснювали, тому в цій частині грошової суми вимога про стягнення матеріальних збитків також є безпідставною.

Крім того, 12.04.2018 р. до суду надійшов відзив від представника ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області Лисяк І.В., в якому він просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, які вважає необґрунтованими, посилаючись на те, що позивачу своєму позові зазначає, що протиправною бездіяльністю та прийнятими незаконними рішеннями органу досудового розслідування та прокуратури під час досудового розслідування кримінального провадження №0000788 їй заподіяна матеріальна та моральна шкода, яка полягає у негативних змінах її життя, при цьому ОСОБА_1 не надає доказів на підтвердження кожних зазначених нею обставин. Також, з ухвал слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області, на які посилається ОСОБА_1 в позові, вбачається, що вона користується своїм правом на оскарження рішень слідчих, яке передбачене нормами КПК України. В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчого під час досудового розслідування в межах кримінального провадження та задоволення слідчим суддею її скарг не є підставою для відшкодування матеріальної та моральної шкоди, оскільки не встановлює бездіяльності органу прокуратури.

Крім того, представник відповідача у відзиві вказує на те, що позивач зазначає перелік моральних страждань, які їй нібито заподіяно органом досудового розслідування та прокуратурою, але не вказує якими доказами підтверджується наявність зазначених моральних втрат та не надає доказів наявності моральної шкоди.

Також, щодо посилання ОСОБА_1 на постанову Верховного суду України №6-440цс-16 від 25.05.2016р., як на підставу для відшкодування їй моральної шкоди, представник відповідача вважає, що є не доречним, так як викладаючи свою правову позицію у постанові Верховний суд України зазначав, що ухвалою Ленінського районного суду м.Дніпропетровська від 25.10.2013 р. було встановлено протиправну бездіяльність начальника СВ Ленінського РВ ДМУ ГУМВС України в Дніпропетровській області. Позивач, посилаючись на практику ВСУ, не надає судових рішень по даній справі, якими визнано бездіяльність чи протиправність рішень державних органів. Крім того, ОСОБА_1 вважає, що протиправними діями органів досудового розслідування та прокуратури їй заподіяна матеріальна шкода у розмірі 1 000 000 грн. В той же час, взявши до уваги пояснення ОСОБА_1 , які викладені у позові, відповідна шкода їй заподіяна іншою фізичною особою, що є предметом розслідування порушеного кримінального провадження по заяві позивача, яка є потерпілою, та повинно стягуватись з винної особи згідно вироку суду відповідно до норм КПК України. Отже, навіть у разі скасування судом постанов слідчого органу поліції не дає підстави вважати, що слідчим заподіяна матеріальна та моральна шкода громадянину. Позивачу необхідно довести всі складові елементи цивільного правопорушення, а саме: наявність моральної шкоди, протиправної поведінки, а також причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою.

Від позивача по справі до суду 23.04.2018 р. надійшли відповіді на відзив Головного управління національної поліції в Харківській області та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області на заяву про уточнення позовних вимог, в якій позивач зробила розрахунок розміру моральної та матеріальної шкоди та просить відхилити відзив на заяву про уточнення позовних вимог і не брати його до уваги, оскільки всі обставини справи викладені в її заяві про уточнення позовних вимог та підтверджені доказами.

На відповідь позивача на відзив від 23.04.2018 р. до суду 03.05.2018 р. надійшли заперечення від представника ГУ Державної казначейської служби України у Харківській області Лисяк І.В., в яких він просить відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог у повному обсязі; вважати відповідь на відзив за позовом ОСОБА_1 не обґрунтованою та безпідставною; врахувати відзив ГУ Казначейства, посилаючись на те, що позивачем не доведено всіх складових елементів цивільного правопорушення, а саме: наявність моральної шкоди, протиправної поведінки, а також причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою, що є підставою для відмови у позові про відшкодування шкоди.

