САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/679/20
Провадження №2/726/226/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.12.2020 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі: головуючого судді Проскурняка І. Г., за участю секретаря судових засідань Богонос Г.Й., представників позивача ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , представників відповідача ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Душинська Ніна Валеріївна про визнання права власності на частку у майні, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя -,

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_5 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору Приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Душинська Н.В. про визнання права власності на частку у майні, яке належить до спільної сумісної власності подружжя.

В позові посилаються на те, що 20.05.1981 року вона уклала шлюб із ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ). 23.05.1992 року шлюб між ними було розірвано, однак вже 13.08.1992 року шлюб було укладено повторно.

В період шлюбу, а саме 14.09.2006 року, подружжя придбали житлову квартиру АДРЕСА_1 і хоча вказану квартиру вони придбали у період шлюбу, та вона є їхньою спільною сумісною власністю, стороною у договорі купівлі-продажу (титульним володільцем) було вказано тільки чоловіка.

Житлова квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 34,60 кв.м., в тому числі житлову 21,30 кв.м. Ринкова її вартість станом на 18.05.2020 року складає 588653,00 гривень.

Вказану квартиру вони придбали за спільні сімейні кошти для спільного користування.

Вони проживши однією сім`єю близько 26 років, однак через певні життєві обставини, 16.04.2007 року шлюб між ними було розірвано.

Проживши певний час у спільній квартирі, у зв`язку із розірванням шлюбу, вона змушена була виїхати на інше місце проживання. Натомість ОСОБА_7 залишився проживати у їхньому спільному житлі. Суперечок з приводу його подальшого майбутнього у них не виникало, оскільки вони погоджувались, що квартира є їхньою спільною сумісною власністю подружжя та у майбутньому її у повному обсязі буде передано доньці. Будь-яких дій по відчуженню чи поділу квартири ні позивач, ні її колишній чоловік не вчиняли.

Приблизно у 2015 році у ОСОБА_7 з`явилась інша жінка відповідач ОСОБА_8 . Позивачці стало відомо, що тривалий час вони не проживали разом, оскільки ОСОБА_8 проживала в іншому місті. Наприкінці 2019 року, коли ОСОБА_7 дізнався про виявлену у нього онкологічну хворобу, відповідач ОСОБА_8 переїхала до нього на постійне проживання у вказану квартиру, зареєструвала там своє місце проживання та уклала шлюб із ОСОБА_7 .

ОСОБА_7 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 . Позивач та їхня спільна донька звернулись до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_7 та їм стало відомо про існування заповіту, яким останній заповів ОСОБА_8 їхню спільну квартиру АДРЕСА_1 . Позивач зазначає, що не може отримати копію свідоцтва про смерть ОСОБА_7 , оскільки будучи розлученою із померлим, не наділена відповідною праводієздатністю. Спроби доньки отримати необхідні документи закінчились усною відмовою компетентних органів, обґрунтованою епідеміологічною ситуацією та введення карантинних заходів. Однак всі необхідні документи містяться у матеріалах спадкової справи.

Позивач звертає увагу суду на те, що вона не претендує на будь-яке спадкове майно ОСОБА_7 , яке залишилось після його смерті, заповісти його іншій особі було правом померлого, яке вона визнає. Однак частка у вказаній квартирі, яку вони в свій час придбали за спільні кошти, здобуті спільною працею, і яка так неочікувано була заповідана сторонній особі - належить їй по праву, а тому вона змушена звернутись до суду із вказаним позовом.

Просить суд визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , (місце проживання якої зареєстровано по АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 , загальною прощею 34,60 кв.м., в тому числі житловою 21,30 кв.м.

Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною площею 34,60 кв.м., в тому числі житловою 21,30 кв.м. припинити.

Стягнути з відповідачки на її користь сплачений судовий збір.

Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що 1992 році був укладений шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 . За час спільного сумісного життя подружжя вони придбали квартиру 14.09.2006 року, а 16.04.2007 року шлюб подружжя було розірвано. У зв`язку із тим, що дана квартира була оформлена по договору купівлі продажу на відповідача у позивачки не має документів на квартиру, які б встановлювали право власності на вказану квартиру. Звертає увагу суду, що в матеріалах справи наявна заява ОСОБА_5 як дружини ОСОБА_7 , яка надавала згоду на придбання квартиру як спільну сумісну власність подружжя. У зв`язку із тим, що ОСОБА_7 помер, а нинішньою його дружиною не визнається право ОСОБА_5 на сумісну власність на квартиру, враховуючи, що ОСОБА_7 у своєму заповіті заповів всю квартиру, а не певну її частину ОСОБА_9 , то порушено право ОСОБА_5 на її частину спірної квартири. Просить задовольнити позовні вимоги.

