Ухвала

07 лютого 2020 року

м. Київ

справа № 210/3864/17

провадження № 61-669ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Фаловської І. М. розглянув касаційну скаргу Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня

2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», третя

особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів,

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2017 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 звернулися до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз» (далі - ПАТ «Криворіжгаз»), правонаступником якого є Акціонерне товариство «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» (далі - АТ «ОГС «Криворіжгаз»), Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут» (далі - ТОВ «Дніпропетровськгаз збут»), третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.

У червні 2018 року ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 звернулися до суду із уточненим позовом до ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», ТОВ «Дніпропетровськгаз збут», третя особа - НКРЕКП, про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.

Уточнена позовна заява мотивована тим, що на підставі постанови НКРЕКП від 30 вересня 2015 року № 2500 (далі - Постанова № 2500)

між ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 як споживачами, та ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», укладений типовий договір постачання природного газу споживачам.

У березні 2017 року ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», встановило на будинок АДРЕСА_1 загальнобудинковий вузол обліку газу.

У квітні 2017 року позивачам стало відомо про те, що для них ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», в односторонньому порядку, з 01 квітня 2017 року почало нараховувати об`єми використаного природного газу згідно з показниками загальнобудинкового прибору обліку газу.

Власники квартир у будинку АДРЕСА_1 , які не обладнані індивідуальними лічильниками газу, звернулися до ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», із заявами про забезпечення та встановлення індивідуальних лічильників газу за рахунок ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», на підставі статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу».

Листом ПАТ «Криворіжгаз» від 08 серпня 2017 року позивачів як споживачів газу було повідомлено про те, що ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», не передбачено фінансування робіт зі встановлення індивідуальних лічильників газу у кожній квартирі будинку АДРЕСА_1 .

Позивачі вважали, що вказана відмова у забезпеченні побутових споживачів газу індивідуальними лічильниками газу та у їх встановленні за рахунок ПАТ «Криворіжгаз», правонаступником якого є АТ «ОГС «Криворіжгаз», є неправомірною, не відповідає вимогам статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», відповідно до якої суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується: комплексно, у тому числі для опалення до 01 січня 2012 року; для підігріву води та приготування їжі до 01 січня 2016 року; тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року.

Посилаючись на вищевказане, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , з урахування уточнених позовних вимог, просили суд визнати незаконними дії АТ «ОГС «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу для побутових споживачів природного газу, які проживають у будинку АДРЕСА_1 ;визнати незаконним встановлений ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» режим нарахування об`ємів спожитого природного газу згідно з показниками загальнобудинкового прибору обліку газу для побутових споживачів природного газу позивачам у справі;зобов`язати ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 квітня 2017 року поновити позивачам як побутовим споживачам природного газу, режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203(далі - Норми № 203); визнати право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «ОГС «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу - позивачами у справі.

Ухвалою Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18 лютого 2019 року до участі у справі залучено третю особу - Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.

Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року (у складі судді

Ступак С. В.) уточнений позов ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 задоволено частково.

Визнано незаконним дії ПАТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу у будинку АДРЕСА_1 .

Зобов`язано ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 квітня 2017 року поновити побутовим споживачам природного газу у будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_4 ),

ОСОБА_4 (квартира АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 ( АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 (квартира АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 (квартира АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 (квартира АДРЕСА_10 ),

ОСОБА_10 (квартира АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 (квартира АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 (квартира АДРЕСА_13 ), ОСОБА_13 (квартира АДРЕСА_14 ) режим нарахування природного газу відповідно до Норм споживання природного газу населенням у разі відсутності газових лічильників, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 23 березня 2016 року № 203.

