Дата документу 03.12.2020
Справа № 937/9476/19
Провадження № 2/937/806/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 грудня 2020 року Мелітопольський міськрайонний суд Запорізької області у складі: головуючого - судді Горбачової Ю.В.,

з секретарем с/з Мазуріною О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Мелітополі цивільну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до відповідачів про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення, в якому просить розірвати договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений 30.11.2012 року між ГУ МНС України в Запорізькій області та відповідачем ОСОБА_1 ; виселити відповідачів: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 зі службової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житла; стягнути солідарно з відповідачів на користь ГУ ДС України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області суму сплаченого судового збору.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на балансі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - ГУ ДСНС України у Запорізькій області) знаходиться службове житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 . Старший майстер зв`язку центрального пункту пожежного зв`язку 1-го загону ВПО м. Мелітополя старший сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та члени його сім`ї - дружина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) згідно з наказом УПО № 147 від 14.11.1991 р. отримали житло 2-кімнатну службову квартиру, ж/п 31,2 м2, загальною площею 53,34 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , і заселені в дане житло. 30.11.2012 року між Головним територіальним управлінням Міністерства надзвичайних ситуацій України в Запорізькій області, на даний час Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - ГУ ДСНС України у Запорізькій області), (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2013 року № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та ОСОБА_1 був укладений Договір найму житлового приміщення від 30.11.2012 р. В даному Договорі зазначено що, наймодавець надав наймачу - гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і членам його сім`ї дружині ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочці ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у безоплатне користування житло (двокімнатну службову квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому наймач зобов`язується сплачувати рахунки за житлово-комунальні послуги (постачання холодної води, опалення, каналізації, електропостачання, вивіз сміття). Станом на 01.11.2019 року заборгованість по сплаті комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 складає 21 412,29 грн. Зазначене вище підтверджує не виконання Відповідачами п. 1.3.3. Договору найму житлового приміщення від 30.11.2012 року. Головним управлінням була направлена поштовим зв`язком вимога № 01/13-02/4869 від 25.10.2019 року про добровільне звільнення службового житла за адресою: АДРЕСА_1 . На підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018р. та постанови Запорізького апеляційного суду від 18.02.2019р. по справі №320/9482/17 за позовом Головного управління ДСНС України у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням. 02.07.2019 р. відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018р. у справі №320/9482/17 було знято з реєстрації місця проживання за зазначеною вище адресою наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Всупереч вищезазначеному рішенню суду ОСОБА_1 надалі зі своєю родиною продовжує користуватись службовим приміщенням, що підтверджується рахунками за користування комунальними послугами, що є грубим порушенням умов договору, а саме - п.1.3.3. плату за використання житла. Згідно з Довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 володіє будинком за адресою: АДРЕСА_2 . ОСОБА_2 володіє 3-кімнатною квартирою за адресою: АДРЕСА_3 . Оскільки Відповідачами втрачено право на користування службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 - порушують права та законні інтереси Позивача, тому Позивач змушений звернутись до суду із відповідним позовом.