Крім того, представник відповідача вказує про те, що позивач вважає, що її пояснень достатньо для нарахування моральної шкоди у розмірі 500 000 грн. В той же час, в даній справі ОСОБА_1 є заінтересованою особою та дії її направлені на позитивне вирішенні справи, а тому вона повинна підтвердити свої доводи належними та достатніми доказами у відповідності до положень ЦПК України. Тому, обов`язок по доведенню наявності моральної шкоди, завданої ОСОБА_1 слідчим органу поліції, а саме: душевних страждань, погіршення самопочуття та психологічного стану, погіршення відносин з оточуючими людьми, близькими та рідними, тощо, а також протиправної поведінки та наявність причинно-наслідкового зв`язку покладається на позивача. Такі моральні втрати повинні підтверджуватися відповідними доказами, наприклад, показами свідків, висновками експертів.

Також ОСОБА_28 посилається на те, що позивач також не підтверджує доказами протиправності дій слідчого органу поліції під час вилучення автопричепу бортового KRONE державний номер НОМЕР_2 . Разом з цим, відсутність протиправних дій з боку слідчого органу поліції також підтверджується листами органу прокуратури та ГУ НП в Харківській області під час досудового розслідування кримінального провадження №0000788. В той же час, ОСОБА_1 не позбавлена права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності органу досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування, яке їй передбачено ст. 303 КПК України.

Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач помилково, не маючи на те підстав, посилається на норми ст. 130 КПК України та Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду». Також, вважає незаконним посилання ОСОБА_1 на лист Мінюста від 13.04.2004 р. №35-13/797 «Методичні рекомендації «Відшкодування моральної шкоди», так як даний лист не підлягає застосування згідно з листом Міністерства юстиції України від 20 вересня 2013 року N 10.3-26/618 і тому, він вважає, що розрахунок позивача, зроблений для відшкодування моральної шкоди, є необґрунтованим.

Від представника відповідача Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області Михаліка О.І. до суду також надійшов відзив від 04.05.2018 р., у якому останній просить відмовити у задоволенні позову ОСОБА_1 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди в повному обсязі; вважати відповідь на відзив не обґрунтованою та безпідставною; врахувати відзив Головного управління Казначейства при винесенні рішення, посилаючись на те, що змінені позовні вимоги позивача є безпідставними та не пілдягають розгляду в порядку цивільного судочинства.

Також представник відповідача зазначає, що у позовній заяві ОСОБА_1 не навела жодного посилання чи доводу на неправомірні дії органів досудового розслідування або прокуратури. Сам факт скасування постанов про закриття кримінального провадження та, навіть, тривале досудове розслідування не можуть свідчити про протиправність дій органів прокуратури, наявність підстав для відшкодування моральної шкоди та причинного зв`язку між ними, що узгоджується з позицією Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ. Посадовими особами органів прокуратури протиправних дій стосовно ОСОБА_1 не вчинено, доводів та доказів протиправності дій з боку органів прокуратури позивачем не надано. Посилання позивача на те, що протягом трьох років вона позбавлена можливості відновити свої порушені права є безпідставними, оскільки реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого під час досудового розслідування, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, адже не є порушенням прав позивача. Сам по собі факт неприйняття процесуального рішення, не свідчить про завдання особі шкоди та про наявність підстав для її відшкодування, оскільки для наявності зобов`язання по відшкодуванню шкоди відповідно до норм ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу прокуратури, наявність шкоди, протиправність дій її завдавана та причинний зв`язок між його діями та шкодою, які підлягають доказуванню на загальних підставах та є обов`язком позивача.

Окрім цього, представник відповідача зазначив, що органи прокуратури взагалі не можуть бути суб`єктом відповідальності у даних правовідносинах, так як суб`єктом відповідальності є саме держава, а не конкретний орган досудового слідства чи прокуратури, що заподіяв шкоду. Тому, він вважає, що позивачем позов заявлено в тому числі до неналежного відповідача.

