Справа № 462/7342/19 Головуючий у 1 інстанції: Невойт П.С.
Провадження № 22-ц/811/1591/20 Доповідач в 2-й інстанції: Крайник Н. П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 жовтня 2020 року Львівський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Ванівського О.М., Мельничук О.Я.,

при секретарі: Матяш С.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргоюАкціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» на заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року у справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

25.11.2019 року АТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_1 та просило суд ухвалити рішення про стягнення з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 19.11.2013 року у розмірі 13544,18 гривень та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 19.11.2013 ОСОБА_1 звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку в розмірі 4821,64 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Своїм підписом відповідач підтвердила, що підписана нею Генеральна угода разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком Кредитний договір, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором, можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питаннях банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт банку (www.privatbank.ua) або інший інтернет/sms-ресурс, зазначений банком. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank. uа) ПАТ КБ «Приватбанк», що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року, керуючись законодавством України, публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг», які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам. Таким чином, клієнт отримує доступ до всіх без виключення послуг Банку. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або іншим стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому; друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua згідно яких обслуговується відповідач.

Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав повному обсязі надав відповідачу кошти у розмірі визначеному у Кредитному договорі.

В порушення умов кредитного договору, ст.ст. 509, 525, 526, 629,1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_1 не виконує належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 07.11.2019 року становить 13544,18 грн. та складається з наступного: 3302,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3112,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7129,25 грн. - заборгованість за пенею.

Оскарженим заочним рішенням у задоволенні позову відмовлено за безпідставністю позовних вимог.

Заочне рішення суду оскаржило Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк».

В апеляційній скарзі посилається на те, що рішення суду першої інстанції ухвалене без повного, всебічного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи, без належної оцінки доказів по справі, з невідповідністю висновків суду обставинам справи та з порушенням норм процесуального та матеріального права.

Зазначає, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано доказів, що на отриману відповідачем банківську картку поширюють дію Умови та Правила, оскільки підписання відповідачем заяви-анкети не підтверджує тип та строк дії цієї картки, що є істотними умовами договору, крім того, позивачем не надано доказів зарахування кредитних коштів на картку. Судом не враховано, що заборгованість відповідача виникла саме з Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт, підписаної відповідачем. У Генеральній угоді сторонами чітко зазначено умови кредитування, в тому числі щодо суми кредиту, а також сплати процентів та штрафів, а відтак сторони в Генеральній угоді погодили всі істотні умови договору. Суд неналежно дослідив наявні у справі докази, що призвело до помилкових висновків про непогодження із відповідачем умов кредитування. Підписавши Генеральну угоду, відповідач особистим підписом підтвердив, що він ознайомився та згідний з Умовами та Правилами, а також отримав повну інформацію про умови кредитування. Зазначає, що відсутність підпису боржника на відповідних Умовах та Правилах не свідчить про неукладеність договору, оскільки суть договору приєднання полягає в тому, що його умови визначаються однією стороною одноособово та викладаються у певних формулярах або інших стандартах, а інша сторона може лише приєднатися до таких умов, висловивши певним чином згоду на них. Вважає, що суд першої інстанції допустив грубі прошення принципів змагальності та об`єктивності, неупередженості суду, оскільки за відсутності у справі обґрунтованих та доказових заперечень відповідача, суд самостійно навів доводи проти вимог позивача та відмовив банку у задоволенні цих вимог, не посилаючись на жодний доказ. Відповідач користувався кредитними коштами, договір не ним оспорювався та не визнавався судом недійсним. Тому, що встановивши, що банк надав відповідачу кредит, а відповідач його не повернув, суд першої інстанції не мав жодних підстав відмовляти у стягненні заборгованості за фактично отриманими коштами та відсотків по кредиту.

Просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково з наступних мотивів.

У судове засідання, призначене на 13 жовтня 2020 року, особи, які беруть участь у справі, не з`явились, хоча були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, тому колегія суддів вважає, що розгляд справи відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України слід проводити без їх участі та без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Згідно ч.1,ч.2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо).Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

Згідно ст. 634цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Встановлено, що на підставі договору б/н від б/н від 19.11.2013 року ПАТ КБ «Приватбанк» надав відповідачу кредит у розмірі 1500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що підтверджується анкетою-заявою ОСОБА_1 про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку від 01.06.2011 року та витягом з Умов та правил надання банківських послуг.

Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості від 19.11.2013 року за взаємного згодою сторін було змінено умови попередньо укладеного між сторонами договору, та відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі Генеральна угода) б/н від 19.11.2013 року позичальник отримала строковий кредит у розмірі 4821,62 грн. на строк 24 місяці, з 19.11.2013 року по 30.11.2015 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту на споживчі цілі в сумі 4821,65 грн., в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, виплаті процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту зазначені в заяві, Умовах та Правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: з 01 по 25 число кожного місяця, в розмірі 241,28 грн. Згідно з п.2.2 Генеральної угоди, при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних в Генеральній угоді, Умовах та Правилах, більше ніж на 31 день, по зобов`язанням, строк яких не наступив, сторони погодили, що строк повернення кредиту вважається 32-й день з моменту виникнення порушення. Заборгованість за Кредитом, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф в розмірі 1195,31 грн.

Отже, при укладенні Генеральної угоди сторони досягнули згоди щодо всіх істотних умов кредитування, погодили іншу величину тіла кредиту, на що не звернув уваги районний суд.

Генеральна угода вважається Договором, на підставі якого виникають кредитні зобов`язання, адже такою змінені кредитні зобов`язання, що виникли на підставі кредитного договору, відтак, положення Генеральної угоди повинні враховуватись судом при наданні оцінки правовідносинам сторін.

Окрім Угоди, й розрахунком заборгованості стверджується використання боржником суми кредитного ліміту, вірність нарахування відсотків та штрафів щодо яких Банком заявлено вимогу про стягнення заборгованості.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_1 не виконувала належним чином взяті на себе зобов`язання, щодо повернення суми кредиту та сплати відсотків та допустила заборгованість перед позивачем, яка станом на 07.11.2019 року становить 13544,18 грн. та складається з наступного: 3302,91 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 3112,02 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 7129,25 грн. - заборгованість за пенею.

Будь яких спростувань з приводу цього судом першої інстанції за мотивами

оскаржуваного рішення не наведено, відтак, висновки суду про наявність підстав для відмови в позові не можуть вважатись обґрунтованими.

З наведених мотивів, рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнення з відповідача в користь позивача заборгованості за кредитом в розмірі 6414, 02 грн, з яких 3302,91 грн - заборгованість за тілом кредиту, 3112,02 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом. У задоволенні позовних вимог про стягнення 7129,25 грн пені за несвоєчасне виконання зобов`язання слід відмовити, так як така не передбачена Генеральною угодою.

Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складання повного судового рішення.

Керуючись ч. 5 ст. 268, ст. 367, ст. 368, п. 2 ч. 1 ст. 374, п.п.1-4 ч. 1 ст. 376, ст. 381, ст. 382, ст. 383, ст. 384 ЦПК України, Львівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк»задоволити частково.

Заочне рішення Шевченківського районного суду м. Львова від 17 березня 2020 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позов ПАТ КБ «Приватбанк» задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 в користь ПАТ КБ «Приватбанк» 6414, 02 грн заборгованості за договором б/н від 19.11.2013 року, в решті позовних вимог відмовити.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскарженою у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складено 23 жовтня 2020 року.

Головуючий: Крайник Н.П.

Судді: Ванівський О.М.

Мельничук О.Я.