ОСОБА_5 зазначила, що донька бажала придбати квартиру у новобудові та вони спільно прийняли рішення продати трьохкімнатну квартиру та 20 000 доларів США віддали їй, а за решту придбали однокімнатну квартиру для себе. Зазначає, що вони разом переїхали на спірну квартиру та почали там ремонт, разом пожили там деякий час та згодом вона весною виїхала закордон.

Представник відповідача у судовому засіданні пояснила, що 3-х кімнатну квартиру ОСОБА_7 отримав як чорнобилець, та в подальшому члени його сім`ї набули права спільної сумісної власності. Згодом, у зв`язку із тим, що життя у подружжя не склалося вони вирішили продати квартиру та розподілити кошти порівну. За кошти від продажу квартиру ОСОБА_7 придбав собі однокімнатну квартиру, а ОСОБА_5 переїхала проживати до доньки. У грудні 2004 році квартиру за адресою АДРЕСА_3 подарили доньці. Зазначає, що спірна квартира була придбана за кошти від продажу спірної квартири та які поділили в рівних половинах, а в дочки на той час вже була квартира. Позивачка не проживала в даній квартирі, не користувалася даною квартирою, не оплачувала комунальні послуги. ОСОБА_5 при укладенні договору купівлі продажу надала свою заяву про згоду, як дружини ОСОБА_7 , на придбання ним квартири формально, так як перебували ще у зареєстрованому шлюбі, на вимогу нотаріуса. А також зазначили, що спору про квартиру між ними не було та після розлучення позивачка придбала собі будинок, за кошти які вони поділили. Просить суд відмовити в задоволені позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_6 в судовому засіданні була допитана в якості свідка та зазначила, що у 2004 році познайомилася з ОСОБА_7 у Євпаторії. Зі слів ОСОБА_10 їй відомо, що він отримав квартиру від держави. Зазначає, що їй відомо, що після продажу спільної трьох кімнатної квартири ОСОБА_5 віддала ОСОБА_7 кошти на придбання квартири, та він придбав однокімнатну квартиру по АДРЕСА_4 . Він там проживав сам, а колишня дружина не проживала там жодного дня. Речі першої необхідності він купив за власні кошти з зарплати. Зазначає, що ОСОБА_7 та ОСОБА_5 перестали проживати як одна сім`я з 2003-2004 року. На момент придбання квартири, як сім`я вони не проживали. Вона почала проживати у даній квартирі з 2008 року, однак позивач жодного разу до них не приходила, комунальні послуги не оплачувала. Донька приходила до батька ОСОБА_7 , однак завжди сварилася з батьком. Зазначає, що перед смертю ОСОБА_7 їй повідомив, що дана квартира була куплена для нього особисто та він їй повідомив, що саме вона має залишитися в цій квартирі проживати.

У судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила суду, що знайома з ОСОБА_6 та їй не знайома ОСОБА_5 . Повідомила суду, що вона була знайома із сусідом який проживав у квартирі АДРЕСА_2 ОСОБА_7 та зазначила, що коли він переїхав проживати у спірну квартиру то він проживав сам, а також повідомила, що при розмові з ОСОБА_12 в листопаді місяці їй стало відомо, що він розлучився з дружиною, продали спільну квартиру та він придбав однокімнатну квартиру. З ОСОБА_6 познайомилася в кінці грудня 2006 року, яка проживає у спірній квартирі по сьогоднішній день.

Свідок ОСОБА_13 повідомила суду, що була у квартирі по АДРЕСА_4 в 2006 році на запрошення ОСОБА_14 , яка поводилася там як хазяйка та мала ключі від квартири. ОСОБА_5 повідомила їй, що вони продали попередню квартиру, допомогли доньці придбати у новобудові квартиру та придбали однокімнатну на ОСОБА_15 . Коли вона була у спірній квартирі там були меблі та робився ремонт.