Представник позивача Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області Мяснянкіна К.А. в судове засідання не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, на задоволенні позову наполягає в повному обсязі. Також при винесенні рішення просить взяти до уваги, що починаючи з 2014 року по вересень 2020 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 та ОСОБА_4 мали триваючу заборгованість за спожиті комунальні послуги, чим порушували п.1.3.3., п. 2.1.1. Договору найму житлового приміщення кожного місяця не пізніш 10 числа поточного місяця вносити на розрахунковий рахунок Наймодавця плату за використання житла, комунальні та інші послуги за минулий місяць, економне використовувати воду, газ, електричну і теплову енергію. Наймач та члени його сім`ї в порушення умов Договору найму житлового приміщення, судових наказів не виконував понад 5 років свої зобов`язання. Тільки після отримання Відповідачами позовної заяви про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення почалися здійснювати кроки на погашення заборгованості з метою того щоб наймач та члени його сім`ї не були позбавленні службового житлового приміщення. В судовому засіданні були долучені докази (Акти перевірки службового житла) про те що жодного разу при здійсненні аудиту та перевірки службового житла до подачі та впродовж розгляду справи Відповідачі не були присутні в службовому приміщенні. Крім цього до позовної заяви були додані рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018р. та постанова Запорізького апеляційного суду від 18.02.2019р. по справі №320/9482/17 за позовом Головного управління ДСНС України у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням. Зазначеним вище підтверджує те що Відповідачі не мешкають у службовому житлі. Про наявність у ОСОБА_1 службової житлової квартири за адресою: АДРЕСА_1 , як єдиного житлового приміщення є таким що не відповідає дійсності. Головним управління ДСНС України у Запорізькій області до матеріалів справи додана Довідка з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, ОСОБА_1 володіє будинком за адресою: АДРЕСА_2 . Листи про відсутність такого будинку додані до матеріалів справи Відповідачем є такими, що вводить до сумніву, адже починаючи з 2015 року по 2019 рік в зазначеному будинку були зареєстровані діти ОСОБА_1 та другої дружини ОСОБА_5 . На підставі зазначеного Головне управління ДСНС України у Запорізькій області просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Лапшиної Г.І. надійшла заява про розгляд справи без її участі та постановити рішення, яким відмовити Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області у задоволенні позовних вимог. Також при прийнятті рішення просить взяти до уваги те, що єдиною підставою для розірвання договору найму житлового приміщення від 30.11.2012 року, яка зазначена у позові, є порушення умов цього договору, а саме на наявність заборгованості по сплаті за комунальні послуги, та невиконання рішень суду про стягнення такої заборгованості. Як було підтверджено в судовому засіданні копіями квитанцій, наданими відповідачем, а також підтверджено довідками позивача, на стадії розгляду цієї справи ОСОБА_1 погасив всю заборгованість, зазначену у позові, та сплачує поточні щомісячні платежі. Тобто підстава для розірвання договору найму житлового приміщення, зазначена у позові, відпала в цілому. В судовому засіданні представник позивача постійно наголошував на тому, що ОСОБА_1 не проживає в спірному житловому приміщенні, а саме в квартирі АДРЕСА_4 , та надав суду складені ним акти про непроживання відповідача. Але ці твердження не відповідають дійсності, і спростовуються безпосередньо самим позивачем. А саме, в позовній заяві (на 4 аркуші позову) зазначено, що ОСОБА_1 надалі зі своєю родиною продовжує користуватись службовим приміщенням, що підтверджується рахунками за користування комунальними послугами. До теперішнього часу позивач щомісячно продовжує нараховувати ОСОБА_1 оплату за спожиті комунальні послуги, а відповідач сплачує ці платежі. Як було встановлено в судовому засіданні, з 2017 року разом з ОСОБА_1 в спірній квартирі проживають його дружина ОСОБА_5 , та їх малолітні діти: донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 11 квітня 2017 року малолітні діти відповідача були зареєстровані в цій квартирі, що підтверджується доданими до справи копіями довідок відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради про реєстрацію місця проживання особи. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Місцем проживання малолітніх дітей разом з відповідачем ОСОБА_1 , який є їх батьком, є саме квартира АДРЕСА_4 . І позивач не ставить питання про виселення з вищезазначеної квартири дружини відповідача - ОСОБА_5 , та їх малолітніх дітей: доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Як передбачено ст.64 Житлового кодексу Української РСР, вони є членами сім`ї відповідача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з ним усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Твердження представника позивача про те, що реєстрація малолітніх дітей в цій квартирі відбулася незаконно, не може братися судом до уваги, тому що на теперішній час відсутні будь-які документи, які б це підтверджували. Реєстрація дітей за вищевказаною адресою ніким не скасована і не визнана незаконною. Квартира АДРЕСА_4 є єдиним житлом, яке знаходиться в користуванні сім' ї відповідача. Посилання позивача на наявність зареєстрованого на праві власності на ім`я відповідача житлового будинку по АДРЕСА_2 не може бути прийнято до уваги, тому що за даними акту обстеження, складеним фахівцем КП «ММБТІ» 23.07.2008 року, цей будинок був знесений. Іншого житлового приміщення за цією адресою на теперішній час немає. Залишився лише збудований гараж «Е-1», не зданий в експлуатацію, і який є нежитловою будівлею. Це підтверджується копією довідки КП «ММБТІ» № 2699 від 15.09.2014 року, та іншими документами, копії яких також додаються до відзиву на позовну заяву. За адресою АДРЕСА_2 ніхто не зареєстрований і не проживає, що підтверджується довідкою голови квартального комітету № 35 Мелітопольської міської ради Запорізької області від 15.01.2020 року. Звертаю увагу суду на висновки Європейського суду з прав людини, зокрема, на справу KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, ЄСПЛ, від 02 грудня 2010 року. Як зазначив ЄСПЛ в рішенні по цій справі, «втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла»; «втручання держави є порушенням статті 8 Конвенції, якщо воно не переслідує легітимну мету, одну чи декілька, що перелічені у пункті 2 статті 8, не здійснюється «згідно із законом» та не може розглядатись як «необхідне в демократичному суспільстві...» Тому вважає, що виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_4 , без надання іншого житлового приміщення, не відповідає критеріям, що викладені у пункті другому статті 8 Конвенції, а тому є безпідставним та незаконним. З урахуванням вищевикладеного просить постановити рішення про відмову Головному управлінню Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області у задоволенні позовних вимог про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення ОСОБА_1 з квартири АДРЕСА_4 .

