ЄУН 337/3989/20
Провадження №2/337/1896/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 грудня 2020 року Хортицький районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

за участю секретаря Сабліної А.А.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловою площею,

ВСТАНОВИВ:

24.09.2020р. до суду надійшов вказаний позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , який позивач мотивує тим, що він є власником квартири АДРЕСА_1 . У зазначеній квартирі зареєстрована відповідачка ОСОБА_2 , яка є його колишньою дружиною, та донька ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Шлюб між сторонами розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2016р. Він звертався до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її права користування жилим приміщення у його квартирі, але рішенням Хортицього районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2017р. в задоволенні його позову, а також в задоволені зустрічного позову ОСОБА_2 до нього про встановлення сервітуту на житло, було відмовлено. При цьому відповідачка на той час фактично мешкала у квартирі, тому рішення суду було обґрунтованим. У квітні 2018 року відповідачка виїхала з квартири, покинувши неповнолітню доньку. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 23.10.2018р. з відповідачки на його користь стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вважає, що відповідачка втратила право користування житловим приміщенням спірної квартири, оскільки вона зареєстрована в квартирі формально, фактично за місцем своєї реєстрації не проживає з квітня 2018р., реєстрація відповідачки в спірній квартирі порушує права та законні інтереси позивача, як власника квартири.

Просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 01.10.2020р. за вказаним позовом відкрито загальне позовне провадження, призначено підготовче засідання.

Цією ж ухвалою від 01.10.2020р. з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради витребувані відомості щодо реєстрації осіб за адресою: АДРЕСА_2 .

27.10.2020р. на виконання ухвали суду від 01.10.2020р. до суду від Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради надійшла інформація про реєстрацію осіб за адресою: АДРЕСА_2 .

Ухвалою суду від 10.11.2020р. підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві та додатково пояснив, що відповідачка в квітні 2018 року виїхала з квартири за власним бажанням, покинула малолітню доньку на нього, де вона мешкає йому не відомо, вона не платить аліменти на утримання доньки та на зв`язок не виходить. На даний час він одружений з іншою жінкою, вони мешкають разом в спільній квартирі. Він вимушений нести додаткові витрати за зареєстровану відповідачку зі сплати комунальних послуг. Просить позов задовольнити.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовезасідання не прибула по невідомим суду причинами, про час та місце судового розгляду повідомлялась у встановленому законом порядку, зокрема за місцем реєстрації та через оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Судової влади України. Відзиву на позовну заяву та зустрічного позову від відповідачки не надходило.

Суд, враховуючи згоду позивача і наявність достатніх даних для вирішення спору, вважає можливим відповідно до ст.280 ЦПК України, провести заочний розгляд справи у відсутність відповідачки.

Вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно з ст.12, 13, 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03.07.1999р., який розірвано на підставі рішення Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 10.11.2016р.

Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішенням Хортицького районного суду від 23.10.2018р. з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 19.06.2018р. і до досягнення дитиною повноліття.

Також судом встановлено, що на підставі договору дарування від 22.06.2001р., який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Лучко Н.Г., реєстровий номер №1520, позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 .

Право власності ОСОБА_1 на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку.

У вказаній квартирі станом на 20.10.2020р. зареєстровані: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 20.06.2008р., ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 29.12.2001р., ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з 21.07.2001р.

Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05.04.2017р., яке залишено без змін ухвалою Запорізького апеляційного суду від 01.06.2017р. та постановою Верховного Суду від 06.12.2018р., в задоволені позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про позбавлення права користування жилим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про встановлення сервітуту на житло відмовлено.

Зі змісту постанови Верховного Суду від 06.12.2018р. вбачається, що підставою для відмови в задоволенні позову ОСОБА_4 було те, що ОСОБА_3 вселилась в спірну квартиру як член сім`ї власника за згодою ОСОБА_1 в установленому законом порядку, іншого житла немає, постійно проживає та зареєстрована в цій квартирі, тому мала право користування житлом відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України.

Згідно з актом б/н від 20.09.2020р., складеним головою ЖБК-355 «Запоріжсталь-30» ОСОБА_5 за участю мешканців будинку АДРЕСА_3 ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , в квартирі за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка в квартирі не проживає з квітня 2018р.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 пояснив, що знає позивача приблизно 8 років, вони є сусідами. Раніше позивач мешкав з жінкою, яка приблизно з середини 2018 року перестала мешкати в квартирі, по якій причині йому не відомо. Наразі позивач мешкає з іншою жінкою, також бачив в квартирі дівчинку.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні пояснив, що знає позивача понад 10 років, мешкають в одному будинку, є сусідами. Йому відомо, що у вересні 2019 року позивач одружився та наразі мешкає спільно з дружиною у своїй квартирі. Раніше позивач був одружений на іншій жінці, яку він перестав бачити разом з позивачем з квітня 2018 року, вона в квартирі позивача не проживає.

Відповідно до ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеного законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст.317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливає місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї власника без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Згідно з ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

З`ясувавши обставини справи, оцінивши в сукупності надані докази, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.

Так, суд виходить з того, що відповідачка ОСОБА_3 , яка є колишньою дружиною позивача, тривалий час, а саме з квітня 2018 року в спірній квартирі не мешкає, за власним бажанням та волевиявленням постійно мешкає за іншою адресою, її особисті речі в квартирі відсутні, будь-яких перешкод з боку позивача в користуванні спірною квартирою, зокрема, що позивач не впускав відповідачку до квартири і вона не мала вільного доступу до квартири, створював умови які б унеможливлювало проживання відповідачки, судом не встановлено,житлово-комунальні послуги відповідачка не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знялась.

При цьому, суд вважає, що відповідачка обґрунтованого заперечення та відзиву на позов не подала, в судове засідання не прибула і жодним чином позовні вимоги не спростувала. Належних та допустимих доказів тому, що вона не втратила інтерес до спірної квартири, бажає там мешкати, але з поважних причин не може цього зробити, суду не надала.

При викладених обставинах, суд доходить до висновку, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловим приміщенням є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, тому що його інтереси порушені, він не має змоги вільно користуватися належним йому майном за своїм розсудом, а відповідачка тривалий строк понад один рік не користується спірним житловим приміщенням, інших домовленостей між сторонами немає.

На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити.

Повний текст рішення складено 28.12.2020р.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 317, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст.2, 4, 5, 12, 13, 76-82, 89, 141, 259, 263-265, 280 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , такою, що втратила право користування житловим приміщенням у квартирі АДРЕСА_1 .

Рішення суду може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суд м.Запоріжжя протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя М.В.Сидорова