Свідок ОСОБА_16 на запитання суду повідомила, що їй відомо зі слів позивачки що сім`я ОСОБА_12 продали квартиру на АДРЕСА_5 для того щоб доньці придбати квартиру, та придбали для себе однокімнатну квартиру. Вона там не була, однак їй відомо у якому районі вона була розташована. Після придбання квартири вони переїхали у квартиру осінню 2006 року. Про те, що сім`я ОСОБА_12 планували розлучитися їй не відомо, але вона дізналася про розлучення весною 2007 року.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що знайомий з ОСОБА_7 працювали разом в одній бригаді та знає ОСОБА_5 . Йому відомо, що вони продали трьохкімнатну квартиру та придбали однокімнатну квартиру. Він повідомив суд, що сам особисто допомагав при переїзді, та ОСОБА_5 приймала участю у переїзді. Йому не було відомо про те, що вони планували розлучатися. В квартирі по АДРЕСА_4 він був два рази, один раз ОСОБА_5 була присутня.

Свідок ОСОБА_18 пояснила, що їй відомо, що вони продали трьохкімнатну квартиру та їй було відомо, що вони придбали однокімнатну квартиру. Зазначає, що ОСОБА_5 проживала з чоловіком в даній квартирі, але не довгий час, тому що виїхала за кордон. Зазначає, що кошти на придбання квартири були спільними. Запевняє, що на момент придбання квартири вони не розлучалися та проживали разом як одна сім`я.

Свідок ОСОБА_19 зазначив, що знайомий з ОСОБА_6 . При знайомстві з ОСОБА_7 2007 році йому стало відомо, що останній получив квартиру від держави та згодом її продали та кошти поділили, і він придбав спірну однокімнатну квартиру. Зазначав, що позивачку ОСОБА_5 ніколи не бачив та бачив тільки доньку, коли був похоронний процес. Він у будинку по АДРЕСА_4 не проживав, однак бував там майже кожен день, тому що являється опікуном дівчини, яка там проживала, однак з ОСОБА_7 спілкувався періодично.

Свідок ОСОБА_20 зазначив, що не знайомий з ОСОБА_5 , однак знайомий з ОСОБА_6 . Зазначив, що був знайомий з ОСОБА_7 , який йому повідомив, що ОСОБА_21 його друга дружина. У спірній квартирі проживав з ОСОБА_22 .

Свідок ОСОБА_23 повідомила суду, що проживає по АДРЕСА_4 в одному підїзді з померлим ОСОБА_7 , знайома з ОСОБА_6 , але ОСОБА_5 не знає. З 2006 року він проживав у даній квартирі один, колишню дружину не бачила там жодного разу, однак дружина ОСОБА_21 переїхала у дану квартиру в 2006 року під Новий рік. Він повідомив їй, що продав квартиру на АДРЕСА_5 та придбав цю.

Свідок ОСОБА_24 на запитання суду повідомила, що є сусідкою ОСОБА_6 по АДРЕСА_4 та була знайома з померлим ОСОБА_7 , який повідомив їй, що отримав від держави квартиру, яку з часом продав, частину коштів віддав дружині, а за частину придбав спірну квартиру. Колишню дружину не бачила жодного разу, тільки дочку бачила один раз на похоронах.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному об`ємі.

Із копії витягів з державного реєстру № 9 та 2 від 21.02.2020 року встановлено, що 20.05.1981 року ОСОБА_5 уклала шлюб із ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), 23.05.1992 року шлюб між ними було розірвано, однак вже 13.08.1992 року шлюб було укладено повторно (а.с. 7-8).

Відповідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія НОМЕР_2 від 16.04.2007 року встановлено, що шлюб між ОСОБА_7 та ОСОБА_5 розірвано 16.04.2007 року №298 (а.с.9).

Із копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №208329311 від 06.05.2020 року вбачається, що підставою для виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу серії ВЕВ/776551 від 05.09.2006 року, зареєстрований у реєстрі за № 3775 та засвідчений приватним нотаріусом Скутар С.В. встановлено, що 14.09.2006 року ОСОБА_7 придбав житлову квартиру АДРЕСА_1 (а.с.10).

Із копія звіту про оцінку майна № 253 встановлено, що житлова квартира АДРЕСА_1 має загальну площу 34,60 кв.м., в тому числі житлову 21,30 кв.м. Ринкова вартість станом на 18.05.2020 року складає 588653,00 гривень (а.с.13-22).