З відзиву на позовну заяву, який був поданий ОСОБА_1 , вбачається, що він з позовними вимогами Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області про розірвання договору найму житлового приміщення та його виселення з квартири він не згоден у повному обсязі з наступних підстав. Згідно вимог ст.108 Житлового кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом. У своєму позові, обґрунтовуючи вимоги щодо розірвання договору найму житлового приміщення від 30.11.2012 року, Позивач посилається на порушення умов цього договору, а саме на наявність заборгованості по сплаті за комунальні послуги, та невиконання рішень суду про стягнення такої заборгованості. Він не заперечує сам факт наявності заборгованості по сплаті за комунальні послуги і судових наказів про її стягнення, але обов`язок виконання цих судових наказів покладається не лише на нього. Обов`язок сплатити заборгованість за спожиті комунальні послуги несуть також Відповідачка-2 ОСОБА_2 , та Відповідачка-3 ОСОБА_3 . Відповідно, його частка в цій заборгованості складає лише 1/3, і він не відмовляється від своїх зобов`язань. На підтвердження цього до відзиву надаються копії квитанці про часткове виконання ним рішенння суду, а саме про сплату грошових коштів. Крім того, згідно п.5 ч.2 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» балансоутримувач зобов`язаний забезпечити умови для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів відповідно до встановлених стандартів, нормативів, норм та правил. Тому він вважає, що частина його боргів за комунальні послуги підлягає погашенню, з урахуванням виконаних за його рахунок ремонтних робіт в житловому будинку АДРЕСА_5 , балансоутримувачем якого є Позивач. Також звертає увагу суду на те, що Відповідачка-2 ОСОБА_2 , та Відповідачка-3 ОСОБА_3 не бажають ніяким чином виконувати рішення суду про погашення заборгованості, і по відношенню до них Позивач не вживає ніяких заходів примусового характеру. Крім того, шлюб зареєстрований між ним та ОСОБА_2 , був розірваний у встановленому законом порядку ще 05 липня 1994 року. Після розірвання шлюбу вони деякий час були змушені продовжувати проживати разом, в одному житловому приміщенні. 29 грудня 2011 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5 (дошлюбне прізвище ОСОБА_8 ). Від цього шлюбу вони мають двох дітей доньку ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та сина ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . Ще в жовтні 2016 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 самостійно звільнили квартиру АДРЕСА_4 , і до теперішнього часу вони взагалі не проживають в ній. Місцем їх постійного проживання є інша квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 , що підтверджується копією довідки КП «Житломасив» від 23.05.2018 року. Відповідно до положення статті 64 Житлового кодексу Української РСР члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. У ч.2 ст.18 Закону України «Про охорону дитинства» прямо вказано, що діти члени сім`ї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. З 2017 року разом з ним в квартирі АДРЕСА_4 , на правах членів сім`ї, стали проживати його дружина ОСОБА_5 , та наші малолітні діти: донька ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , і син ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 . 11 квітня 2017 року їх малолітні діти були зареєстровані за місцем свого проживання за вищезазначеною адресою. 20 квітня 2018 року його дружина ОСОБА_5 також була зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 . Але потім, рішенням начальника відділу-державним реєстратором відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Воробйової К.О. від 26.12.2018 року, реєстрація його дружини ОСОБА_5 за вищезазначеною адресою була скасована. Іншого житла, а також іншої реєстрації місця проживання у його дружини ОСОБА_5 немає, і до теперішнього часу саме квартира АДРЕСА_4 є постійним місцем проживання його сім`ї.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляджу справи про причини своєї неявки суд не повідомили, письмові пояснення, заперечення чи відзив на позовну заяву суду не надали.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що на балансі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - ГУ ДСНС України у Запорізькій області) знаходиться службове житло, розташоване за адресою: АДРЕСА_1 .

