Справа № 456/2786/20
Провадження № 2-о/456/74/2020
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 листопада 2020 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючої-судді Гули Л. В.

з участю секретаря Петренко Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Стрию справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини,

ВСТАНОВИВ:

Заявниця ОСОБА_1 просить встановити факт спільного проживання разом зі спадкодавцем ОСОБА_2 на час відкриття спадщини ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Обґрунтування заявлених вимог.

ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 мати заявниці, після смерті якої відкрилась спадщина, до складу якої входять земельні ділянки загальною площею 1,7578 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належали померлій ОСОБА_2 на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 567036 від 06.12.2012. Заповіту на випадок своєї смерті мати заявниці не залишила, а тому вона є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. Однак після звернення із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері отримала відмову у видачі такого у зв`язку з тим, що пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Заявниця вважає, що спадщина нею фактично прийнята, оскільки з 1996 року вона постійно проживала без реєстрації в АДРЕСА_1 з матір`ю ОСОБА_2 , яка через похилий вік та за станом свого здоров`я потребувала сторонньої допомоги, де й проживає на даний час. Оскільки вказана відмова нотаріуса позбавляє її можливості належним чином реалізувати свої спадкові права, а тому вона змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Процесуальні рішення, постановлені по справі.

Ухвалою Стрийського міськрайонного суду Львівської області від 27.07.2020 відкрито провадження за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, судове засідання призначено на 17.09.2020. Роз`яснено сторонам їх процесуальні права та обов`язки /а.с. 13/.

Ухвалою суду від 17.09.2020 судове засідання відкладено на 09.10.2020 /а.с. 16/.

Розгляд справи по суті відбувся 02.11.2020 за участі заявниці ОСОБА_1 та її представника адвоката Пилипів О.В.

Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі.

Заявниця ОСОБА_1 та її представник адвокат Пилипів О.В. в судовому засіданні заявлені вимоги підтримали з підстав, викладених у заяві, та просили їх задовольнити.

Представник заінтересованої особи Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області подав заяву, в якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, оскільки проти задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечує.

Заінтересовані особи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 подали заяви, в яких просять розгляд справи проводити за їх відсутності, оскільки проти задоволення заявлених ОСОБА_1 вимог не заперечують.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об`єктивно оцінивши та дослідивши письмові докази по справі, які мають юридичне значення для її розгляду, вважає, що заява підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

В судовому засіданні встановлено та підтверджується копією свідоцтва про смерть, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_2 , про що 04.03.2013 Стрілківською сільською радою Стрийського району Львівської області складено відповідний актовий запис № 9 та видано свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 /а.с. 7/.

Спадщина відкрилася в цей же день відповідно до вимог ч. 2 ст. 1220 ЦК України.

Факт реєстрації та проживання ОСОБА_2 на момент смерті в АДРЕСА_1 підтверджується довідкою, наданою виконкомом Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області від 06.05.2020 за № 436 /а.с. 9/.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Судом встановлено, що до складу спадщини ОСОБА_2 входять дві земельні ділянки загальною площею 1,7578 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які розташовані на території Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області, що належали померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 567036 від 06.12.2012 /а.с. 10/.

Заповіту спадкодавець ОСОБА_2 на випадок смерті не складала, що стверджується дослідженими в судовому засіданні матеріалами спадкової справи № 366/2020 до майна померлої ОСОБА_2 /а.с. 22-35/.

При вирішенні позовних вимог судом підлягають застосуванню наступні норми чинного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця.

Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ч. 2 та 3 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини.

Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини; для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 № 7, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України).

Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою.

За змістом статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того, чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї.

Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.

Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження.

Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік.

Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом.

Аналогічний висновок викладений Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові у справі № 484/747/17 від 10 січня 2019 року.

Відповідно до ст. 263 ЦПК України, яка визначає критерії законності та обґрунтованості рішення, а також ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оцінка доказів судом та висновки суду за результатами розгляду справи.

Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі.

Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення (ч. 1 ст. 81 ЦПК України), крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі.

Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Пленум Верховного Суду України у пункті 11 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 11 роз`яснив, що у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, котрі мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку усіх доказів.

Надані заявницею докази суд визнає належними та допустимими, достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета заявлених вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність прав на спадкове майно.

Так, судом встановлено та підтверджується копіями паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , довідки № 347 від 06.03.2003, матеріалами спадкової справи № 366/2020 щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , що остання заповіту на випадок смерті не складала, заявниця ОСОБА_1 є дочкою спадкодавця ОСОБА_2 , відтак відноситься до спадкоємців першої черги спадкування за законом, яка звернулась до нотаріуса з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Також судом встановлено, що іншими спадкоємцями вказаної черги є син та дочка спадкодавця ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , яким відомо про відкриття спадщини після смерті матері та належні їм частки в спадковому майні, проте спадщину у встановлений законом строк вони не прийняли, на спадкове майно, що залишилося після смерті ОСОБА_2 , не претендують, відмовилися від належних їм часток у спадковому майні на користь сестри ОСОБА_1 /а.с. 5-6, 22-35/

З відповіді № 668/02-14 від 30.06.2020, наданої ОСОБА_1 завідувачем Стрийською ДНК за місцем знаходження спадкового майна та за місцем відкриття спадщини на її заяву № 863 від 30.06.2020, судом встановлено факт звернення заявниці ОСОБА_1 до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті матері та відмови у видачі такого у зв`язку пропуском встановленого ст. 1270 ЦК України строку для прийняття спадщини /а.с. 8/.

Проте в поданій до суду заяві та в судовому засіданні ОСОБА_1 ствердила, що з 1996 року по 01.03.2013, тобто на день смерті матері ОСОБА_2 , постійно проживала без реєстрації разом з нею в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки її матір ОСОБА_2 через свій похилий вік та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду та допомоги.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснила, що проживає по сусідству із заявницею ОСОБА_1 в с. Бережниця Стрийського району Львівської області, яка з 1996 року постійно проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 в житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , оскільки її матір ОСОБА_2 через свій похилий вік та за станом здоров`я потребувала стороннього догляду та допомоги. Після смерті матері продовжує проживати за вказаною адресою. Інші діти померлої та відповідно брат і сестра ОСОБА_1 проживають в інших населених пунктах.

У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених свідком. Даних про яку-небудь зацікавленість свідка в результаті розгляду справи немає, її покази відповідають і не суперечать обставинам, відомості про які містяться в інших зібраних по справі доказах.

Окрім того, факт проживання заявниці зі спадкодавцем додатково підтверджується довідкою, наданою виконкомом Стрілківської сільської ради Стрийського району Львівської області від 06.05.2020 за № 436, відповідно до якої ОСОБА_1 на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 проживала разом з матір`ю ОСОБА_2 в АДРЕСА_1 без реєстрації /а.с. 9/.

Встановлення даного факту необхідно заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, так як відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Беручи до уваги, що заявниця позбавлена можливості реалізувати своє право на спадкування в інший спосіб, окрім як встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, суд дійшов висновку, що заяву слід задовольнити та встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 з матір`ю ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , на час відкриття спадщини.

Керуючись ст.ст. 293, 294, 315, 319, 354ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на час відкриття спадщини постійно проживала в АДРЕСА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 04.11.2020.

Суддя Л.В.Гула