Визнано право на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок ПАТ «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу у будинку АДРЕСА_1 : ОСОБА_1 (квартира АДРЕСА_2 ), ОСОБА_2 (квартира АДРЕСА_3 ), ОСОБА_3 (квартира АДРЕСА_4 ), ОСОБА_4 (квартира АДРЕСА_5 ), ОСОБА_5 (квартира АДРЕСА_6 ), ОСОБА_6 (квартира АДРЕСА_7 ), ОСОБА_7 ( квартира АДРЕСА_8 ), ОСОБА_8 (квартира АДРЕСА_9 ), ОСОБА_9 (квартира АДРЕСА_10 ), ОСОБА_10 (квартира АДРЕСА_11 ), ОСОБА_11 (квартира АДРЕСА_12 ), ОСОБА_12 (квартира АДРЕСА_13 ), ОСОБА_13 (квартира АДРЕСА_14 .

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року

(у складі судді Зубакової В. П., Барилсьької А. П., Бондар Я. М.) рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року в частині позовних вимог про зобов`язання ТОВ «Дніпропетровськгаз збут» з 01 квітня 2017 року поновити побутовим споживачам природного газу режим нарахування природного газу відповідно до Норм № 203, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову у задоволенні цих позовних вимог.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

01 січня 2020 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга

АТ «ОГС «Криворіжгаз» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року

та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року,

в якій скаржник просить скасувати судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій в частині позовних вимог про встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу для побутових споживачів природного газу, які проживають у будинку АДРЕСА_1 та визнання права на забезпечення індивідуальними безкоштовними газовими лічильниками за рахунок АТ «ОГС «Криворіжгаз» за побутовими споживачами природного газу - позивачами у справі скасувати, ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки касаційна скарга подана на судові рішення у малозначній справі, що не підлягають касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи

та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з частиною четвертою статті 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах:

1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу;5) в яких ціна позову перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об`єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини.

Частиною дев`ятою статті 19 ЦПК України визначено, що для цілей цього Кодексу розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб вираховується станом на 1 січня календарного року, в якому подається відповідна заява або скарга, вчиняється процесуальна дія чи ухвалюється судове рішення.

Предметом спору у даній справі є визнання незаконними дій щодо зміни норми використання природного газу, визнання права на забезпечення та встановлення споживачам в квартирах індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів.

Європейський суд з прав людини вказує, що було б важко погодитись з тим, що Верховний Суд у ситуації, коли відповідне національне законодавство дозволило йому відфільтрувати справи, що надходять до нього, має бути пов`язаним з помилками нижчих судів при визначенні питання щодо надання комусь доступу до нього. В іншому випадку це може серйозно заважати роботі Верховного Суду і зробить неможливим виконання Верховним Судом своєї специфічної ролі. У прецедентній практиці Суду вже було підтверджено, що повноваження вищого суду щодо визначення своєї юрисдикції не можуть бути обмежені таким чином

(рішення у справі «Зубац проти Хорватії» від 05 квітня 2018 року).

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень із цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, тому незалежно від того, визнавав її такою суд першої чи апеляційної інстанції, ураховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України належить до Загальних положень цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Верховним Судом досліджено та взято до уваги: предмет позову, складність справи, доводи касаційної скарги, а також значення справи для сторін і суспільства, практику розгляду справ з даної категорії.

Касаційна скарга містить посилання на те, що право на оскарження судових рішень в касаційному порядку є складовою конституційного права особи на особи на судовий захист.

Разом з тим, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному оскарженню.

Крім того, судова практика у цій категорії справ є незмінною, що не може свідчити про порушення прав заявника (правова позиція Великої Палати Верховного Суду, викладена у постанові від 07 листопада 2018 року у справі № 214/2435/17 (провадження № 14-347цс18)).

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судові рішення у малозначній справі, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

З наведених обставин не потребує окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Одночасно суд роз`яснює вимоги пункту 3 частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір», відповідно до якого сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

Керуючись статтею 129 Конституції України, статями 19, 389, 394 ЦПК України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Акціонерного товариства «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27 серпня 2019 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 10 грудня 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 до Публічного акціонерного товариства «Криворіжгаз», Товариства з обмеженою відповідальністю «Дніпропетровськгаз збут», третя особа - Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, про визнання незаконними дій щодо збільшення норми використання природного газу та визнання права споживачів на забезпечення та встановлення індивідуальних газових лічильників у порядку захисту прав споживачів, відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали направити особі, яка подала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. М. Фаловська