Пунктом 14 «Положення про порядок надання службових жилих приміщень і користування ними в Українській РСР» (затверджено постановою Ради Міністрів УРСР від 4 лютого 1988 p. N 37) (далі по тексту - Положення) визначено, що службове жиле приміщення надається працівникові на всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним (а також на дружину (чоловіка) і неповнолітніх дітей, які проживають окремо від заявника в даному або в іншому населеному пункті), вказаних у пункті 9 цього Положення.

Пунктом 9 Положення визначено, що для одержання службового жилого приміщення відповідний працівник подає заяву адміністрації підприємства, установи, організації.

Відповідач старший майстер зв`язку центрального пункту пожежного зв`язку 1-го загону ВПО м. Мелітополя старший сержант внутрішньої служби ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та члени його сім`ї - дружина ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочка ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) згідно з наказом УПО № 147 від 14.11.1991 р. отримали житло 2-кімнатну службову квартиру, ж/п 31,2 м2, загальною площею 53,34 м2 за адресою: АДРЕСА_1 , і були заселені в дане житло. Відповідно до положень ст. 6 Житлового кодексу Української РСР - будинки і житлові приміщення призначаються для постійного або тимчасового проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків.

Положеннями ч.1 ст. 118 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які в зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього.

Згідно з положеннями ч.2 ст. 123 Житлового кодексу Української РСР, до користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, в тому числі, правила ст. 64 Житлового кодексу Української РСР, про права і обов`язки членів сім`ї наймача та про те, що виселення із займаного жилого приміщення в будинку державного або громадського житлового фонду допускається лише з підстав, установлених законом.

30.11.2012 року між Головним територіальним управлінням Міністерства надзвичайних ситуацій України в Запорізькій області, на даний час Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області (далі - ГУ ДСНС України у Запорізькій області), (відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21.01.2013 року № 33 «Про утворення територіальних органів Державної служби з надзвичайних ситуацій та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов Кабінету Міністрів України» та ОСОБА_1 був укладений Договір найму житлового приміщення.

Згідно умов вказаного договору наймодавець надав Наймачу - гр. ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) і членам його сім`ї дружині ОСОБА_2 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) та дочці ОСОБА_3 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 ) у безоплатне користування житло (двокімнатну службову квартиру) за адресою: АДРЕСА_1 , при цьому Наймач зобов`язується сплачувати рахунки за житлово-комунальні послуги (постачання холодної води, опалення, каналізації, електропостачання, вивіз сміття).

Вимогами статті 162 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Згідно з п. 1.3.3. умов Договору кожного місяця не пізніш 10 числа поточного місяця вносити на розрахунковий рахунок Наймодавця плату за використання житла, комунальні та інші послуги за минулий місяць, економне використовувати воду, газ, електричну і теплову енергію.

Згідно з п. 2.1.1. Договору - наймодавець має право вимагати від наймача дотримання Правил та своєчасного внесення ним плати за житлово-комунальні послуги.

Наймач та члени його сім`ї не виконують п. 1.3.3 Договору щодо сплати комунальних платежів споживаючи ці послуги.

Позивач тричі звертався до Мелітопольського суду Запорізької області щодо стягнення заборгованості за комунальні послуги родини ОСОБА_9 06.10.2014 року по справі №320/9818/14-ц судом був виданий наказ про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги в розмірі 3595,40 грн., 02.10.2015 року по справі №320/7226/15-ц судом був виданий наказ про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги в розмірі 4580,59 грн., 12.12.2017 року по справі №320/8729/17 судом був виданий наказ про стягнення боргу за спожиті комунальні послуги в розмірі 9816,51 грн.

На час розгляду справи в суді відповідачем ОСОБА_1 повністю була погашена заборгованість по сплаті комунальних послуг, що підтверджується наданими суду відповідними квитанціями, однак станом на 01.11.2019 року та на день звернення з позовом до суду заборгованість по сплаті комунальних послуг за адресою: АДРЕСА_1 складала 21 412,29 грн., що є грубим порушенням Відповідачами п. 1.3.3. Договору найму житлового приміщення від 30.11.2012 року.

Відповідно до ст.68 Житлового Кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги.

Пунктом 5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вказано споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Відповідно до вимог статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Невиконання або неналежне виконання умов договору наймачем службового житла ГУ ДСНС України у Запорізькій області завдає збитків державі та Головному управлінню, що ускладнює його роботу з ефективної реалізації державної політики у сфері цивільного захисту, і є наслідком відсутності у Головного управління протягом тривалого часу можливості використання коштів, що послаблює його економічний стан.

