Номер провадження: 22-ц/813/4219/20
Номер справи місцевого суду: 491/912/18
Головуючий у першій інстанції Желясков О. О.
Доповідач Цюра Т. В.
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31.01.2020 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Цюри Т.В.,

Суддів: Комлевої О.С., Сегеди С.М.,

За участю секретаря судового засідання: Ткачука В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Одеського апеляційного суду апеляційні скарги ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності

В С Т А Н О В И В:

У вересні 2018 року, ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності.

У листопаді 2018 року, ОСОБА_3 подала до суду заяву про забезпечення доказів, шляхом призначення судової авто-товарознавчої експертизи по справі (Том І: а.с. 130-132).

Ухвалою Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року заяву позивача ОСОБА_3 про забезпечення доказів шляхом призначення судової авто-товарознавчої експертизи по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності задоволено.

Призначено у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності, судову авто-товарознавчу експертизу, на вирішення якої поставити наступне питання:

1.Якою є ринкова вартість автомобіля «PORSCHE PANAMERA», 2011 року випуску, р/н НОМЕР_1 (до 07 вересня 2018 року р/н НОМЕР_2 ), номер кузова НОМЕР_3 на дату 07 вересня 2018 року?

Для проведення експертизи в розпорядження експертів надано матеріали цивільної справи №491/912/18 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності.

Зобов`язано третю особу ОСОБА_1 надати, на вимогу експерта, доступ до автомобіля «PORSCHE PANAMERA», 2011 року випуску, р/н НОМЕР_1 (до 07 вересня 2018 року р/н НОМЕР_2 ), номер кузова НОМЕР_3 , для огляду та проведення експертизи.

В разі ненадання третьою особою ОСОБА_1 автомобілю «PORSCHE PANAMERA», 2011 року випуску, р/н НОМЕР_1 (до 07 вересня 2018 року р/н НОМЕР_2 ), номер кузова НОМЕР_3 експерту для огляду та проведення експертизи, доручити проведення дослідження без огляду автомобіля особисто експертом.

Оплату витрат, пов`язаних із проведенням експертизи, покладено на позивача ОСОБА_3 , роз`яснивши їй положення ст.109 ЦПК України.

Роз`яснено учасникам справи вимоги ст.109 ЦПК України, що у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Проведення судової авто-товарознавчої експертизи доручено експертам Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз Міністерства юстиції України, що знаходиться за адресою: 65026, м. Одеса, вул. Ланжеронівська, 21.

Попереджено експертів про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивого висновку або відмову без поважних причин від виконання покладених на них обов`язків за ст.ст.384, 385 КК України.

Провадження у справі зупинено до закінчення проведення судової авто-товарознавчої експертизи та повернення справи до Ананьївського районного суду Одеської області.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_1 подала до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд прийняти постанову, якою скасувати ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року.

Не погоджуючись із вказаною ухвалою суду, ОСОБА_2 також подав до суду апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, просить суд ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року про призначення судової авто товарознавчої експертизи - скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

У відзиві на апеляційні скарги, ОСОБА_3 , посилаючись на їх необґрунтованість, просить суд ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року залишити без змін, а апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_1 залишити без задоволення.

До суду апеляційної інстанції з`явилися представники ОСОБА_2 адвокат Чумаченко С.О. та адвокат Докукіна С.П.

Інші учасники справи до суду не з`явилися, хоча були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний суд з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу у відсутність не з`явившихся учасників справи, які своєчасно і належним чином були повідомлені про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення осіб, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду в межах доводів апеляційних скарг та заявлених вимог, апеляційний суд дійшов до висновку, що апеляційні скарги задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

За змістом ч.ч. 1, 4 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам відповідає, з огляду на таке.

Так, пунктами 2, 3 ч.1 ст. 43 ЦПК України передбачено право учасників справи подавати докази та брати участь у їх дослідженні, подавати заяви та клопотання.

За роз`ясненнями, що містяться в абз. 2 п. 13 постанови Пленуму Верховного Суду України N 5 від 12.06.2009р. «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду»: якщо представлені докази недостатньо підтверджують вимоги позивача чи заперечення відповідача або не містять в собі всіх необхідних даних і у сторін є обґрунтовані складнощі у наданні додаткових доказів, суд за їх клопотанням зобов`язаний сприяти їм в одержанні або витребуванні таких доказів.

