Справа №628/3009/20
Провадження №2/628/1159/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 року Куп`янський міськрайонний суд Харківської області

у складі судді Барабанової В.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління міграційної служби України в Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації місця постійного проживання,-

встановив:

11.11.2020 р. ОСОБА_1 звернувся до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області з позовною заявою до Головного Управління міграційної служби України в Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації місця постійного проживання.

Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 11.11.2020 позовну заяву залишено без руху, як таку, що не відповідає вимогам ст. ст.175,177 ЦПК України, а саме: позивач при обґрунтуванні позовних вимог зазначає, що він та його мати ОСОБА_2 є співвласниками квартири, за адресою: АДРЕСА_1 , по 1/2 частині, якої належить кожному, однак позивачем не обґрунтовано, якими доказами підтверджується належність позивачу та його матері вказаної квартири саме на даний час, оскільки наданий позивачем Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно датований ще 24.05.2007 року, як і надане свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 12.04.2007 року.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ в п.34 постанови №5 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказав, що оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла.

Підстава позову обставини (фактична підстава) і норми права (юридична підстава), які у своїй сукупності дають право особі звернутися до суду з позовними вимогами до відповідача.

Предмет позову - матеріально-правові вимоги позивача до відповідача.

Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України.

Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності це закріплена за власником можливість у межах, що допускають законом, володіти, користуватися й розпоряджатися майном за своїм розсудом й у своєму інтересі. Стаття 319 ЦК України встановлює загальні правила та межі здійснення права власності.

Як вбачається зі змісту позовної заяви, позивач, посилаючись на положення ст. 405 ЦК України, як на правову підставу позову, та норми даної статті передбачають, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Однак, виклад обставин, які обґрунтовують підстави застосування вказаної норми права до правовідносин сторін у позовній заяві відсутній, зокрема, позивачем як співвласником житлового приміщення, не наведено обставин, які свідчать про наявність сукупності юридичних фактів, визначеної ч.2 ст.405 ЦК України, з якими даною нормою пов`язується втрата членом сім`ї права користування житлом: 1) відсутність члена сім`ї понад один рік; 2) відсутність поважних причин не проживання члена сім`ї.

Наведене свідчить не лише про суперечливість предмету та підстав позову, а й про обрання позивачами способу захисту, який не передбачений законом.

Позивач має визначитися зі способом захисту порушеного права, з посиланням на відповідні обставини та докази, визначивши правові підстави для визнання особи такою, що втратила право користування приватним житловим приміщенням, власником якого (1/2 частини квартири) є позивач. Так, правове обґрунтування щодо конкретної норми права, яку позивач просить застосувати при вирішенні спору в позові взагалі відсутнє.

Позивач у позовній заяві зазначає своє місце проживання чи перебування за місцем його реєстрації, з тексту позовної заяви вбачається, що останній не проживає за місцем своєї реєстрації з 1.08.2012 року, що суперечить обставинам викладеним у позові.

Крім того, зі змісту позовної заяви убачається та в матеріалах справи міститься заява щодо звернення позивача ОСОБА_1 до Головного Управління міграційної служби України в Харківській області про зняття з місця реєстрації, однак відомостей про невиконання відповідачем вимог, що би свідчило про наявність перешкод як підставу для подання позовної заяви до суду не надано, тому не зрозуміло в чому полягає спір про право, якими діями відповідача було порушено права, свободи, інтереси позивача, не надано відповідних доказів, які б підтверджували виклад обставин справи.

Так, позивачу ОСОБА_1 було надано строк для усунення недоліків, який ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 30.11.2020 року продовжено на 10 днів з моменту отримання ухвали суду.

Як убачається з матеріалів справи, копію ухвали про продовження строку для усунення недоліків позивач ОСОБА_1 отримав 03.12.2020 р., що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте на момент постановлення ухвали, недоліки позовної заяви не усунуто, жодного документу чи клопотання позивачем до суду не надано.

Як передбачено ч. 3 ст. 185 ЦПК України якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви у строк, встановлений судом, заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Приймаючи до уваги вищенаведені обставини, зважаючи на те, що станом на час постановлення даної ухвали позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, суддя дійшов висновку повернути позивачу позовну заяву з доданими до неї документами.

Відповідно до ч. 5 ст.185 ЦПК України, суддя повертає позовну заяву і додані до неї документи не пізніше п`яти днів з дня її надходження або з дня закінчення строку на усунення недоліків.

Відповідно до вимог п. 2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги, а відтак, сплачена сума судового збору підлягає поверненню.

Керуючись ст.ст.185, 258-260 ЦПК України, п. 2 ч.1 ст. 7 ЗУ «Про судовий збір», суддя

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного Управління міграційної служби України в Харківській області, третя особа: ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності, позбавлення права користування житловим приміщенням із зняттям з реєстрації місця постійного проживання вважати неподаною та повернути позивачу у зв`язку з неусуненням недоліків позовної заяви, яку ухвалою суду від 11.11.2020 року залишено без руху.

Зобов`язати Куп`янське управління Державної казначейської служби України Харківської області повернути ОСОБА_1 , сплачений за квитанцією №0.0..1 від 10.11.2020 року в АТ КБ «ПриватБанк» - судовий збір в розмірі 840,80 грн..

Роз`яснити, що відповідно до ч. 7 ст. 185 ЦПК України, повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі до Куп`янського міськрайонного суду Харківської області протягом 15 днів з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Відповідно до пункту 3 розділу ХІІ «Прикінцевих положень» Цивільного процесуального кодексу України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Суддя: В.В. Барабанова