Також, у відзиві вказано, що ОСОБА_1 вже звернулась до слідчих суддів Куп`янського міськрайонного суду зі скаргою на бездіяльність слідчих та на постанови про закриття кримінального провадження. На виконання ухвал слідчих суддів Куп`янського міськрайонного суду від 13.07.2015 р. та 12.01.2018 р., досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000788 за ознаками складу злочину, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, продовжується, здійснюються необхідні слідчі дії. На виконання ухвали слідчого судді Куп`янського міськрайонноію суду від 06.03.2018 р. слідчим вживаються заходи щодо проведення необхідного обсягу слідчих (розшукових) дій. Таким чином, представник відповідача вважає, що позивач безпідставно посилається на неправомірність дій органів прокуратури та наявності підстав для відшкодування з боку органів прокуратури майнової та матеріальної шкоди.

У судовому засіданні позивач підтримала свій позов та викладені доводи, якими він обґрунтований, та підтвердила фактичні обставини, які в ньому викладені, просила позов задовольнити у повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача: прокуратури Харківської області та Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області, Мельник І.П., заперечувала проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, підтримала доводи, викладені у відзиві, а саме, що не доведено позивачем наявності матеріальної та моральної шкоди, протиправної поведінки органів досудового розслідування або прокуратури, а також причинно-наслідкового зв`язку між шкодою та протиправною поведінкою.

Представник відповідача Державної казначейської служби України та Головного управління Державної казначейської служби України у Харківській області, ОСОБА_29 , у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав з підстав, викладених у відзиві та просив суд у задоволенні позову відмовити у повному обсязі.

У судове засідання представник відповідача Головного управління національної поліції в Харківській області, Маслош С.М., не з`явився, надавши заяву, в якій просить провести судове засідання без його участі, надані пояснення по справі підтримує та просить відмовити в позові у повному обсязі.

Третя особа слідчий СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошлик М.В. у судове засідання не з`явився також по наданій суду заяві, в якій просить провести судове засідання без його участі, у зв`язку з проведенням слідчих дій.

Третя особа начальник СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Долженко О.М. у судове засідання не з`явився. Відомості щодо його місцеперебування суду невідомі.

Суд, вислухавши пояснення сторін, взявши до уваги позиції всіх учасників справи, вивчивши матеріали справи та надані докази, в межах заявлених позовних вимог, встановив наступне.

Так, згідно копії договору купівлі-продажу автомобіля від 04.04.2014 р., не посвідченого нотаріусом та складеного позивачем власноруч, ОСОБА_1 зазначена як покупець, а ОСОБА_3 , як продавець грузового автомобіля марки МАН, реєстраційний номер НОМЕР_2 , з причепом, реєстраційний номер НОМЕР_2 , вартістю 70 000 доларів США. Крім того, в договорі зазначено, що за домовленістю сторін продаж автомобіля вчинено з розстрочкою платежу за 70 000 доларів США та з додаванням 33 500 доларів США за надання розстрочки, при цьому внесено готівкою при отриманні автомобіля 52 500 доларів США. Відносно періоду погашення заборгованості, в договорі вказано, що строк цього договору починає свій перебіг 04.04.2014 р. та закінчується 04.04.2015 р. В договорі маються записи кульковою ручкою, закреслення, підписи покупця і продавця відсутні.

Згідно додатку до договору щодо відміток про погашення розстрочки, в ньому маються відмітки про внесені суми погашення розстрочки, починаючи з 05.04.2014 р. та зазначено, що станом на 26.11.2014 р. сума залишку у доларах США склала 25 988. На вказаному додатку містяться підписи ОСОБА_1 та ОСОБА_3 , а також запис номеру банківського рахунку - НОМЕР_4 з зазначенням поряд: « ОСОБА_30 » мовою оригіналу (а.с. 14-15, 16 том 2).

Згідно копії договору позики від 13.09.2014 р., посвідченого приватним нотаріусом Куп'янського районного нотаріального округу Харківської області Черняєвим В.А. та зареєстрованого в реєстрі за № 1408, ОСОБА_3 , як позикодавець, передав у власність ОСОБА_1 , як позичальнику, до 01.03.2015 р. грошові кошти у розмірі 420 000 грн., які позивач повинна була повертати щомісячно, рівними частинами по 70 000 грн., на протязі 6 місяців, починаючи з 15.10.2014 р. (а.с. 31-32 том 2).

