ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 554/5323/14-ц Номер провадження 22-ц/814/822/20Головуючий у 1-й інстанції Блажко І.О. Доповідач ап. інст. Абрамов П. С.
У Х В А Л А

12 лютого 2020 року м. Полтава

Полтавський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати у цивільних справах: головуючого судді: Абрамова П.С., суддів: Бондаревської С.М., Пилипчук Л.І., вирішуючи питання про відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , особи яка не брала участь у справі, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року в справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И В:

07 лютого 2020 року в провадження Полтавського апеляційного суду надійшла цивільна справа за позовом Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором за апеляційною скаргою особи, яка не брала участі у справі, ОСОБА_1 , на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року та постанову Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року.

З матеріалів справи вбачається наступний рух судового провадження у цій справі.

Так, рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року позов ПАТ «Марфін банк» задоволено. Стягнуто солідарно з ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ «Марфін банк» заборгованість у розмірі 11 млн 658 тис. 187 грн 15 коп. за Кредитним договором та судовий збір у сумі 3 тис. 654 грн.

Вказане рішення суду першої інстнації у визначені процесуальним законом строки було оскаржено відповідачем ОСОБА_2 .

За результатами перегляду рішення суду прешої інстанції рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено.

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення.

Позов Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до фізичної особи підприємця ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитом 8 688 949,88 грн., заборгованість за відсотками 2 243 983,80 грн., заборгованість за пенею 703 248,40 грн., а всього 11 636 182,08 грн.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» сплачений судовий збір в сумі 3654 грн.

Провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» до фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 про стягнення заборгованості закрито.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 06 лютого 2019 року рішення Апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В результаті нового розгляду постановою Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року справа розглянута апеляційним судом за апеляційною скаргою ОСОБА_2 .

Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року змінено в частині розміру заборгованості за кредитом та розподілу судових витрат.

Зменшено стягувану з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в солідарному порядку на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором № 00308/Р від 02 червня 2008 року заборгованість з 11 658 187 гривень 15 копійок до 11 097 238 (одинадцять мільйонів дев`носто сім тисяч двісті тридцять вісім) гривень 67 копійок, що складається з: заборгованості за кредитом в сумі 8688949 (вісім мільйонів шістсот вісімдесят вісім тисяч дев`ядсот сорок дев`ять) гривень 88 копійок, заборгованості за відсотками в сумі 1706068 (один мільйон сімсот шість тисяч шістдесят вісім) гривень 83 копійки, пені за прострочення виконання зобов`язань в сумі 702 219 (сімсот дві тисячі двісті дев`ятнадцять) гривень 96 копійок.

Стягнуто з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з кожного на користь Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» по 2318 гривень 58 копійок в рахунок компенсації сплаченого позивачем судового збору.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк» на користь ОСОБА_2 понесені ним судові витрати за розгляд справи в суді апеляційної інстанції в сумі 193 гривні 72 копійки.

Також з матеріалів справи вбачається, що 13 листопада 2019 року ОСОБА_1 , особа яка не була залучена до участі у даній справі, але рішенням суду вирішено питання про належні їй, як майновому поручителю (іпотекодавцю) за кредитним договором, права та обов`язки, звенулася з апеляційної скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року.

Дана апеляційна скарга була подана нею з пропуском строку на апеляційне оскарження. Апелянт у апеляційній скарзі просила поновити строк на апеляційне оскарження рішення, вмотивовуючи поважність його пропуску тим, що копію оскаржуваного рішення вона отримала лише при підписанні документів у адвоката, яка представляля її інтереси у іншому судовому процесі у справі №917/100/17. З чоловіком вона не проживає, має складні стосунки. У 2014-2015 роках вони мали спір щодо поділу майна, а тому він не надав необхідної інформації про наявні судові процеси.

Ніких письмових доказів у підтвердження цього апелянт не надала.

Апеляційний суд, встановивши той факт, що станом на 2017 рік ОСОБА_1 достовірно було відомо про наявність оскаржуваного нею зараз рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року, визнав наведені нею причини для поновлення строку на апеляційне оскардження необгрунтованими.

При цьому апеляційний суд вказав на те, що з досліджених судом текстів судових рішень у справі № 553/1654/16-ц за позовом ПАТ "Марфін Банк" до ОСОБА_1 , з участю третьої особи фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 , про звернення стягнення на предмет іпотеки, рішення у якій перебуває в суді касаційної інстанції за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яким було вирішено питання про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за спірним кредитним договором, вбачається, що підставою для його ухвалення стала саме наявність рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року у справі № 554/5323/14-ц, тобто рішення у даній справі, про стягнення заборгованості за кредитом з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ..