За роз`ясненнями п. 17 цієї постанови: для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Відповідно до п. 1 ч. 1, 4 ст. 103 ЦПК України суд призначає експертизу у справі за сукупності таких умов: 1) для з`ясування обставин, що мають значення для справи, необхідні спеціальні знання у сфері іншій, ніж право, без яких встановити відповідні обставини неможливо. Питання, з яких має бути проведена експертиза, що призначається судом, визначаються судом.

Функція суду в розумінні п. 4 ч. 5 ст. 12 ЦПК України зводиться до сприяння учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим процесуальним кодексом, зокрема з подання доказів (ст. 43 ЦПК) і доведення ними тих обставин, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог (ст. 81).

Так, з матеріалів справи вбачається, що позивачем ОСОБА_3 , в порядку реалізації своїх процесуальних прав, заявлено клопотання про призначення судової авто-товарознавчої експертизи по справі (Том І: а.с. 130-132), в якій зазначила, що оскільки вона звернулася до суду з позовом про стягнення грошових коштів, в якості компенсації за 1/2 частину автомобіля «PORSCHE PANAMERA», 2011 року випуску, який був придбаний з відповідачем по справі, тому необхідно з`ясувати точну вартість спірного автомобіля на момент його продажу, що не є можливим без проведення судової авто-товарознавчої експертизи, для проведення якої необхідні спеціальні знання в даній галузі, а без з`ясування цього питання не можна вирішити даний спір по суті,

Апеляційний суд погоджується з тим, що суд першої інстанції призначаючи експертизу по справі виходив з того, що проведення судової авто-товарознавчої експертизи має суттєве значення для правильного вирішення справи та для її повного та всебічного розгляду.

В поданій апеляційній скарзі ОСОБА_2 посилається на те, що при постановленні оскаржуваної ухвали, суд вийшов за межі заявлених позивачкою в заяві про забезпечення доказів вимог та зазначив, що в разі ненадання третьою особою ОСОБА_1 автомобілю «PORSCHE PANAMERA», 2011 року випуску, р/н НОМЕР_1 (до 07 вересня 2018 року р/н НОМЕР_2 ), номер кузова НОМЕР_3 експерту для огляду та проведення експертизи, доручити проведення дослідження без огляду автомобіля особисто експертом. Як зазначив апелянт, цивільно процесуальний кодекс не наділяє суд правом збору та забезпечення доказів з власної ініціативи у даному випадку.

Однак апеляційний суд оцінює критично вказані посилання апелянта, оскільки саме за допомогою проведення по справі судової авто-товарознавчої експертизи, яка потребує спеціальних знань та навиків можливо встановити вартість спірного авто та в разі задоволення позову стягнути з відповідача на користь позивача половину його вартості.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_1 про те, що вона не є власником автомобіля і не була ним станом на дату прийняття оскаржуваної ухвали суду є необґрунтованими, оскільки як вбачається з матеріалів справи станом на дату постановлення оскаржуваної ухвали суду, згідно відомостей Єдиної Бази власників авто МВС України - «PORSCHE PANAMERA», 2011 року випуску, номер кузова НОМЕР_3 саме ОСОБА_1 була власницею вказаного автомобіля на підставі договору купівлі продажу від 07.09.2018року, який тільки 23.08.2019 року, тобто вже після постановлення оскаржуваної ухвали суду був перереєстрований на нового власника (Том І: а.с. 134, 135).

Інші доводи апеляційних скарг не містять прямих посилань на те, що призначена судом експертиза не стосується встановлення обставин, які матимуть значення для вирішення заявлених позивачем вимог.

Окрім того, слід також зазначити, що судова авто - товарознавча експертиза, яка була призначена оскаржуваною ухвалою суду 23.07.2019 року повернулася до суду без виконання що вбачається з Листа ОНДІСЕ МЮУ від 08.11.2019 року за №19-5306 (Том ІІ: а.с. 104) та провадження у справі поновлено (Том ІІ: а.с. 107).

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують правильних висновків суду першої інстанції.

Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).

Суд апеляційної інстанції враховує положення практики Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справ «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.)

Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції), (dec.); Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2) [ВП], § 41.

Отже, апеляційний суд вважає, що судове рішення суду ґрунтується на повно та всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

На підставі ч.1 ст.375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - залишити без задоволення.

Ухвалу Ананьївського районного суду Одеської області від 23 липня 2019 року про забезпечення доказів по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнання майна спільною сумісною власністю, поділ спільної сумісної власності залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Повний текст судового рішення складено 10.02.2020 року.

Головуючий Т.В. Цюра

Судді: О.С. Комлева

С.М. Сегеда