Рішенням Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 23.12.2015 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 борг за Договором позики від 13 вересня 2014 р. з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення в розмірі 575 050 грн., три проценти річних з простроченої суми в розмірі 10 462,23 грн. та 3775, 80 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього 589 288,03 грн. (а.с. 155 том 2).

З копії постанови про передачу майна стягувачу у рахунок погашення боргу від 26.06.2017 р. вбачається, що ОСОБА_3 в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом № 628/1054/15-ц від 28.03.2016 р., виданий Куп`янським міськрайонним судом було передано 1-но кімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , вартістю 90 248,20 грн., що належить боржнику ОСОБА_1 (а.с. 45 том 2).

Згідно копії заяви ОСОБА_3 від 18.11.2017 р., наданої Куп`янському МРВ ДВС, останній зазначив, що, у зв`язку з нереалізацією на прилюдних торгах, бажає залишити нереалізоване майно, а саме, належний ОСОБА_1 будинок з надвірними будівлями за адресою: АДРЕСА_4 , в рахунок погашення боргу 174 300 грн. (а.с. 46 том 2).

Постановою про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника, винесеної 02.02.2018 р. державним виконавцем МРВ державної виконавчої служби по Куп`янському, Шевченківському районах та місту Куп`янськ ГТУЮ у Харківській області, звернено стягнення з усіх видів доходів ОСОБА_1 в розмірі 20% в рахунок погашення боргу ОСОБА_3 у розмірі 558 094,13 грн. (а.с. 47 том 2).

Згідно копії Витягу з кримінального провадження № 0000788 від 04.04.2015 р. за ст. 190 ч. 1 КК України, 03.04.2015 р. до чергової частини Куп`янського МВ ГУМВС України в Харківській області поступила заява від ОСОБА_1 про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_3 , маючи намір заволодіти чужим майном шляхом обману, під приводом продажі вантажного автомобіля марки MAN та автопричепу до нього, заволоділи грошовими коштами заявниці, чим спричинили їй матеріальну шкоду (а.с. 78 том 1).

В рамках кримінального провадження № 0000788 позивач ОСОБА_1 неодноразово зверталась на протязі 2015-2018 років з різними зверненнями і клопотаннями до керівництва Куп`янського ВП ГУНП України в Харківській області, СВ Куп`янського ВП, Слідчого управління ГУНП України в Харківській області, управління ГУНП України в Харківській області, Національної поліції України, Куп`янської міжрайонної прокуратури, Ізюмської місцевої прокуратури, прокуратури Харківської області, Генеральної прокуратури України щодо проведення перевірок, службових розслідувань, надання інформації про хід досудового розслідування, притягнення слідчого СВ Куп`янського ВП ОСОБА_16 до дисциплінарної відповідальності за бездіяльність, затягування досудового розслідування і допущення службової недбалості, визнання причепа бортового марки «KRONE», державний номер НОМЕР_2 , речовим доказом у даному кримінальному провадженні та з інших питань. У зв`язку з чим ОСОБА_1 були надані інформативні листи, проведені службові перевірки, ГУ МВС України в Харківській області, Ізюмською місцевою прокуратурою Харківської області начальнику СВ Куп`янського ВП ГУНП надавалися вказівки по кримінальному провадженню № 0000788, слідчими СВ Куп`янського ВП надавалися оперативному підрозділу ВП комплексні доручення про проведення комплексних слідчих (розшукових) дій, що підтверджується копіями документів (а.с.48-49, 54-55, 57-84, 89-92, 96-102 том 2).