Відповідно до копії Договору купівлі продажу серії ВЕВ №187144 від 18.08.2006 року ОСОБА_7 , ОСОБА_25 та ОСОБА_26 уклади договір з ОСОБА_27 про продаж квартири АДРЕСА_6 (а.с.69-70).

Згідно копії Договору купівлі продажу Серії ВЕВ №776551 від 05.09.2006 року встановлено, що ОСОБА_7 придбав у ОСОБА_28 квартиру АДРЕСА_1 (а.с.94).

Із матеріалів технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_1 встановлено, що загальна площа квартири АДРЕСА_2 збільшилась на 0,4 кв.м. за рахунок перерахунку площі балкону, а житлова площа зменшилася на 0.3 кв.м. за рахунок оздоблення стін (95-98).

Із копії заяви ОСОБА_5 наданої приватному нотаріусу Чернівецького міського нотаріального округу Скутар С.В. вбачається, що ОСОБА_5 надала згоду на те, щоб її чоловік ОСОБА_7 купив квартиру номер АДРЕСА_1 (а.с.156).

Із звіту про оцінку майна №75-ng-10-20 виданого експертом ФОП ОСОБА_29 встановлено, що ринкова вартість обєкта оцінки складає 419 844 гривень (158-169).

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу).

Ч. 1 ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу.

Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Статтями 69-70 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Так, згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за №20 від 22.12.1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини.

Окрім того, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частка в спільній сумісній власності того з подружжя, хто пережив спадкодавця, не входить до складу спадщини і не включається до спадкового майна після смерті іншого з подружжя.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, провівши допит свідків, прийшов до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та судом встановлено, що квартира за адресою АДРЕСА_7 була придбана ОСОБА_7 та ОСОБА_5 за їхні спільні кошти та будучи в офіційно зареєстрованому шлюбі, а тому є спільною сумісною власністю та підлягає поділу.

Так, вказане підтверджується договором купівлі продажу від 05.09.2006 року квартири АДРЕСА_1 та згодою ОСОБА_5 на придбання спірної квартири, що підтверджує факт придбання вказаної квартири саме подружжям ОСОБА_12 , а також Договором купівлі продажу від 18.08.2006 року, відповідно до якого ОСОБА_7 , ОСОБА_5 та ОСОБА_26 продали квартиру АДРЕСА_6 , що підтверджує наявність спільних коштів подружжя. Зазначені обставини, також підтверджуються показами свідків ОСОБА_30 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 та ОСОБА_18 .

Суд вважає, недопустимими доказами в силу ч.2 ст. 90 ЦПК України, показання свідків ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_31 та відповідачки ОСОБА_6 , яка була допитана в якості свідка, в частині обставин придбання спірної квартири, оскільки вони ґрунтуються на повідомленні іншої особи, а саме ОСОБА_7 , якого неможливо допитати, як особу, яка надала первинне повідомлення, а інших доказів на підтвердження своїх заперечень відповідачка не надала.

Крім цього, відповідно до показів зазначених свідків, всі вони познайомилися з ОСОБА_7 після придбання спірної квартири, а тому їм не можуть бути відомі обставини її придбання.

Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача.

Позивач при зверненні з позовом суду понесла витрати на оплату судового збору у сумі 2943.26 гривень.

Отже, судовий збір в розмірі 2943,26 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.63, 68, 69, 70 СК України, 368 ЦК України, ст. 12, 13, 141, 258, 259, 265, 268, ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір», суд, -

ВИРІШИВ :

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_6 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Чернівецького міського нотаріального округу Душинська Ніна Валеріївна про визнання права власності на частку у майні, яке належить на праві спільної сумісної власності подружжя задовольнити.

Визнати за ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в порядку поділу спільної сумісної власності подружжя, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1 , загальною прощею 34,60 кв.м., в тому числі житловою 21,30 кв.м.

Право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 , загальною прощею 34,60 кв.м., в тому числі житловою 21,30 кв.м. - припинити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 сплачений судовий збір у розмірі 2943,26 гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Чернівецького апеляційного суду, шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції, протягом 30-ти днів з дня його проголошення.

Головуючий суддя І. Г. Проскурняк