Жодних пропозицій зі сторони Відповідачів щодо вирішення питань сплати ними боргів за спожиті ними комунальні послуги до ГУ ДСНС України не надходило.

Відповідно до ст.108 Житлового Кодексу України договір найму жилого приміщення в будинках державного громадського житлового фонду може бути розірвано на вимогу наймодавця лише з підстав, установлених законом, і тільки в судовому порядку, крім випадків виселення з будинків, що загрожують обвалом.

Частиною 2 статті 825 Цивільного кодексу України передбачено, що договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк.

Керуючись ст. 826 Цивільного кодексу України у разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла.

Керуючись п. 3.2. Договору - наймодавець, наймач та члени його сім`ї за порушення умов цього договору несуть відповідальність згідно із законодавством.

Відповідно до ч.1 ст. 109 Житлового кодексу Української РСР виселення із займаного житлового приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.

Позивачем була направлена поштовим зв`язком вимога № 01/13-02/4869 від 25.10.2019 року про добровільне звільнення службового житла за адресою: АДРЕСА_1 , яка до теперішнього часу відповідачам не виконана.

Відповідно до п. 2.1.2 Договору у разі відмови наймача від звільнення приміщення у встановлений термін Наймодавець може ініціювати виселення за рішенням суду.

Рішенням Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018р, яке постановою Запорізького апеляційного суду від 18.02.2019р. по справі №320/9482/17 залишено в силі, позов Головного управління ДСНС України у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання осіб такими, що втратили право користування службовим житловим приміщенням був задоволений.

02.07.2019 р. відділом реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області на підставі рішення Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 02.10.2018р. у справі №320/9482/17 було знято з реєстрації місця проживання за зазначеною вище адресою наступних осіб: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Всупереч вищезазначеному рішенню суду ОСОБА_1 надалі зі своєю родиною продовжує користуватись службовий приміщенням, що є грубим порушенням умов договору, а саме - п.1.3.3. плату за використання житла.

Згідно довідки відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 7039 від 05.12.2019 року за наявними картотеками місце проживання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , було зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 , знято з реєстрації місця проживання 02.07.2019 року за заочним рішенням суду № 320/9482/17 від 02.10.2018 року.

Згідно довідок відділу реєстрації виконавчого комітету Мелітопольської міської ради Запорізької області № 7041 та № 7040 від 05.12.2019 року за наявними картотеками місце проживання ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та місце проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстровано за адресою: АДРЕСА_3 .

Відповідно до ч.3ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Стаття 76 ЦПК України, передбачає, що доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Приписами частин 1,5,6 ст.81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Суд критично ставиться до пояснень відповідача та його представника, стосовного того, що ОСОБА_1 постійно проживає у службовій квартирі та не має іншого житла для проживання, оскільки вказані факти спростовуються письмовими доказами наданими представником позивача в суді, а саме актом перевірки режиму проживання мешканців у службовому житлі ГУ ДСНС України у Запорізькій області за адресою: АДРЕСА_1 та довідкою з Державного реєстру прав власності на нерухоме майно, а також встановлено рішенням суду від 02.10.2018 року, яке на даний час набрало законної сили.

Оскільки Відповідачами втрачено право на користування службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 - порушують права та законні інтереси Позивача, а тому позовні вимоги стосовно розірвання договору найму житлового приміщення від 30 листопада 2012 року та виселення відповідачів зі спірного житла є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене, а також те, що на час ухвалення рішення спір між сторонами не врегульований у добровільному порядку, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі.

У відповідності до ст. 141 ЦПК України солідарно підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача судові витрати, що складаються зі сплаченого позивачем судового збору в сумі 1921,00 гривень у рівних частках.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 128, 141, 258, 259, 265 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про розірвання договору найму житлового приміщення та виселення задовольнити.

Розірвати договір найму житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , укладений «30» листопада 2012 року між ГУ МНС України в Запорізькій області та ОСОБА_1 .

Виселити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 - зі службової квартири, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та перебуває на балансі Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Запорізькій області - без надання іншого житла.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІНН НОМЕР_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНН НОМЕР_2 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ІНН НОМЕР_3 , які зареєстровані за адресою: АДРЕСА_3 , проживають за адресою: АДРЕСА_1 на користь Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій в Запорізькій області (р/р 5702 в Державній казначейській службі України м. Київ, МФО 820172, ) судовий збір в розмірі 1921 (одна тисяча дев`ятсот двадцять одна) гривня 00 копійок, по 640,33 гривень з кожного.

На рішення може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження протягом 30 днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ: Ю.В. Горбачова