Так, щодо деяких звернень і відповідей органів досудового розслідування і прокуратури вбачається, що позивач зверталася 18 квітня 2016 р. з заявою до ОСОБА_31 янського ВП ГУНП в Харківській області в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000788 щодо надання їй відповідей на ряд її питань, які виникли під час розслідування данного кримінального провадженя та щодо взяття під особистий контроль вищим керівництвом Куп'янського ВП ГУНП слідчого СВ ОСОБА_14 , що підтверджується копією заяви з відміткою про отримання та печаткою Куп'янського ВП ГУНП. На вказану заяву заступником начальника СВ Куп'янського ВП ГУНП Гарюновим І.І. була надана розгорнута відповідь з інформацією про хід розслідування, виконані слідчі дії та обґрунтовані відповіді на заявлені ОСОБА_1 вимоги, про що свідчить наявна в матеріалах справи копія повідомлення ОСОБА_20 щодо результатів розгляду запиту ОСОБА_1 (а.с. 47-49, 50-54 том 1).

Згідно копії листа заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Михаліка О.І. від 19.04.2016 р. за № 05-30-876-15, на звернення ОСОБА_1 від 18.04.2016 р. щодо притягнення до кримінальної відповідальності слідчого СВ Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 за дачу неправдивих свідчень суду та з інших питань, підстави для реєстрації заяви ОСОБА_1 в ЄРДР відсутні, а також з`ясовано, що копія зберігальної розписки від 02.04.2015 р., яка знаходиться в матеріалах кримінального провадження № 0000788, наданої ОСОБА_1 слідчому Куп'янського МВ ГУМВС України в Харківській області ОСОБА_32 , не містить відомостей з приводу номера кримінального провадження, в межах якого вона надана, і разом з цим з`ясовано, що вказана зберігальна розписка надана раніше, ніж зареєстровано вказане кримінальне провадження, що спростовує твердження заявниці про пряме відношення розписки до даного кримінального провадження (а.с. 36 том 1).

Крім того, при огляді копії листа заступника керівника Ізюмської місцевої прокуратури Михаліка О.І. від 22.04.2016 р. за № 05-30-876-15, на звернення ОСОБА_1 від 15.04.2016 р. щодо притягнення до кримінальної відповідальності слідчого СВ Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області та з інших питань встановлено, що в ньому містяться роз`яснення щодо правил і підстав внесення заяв чи повідомлень до ЄРДР, також зазначено, що ухвалою слідчого судді Куп'янського міськрайонного суду від 13.07.2015 р. задоволено скаргу ОСОБА_1 на постанову слідчого про закриття кримінального провадження, однак в ході розгляду скарги питання про визнання бездіяльності слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, не вирішувалася та за даних обставин, підстав для реєстрації заяви ОСОБА_1 в Реєстрі не встановлено (а.с. 37 том 1).

Також, матеріали справи містять копію ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.07.2015 р., якою заява ОСОБА_8 про забезпечення позову задоволена та накладено арешт на автомобіль марки MAN TGA 26.460, номерний знак НОМЕР_1 , 2004 року випуску, який належить і знаходиться в користуванні ОСОБА_1 (а.с. 28 том 2).

Відповідно до копії ухвали Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 17.09.2015 р., позов ОСОБА_8 до ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу автомобіля недійсним залишений без розгляду по заяві позивача, а заходи забезпечення позову у виді заборони відчуження вищезазначеного автомобіля, вжиті ухвалою судді від 09.07.2015 р., скасовані (а.с. 27 том 2).

По кримінальному провадженню № 0000788 були проведені допити свідків, в тому числі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Так, з копії протоколу допиту свідка ОСОБА_5 від 28.11.2015 р. по кримінальному провадженню № 0000788 вбачається, що останній має у власності магазин автозапчастин « ІНФОРМАЦІЯ_1 », розташований по пров. Куп'янський, 3 в м. Куп'янськ. У вересні-жовтні 2013 р. його попрохав ОСОБА_3 чи ОСОБА_7 , не пам`ятає, щоб їх вантажний автомобіль марки «МАН» з вантажним причепом до нього, реєстраційних номерів не пам`ятає, постояв на автодорозі біля його магазину. Через деякий, десь в жовтні 2013 р. до нього звернулась невідома йому жінка, яка була з якимось чоловіком, і попрохала віддати їй ключі та документи на вказаний автомобіль і відразу зателефонувала ОСОБА_3 та передала йому телефон і в ході розмови ОСОБА_3 сказав йому віддати документи, ключі від автомобіля та причеп, що він і зробив. Після цього жінка з чоловіком забрали вказаний автомобіль з причепом і уїхали в невідомому напрямку (а.с. 17 том 2).

Відповідно до показів свідка ОСОБА_4 , які містяться в копії протоколів допиту свідка від 25.05.2015 р. та 30.11.2015 р. по кримінальному провадженню № 0000788, він підтверджує факт придбання позивачем вищевказаного автомобіля з причепом бортовим у ОСОБА_3 на підставі усного договору в жовтні 2013 р. з послідуючою виплатою у розмірі 70 000 доларів США, при цьому, станом на березень 2014 р. ОСОБА_1 виплатила останньому 52500 доларів США. Також свідок підтвердив покази ОСОБА_5 про передачу останнього у жовтні 2013 р. йому та ОСОБА_1 вказаного автомобіля з причепом та зазначив, що при ньому також між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 був укладений договір позики на суму 420 000 грн., однак дану суму ОСОБА_3 фактично не давав позивачу (а.с. 108-110, 111-112 том 2).

Також, матеріали справи містять копію рішення Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 28.12.2015 р., яким у задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , третя особа: приватний нотаріус Куп'янського районного нотаріального округу про встановлення факту виникнення майнового права, визнання укладеним договору купівлі-продажу автомобіля з автопричепом відмовлено (а.с. 152-152 том 2).

На підставі клопотання старшого слідчого СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Пілюшенко Ю.М. про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 28.03.2016 р., винесеного в рамках кримінального провадження № 0000788, ухвалою слідчого судді Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 07.04.2016 р. надано право тимчасового доступу до банківського рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 та до інформації про рух грошових коштів, які були переведені у період часу з 00 год. 00 хв. 01.01.2014 р. до 24 год. 00 хв. 31.12.2014 р. на вказаний рахунок і проведені з ними операції (для встановлення факту сплати ОСОБА_1 у даний період грошових коштів у розмірі 52500 доларів США ОСОБА_3 як частини суми за придбаний у нього вантажний автомобіль марки MAN та автопричепу до нього), що підтверджується копіями клопотання та ухвали суду (а.с. 33-34, 35-36 том 2).

Для забезпечення виконання вказаної вище ухвали старшим слідчим СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Пілюшенко Ю.М. 11.04.2016 р. було винесено доручення оперативному підрозділу Куп`янського ВП, а начальником Куп`янського ВП Долженко О.М. 11.04.2016 р. був направлений запит до ПАТ КБ «ПриватБанк», що підтверджується копіями доручення та запиту (а.с. 34 зв.ст., 36 зв.ст. том 2).

Згідно копій протоколу тимчасового доступу до речей і документів та опису речей і документів від 13.04.2016 р., складених на підставі ухвали слідчого судді від 07.04.2016 р., старшому слідчому СВ Куп`янського ВП ГУНП в Харківській області Пілюшенко Ю.М. був наданий доступ до банківського рахунку ПАТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , в результаті чого, слідчим було отримано копії паспорту на ім`я ОСОБА_10 , на яку оформлений рахунок, та банківські виписки по картам у період з 01.01.2014 р. по 31.12.2014 р., що підтверджується копіями вказаних документів (а.с. 37-44 том 2).

Відповідно до ухвали Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 06.03.2018 р. скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого, зобов`язання вчинити слідчі дії, надання можливості ознайомлення з матеріалами кримінального провадження та встановлення процесуальних строків виконання слідчих дій задоволено частково, а саме, визнано бездіяльність слідчого СВ Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_16 при розслідуванні кримінального провадження № 0000788 від 03.04.2015 р. в частині невиконання в повному обсязі вказівок Слідчого управління ГУНП в Харіквській області від 13.05.2016 р. та від травня 2017 р., а також Ізюмської місцевої прокуратури Харіквської області від 26.10.2016 р. та від 07.02.2017 р., а також невиконання задоволеного клопотання ОСОБА_1 про проведення одночасного допиту потерпілої з ОСОБА_7 та ОСОБА_3 (а.с. 103-104 том 2).

Досудове розслідування у вищевказаному кримінальному провадженні проводилося різними слідчими СВ Куп`янського ВП ГУНП, які своїми постановами неодноразово закривали зазначене кримінальне провадження.

Ці процесуальні рішення слідчих скасовувались ухвалами слідчих суддів Куп`янського міськрайонного суду Харківської області.

Так, ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 13.07.2015 р. постанова слідчого СВ Куп'янського МВ ГУМВСУ в Харківській області Дресвянкіна Т.М. про закриття кримінального провадження № 0000788 від 27.04.2015 р. скасована (а.с. 50-51 том 2).

Ухвалою Куп'янського міськрайонного суду Харківської області від 12.01.2018 р. постанова слідчого СВ Куп'янського ВП ГУНП в Харківській області Кривошлик М.В. про закриття кримінального провадження № 0000788 від 22.12.2017 р. скасована (а.с. 56 том 2).

Разом з цим, при скасуванні постанов слідчих, слідчі судді не приходили до висновків про їхню незаконність.

Також при дослідженні матеріалів справи судом встановлено, що надана ОСОБА_1 копія протоколу допиту свідка ОСОБА_6 від 20.05.2015 р. по кримінальному провадженню № 0000788 не може бути прийнята до уваги в якості доказу, так як протокол складений не розбірливим почерком та, у зв`язку з копіюванням, частина тексту відсутня (а.с. 29-30 том 2).

Крім того, суду на оляд були надані матеріали кримінального провадження № 0003377 від 30.12.2015 р. за фактом звернення ОСОБА_3 за ст. 356 КК України в одному томі на 94 аркушах. Разом з цим, суд не може прийняти їх до уваги в якості допустимого та належного доказу, так як вони не стосуються предмету спору по справі.

Також, суд не приймає до уваги надані позивачем в якості доказів документи, які стосуються кримінального провадження № 0003377.

Проаналізувавши надані сторонами докази у їх сукупності та взаємозвязку, суд приходить до висновку, що підстав для задоволення позову немає.

Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Право на відшкодування шкоди за рахунок держави встановлено ст. 56 Конституції України, Законом України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», статтями 1167, 1176 Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 1 Законом України « Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи ( посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян; незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу; незаконного проведення оперативно-розшукових заходів, передбачених законами України « Про організаційно-правові основи боротьби з організованою злочинністю» та іншими актами законодавства.

Статтею 2 вищевказаного Закону визначено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи ( посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або не встановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення.

Таким чином, положеннями ст.ст. 1,2 вказаного Закону визначено вичерпний перелік підстав для відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду та випадків виникнення у громадянина права на її відшкодування.

Так, позивач просить суд стягнути на її користь суму матеріальної шкоди в розмірі 1 000 000 грн.

Право на відшкодування матеріальної шкоди виникає у випадках, встановлених ст. 1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та відповідно до ст. 3 цього Закону відшкодуванню ( поверненню) підлягають: заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; майно ( в тому числі грошові, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в дохід держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; моральної шкоди.

Тому, умови вищезазначеного Закону розповсюджується на громадян, які є обвинуваченими в кримінальному провадженні. В той же час, як свідчать пояснення ОСОБА_1 вона є потерпілою та вважає, що протиправними діями органів досудового розслідування та прокуратури їй заподіяна матеріальна шкода у вказаному розмірі, однак позивач, разом з цим, зазначає, що відповідна шкода їй заподіяна іншою фізичною особою, внаслідок скоєних по відношенню до неї шахрайських дій, що є предметом розслідування порушеного кримінального провадження по заяві позивача та повинна стягуватись з винної особи згідно вироку суду та відповідно до норм КПК України, а тому положення статті 130 КПК України та Закону на неї не розповсюджуються, отже і право на відшкодування відповідно до цих норм позивач не має.

Крім того, ОСОБА_1 у своїх посиланнях щодо заподіяння їй матеріальної шкоди протиправними діями органів досудового розслідування та прокуратури не обґрунтувала ким встановлено незаконність вказаних дій, що є обов`язковою підставою та передбачено ч. 6 ст. 1176 ЦК України.

Також у матеріалах справи відсутні відомості, чи зареєстрована позивач як ФО-П. Також позивач не надала доказів відносно того, чи порушено справу про її банкрутство, про яке вона заявляла в судовому засіданні, що унеможливлює зробити висновок судом щодо причинного зв`язку втрати позивачем майна і дій органів слідства.

Крім того, ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 500 000 грн.

Згідно п. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 13 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Як зазначено в п.3 Постанови від 31.03.1995 р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди) із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

При цьому, згідно з пунктом 5 цієї Постанови до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної ( немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджуються факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями ( бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходив, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, при цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Так, відповідно до статті1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно з ч.6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах

Відповідно до статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків.

Свої позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди позивач обґрунтовує незаконними рішеннями та бездіяльністю слідчих СВ Куп`янського ВП ГУНП та прокурорів Куп`янського відділу Ізюмської місцевої прокуратури Харківської області.

Такі процесуальні рішення та бездіяльність слідчих є предметом оскарження відповідно до правил статті 303 КПК України.

Разом з цим, ОСОБА_1 під час проведення слідчих дій не була позбавлена права на оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчих, прокурорів в порядку ст.ст. 303-307 КПК України.

Частиною першою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

В той же час, реалізація позивачем свого процесуального права на оскарження рішень, дій та бездіяльності слідчих під час досудового розслідування в межах кримінального провадження, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав позивача.

Позивачем не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження спричинення їй рішеннями та бездіяльністю працівників прокуратури моральної шкоди, яка згідно з ч.2 ст. 23 ЦК України полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; принижені честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Також, суду не надано достатніх та допустимих доказів на підтвердження неправомірної поведінки слідчих та прокурорів прокуратури під час досудового розслідування у кримінальному провадженні, яка б знаходилася у причинно-наслідковому зв`язку з негативним наслідками для позивача, в той час, як кожна обставина повинна бути підтверджена позивачем належними та допустимими доказами, перелік яких передбачений ст.76 ЦПК України.

Отже, навіть у разі скасування судом постанов слідчих органу поліції не надає суду підстави вважати, що слідчими заподіяна матеріальна та моральна шкода громадянину. Позивачу необхідно довести всі складові елементи цивільного правопорушення, а саме: наявність моральної шкоди, протиправної поведінки, а також причинно-наслідковий зв`язок між шкодою та протиправною поведінкою.

Виходячи з викладеного, суд приходить висновку про недоведеність позивачем наявності законних підстав для відшкодування відповідачами матеріальної та моральної шкоди.

Проаналізувавши встановлені конкретні обставини по справі, оцінивши надані сторонами, в силу вимог ст. 60 ЦПК України докази в їх сукупності, суд визнає, що заявлений ОСОБА_1 позов є не обґрунтованим, а тому законних підстав для його задоволення не має.

Керуючись ст. ст. 2, 10, 12-13, 57-58, 81, 141, 258-259, 264-265, 354 ЦПК України, ст.ст. 23, 1167, 1172, 1176 ЦК України,ст. 55-56, 124 Конституції України, Законом України «Про прокуратуру», Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду», суд,-

У Х В А Л И В:

У задоволенні уточнених позовних вимог ОСОБА_1 відмовити у повному обсязі.

Рішення може бути оскаржене до Харківського апеляційного суду через Куп`янський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги в 30-ти денний строк з дня проголошення рішення.

У відповідності до ч.1 ст. 354 ЦПК України якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений вище строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не буде подано.

На виконання вимог ч. 10 ст. 272 ЦПК України суд повідомляє учасникам справи веб-адресу сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет, за якою вони можуть отримати інформацію по даній справі: http://kpm.hr.court.gov.ua/sud2023/gromadyanam/csz/.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Повний текст рішення суду виготовлений 23.12.2020 року.

Головуючий О.О. Волчек