При цьому, касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 відкрито згідно ухвали від 28 серпня 2017 року.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року апеляційна скарга ОСОБА_1 залишена без руху та апелянту надано термін, що не перевищує десяти днів з моменту отримання копії ухвали для звернення з вмотивовним клопотанням про поновлення строку з інших підстав.

Копія ухвали Полтавського апеляційного суду від 13 листопада 2019 року отримана ОСОБА_1 лише 16 грудня 2019 ркоу в приміщенні апеляційного суду.

При цьому, надіслана апеляційним судом копія ухвали від 13 листопада 2019 року за адресою, вказаною апелянтом особисто у апеляційній скарзі, так і не була отримана ОСОБА_1 і повернулася після спливу терміну зберігання поштового відправлення на поштовому відділенні.

Оскільки у визначений апеляційним судом термін апелянт взагалі не надала жодних документів на підтвердження поважності причин пропуску нею строку на апеляційне оскарження, не спростовала факту обізнаності про судове рішення станом на 2017 рік, а також не надала жодних доказів існування непереборної сили, ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 грудня 2019 року відмовлено у відкритті за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року.

Далі вбачається, що 23 січня 2020 року ОСОБА_1 повторно звернулася з апеляційною скаргою на рішення Октябрського районного суду м. Полтави, у якому також порушувала питання і про скасування постанови Полтавського апеляційного суду від 09 грудня 2019 року, ухваленої по суті спірних правовідносин.

У апеляційній скаргі ОСОБА_1 знову порушує клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження.

Поважність причин пропуску строку на апеляційне оскарження вмотивовує наявністю у неї тривалої хвороби, отриманої внаслідок перенесеного у 2005 році ішемічного інсульту. Вказує на те, що про наявність фінансових проблем у чоловіка дізналася лише у 2016-2017 роках, але оскільки стан її погіршився, фактично не працювала з адвокатами, не спілкувалася з ними, обмежилася лише укладенням угод та оплатою послуг.

01 листопада 2019 року адвокатом їй було передано знічну кількість листуванян та судових рішень, в ході аналізу яких, скориставшись даними інтернету, вона виявила наявність оскаржуваного рішення та звернулася з апеляційною скаргою на нього.

Отримавши 16 грудня 2019 року ухвалу Полтавського апеляційного суду про залишення апеляційної скарги без руху, вона намагалася отримати документи з матеріалів справи №553/1654/16-ц , у якій вона є учасником процесу, в Ленінському районному суді м. Полтави, які отримала лише 21 грудня 2019 року. Письмових доказів у підтврдження цих обставин не надає.

Також ОСОБА_1 зазначає, що жодної документації її чоловік їй не надає, договори про надання правових послуг з адвокатами нею не продовжені. Вважає, що строк на апеляційне оскарження пропущений з поважних причин.

У підтвердження своїх доводів надала копії медичної документації, квитків на літак, копію договору іпотеки.

Положеннями ч. 1 ст. 294 ЦПК України (в редакції, чинній на час ухвалення рішення судом першої інстанції) визначено, що апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Відповідно до п. 13 ч. 1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України в редакції Закону України №2147 -VIII від 03 жовтня 2017 року визначено, що судові рішення, ухвалені судами першої інстанції до набрання чинності цією редакцією Кодексу, набирають законної сили та можуть бути оскаржені в апеляційному порядку протягом строків, що діяли до набарння чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно п. 9 ч. 1 Перехідних положень Розділ ХІІІ ЦПК України в редакції Закону України №2147 -VIII від 03 жовтня 2017 року справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учаснка справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 358 ЦПК України суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті апеляційного провадження у справі, якщо є ухвала про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою цієї особи на це саме судове рішення.

Однією з основних засад судочинства, визначеною п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України, є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Пунктом першим статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантовано, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Порушення пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод констатував Європейський суд з прав людини у справі «Устименко проти України», заява № 32053/13.

Зокрема, ЄСПЛ вказав, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції, повинно тлумачитися у світлі Преамбули Конвенції, відповідна частина якої проголошує верховенство права спільною спадщиною Високих Договірних Сторін. Одним з основоположних аспектів верховенства права є принцип правової визначеності, яка передбачає дотримання принципу res judicata, тобто принципу остаточності рішення, згідно з яким жодна зі сторін не має права домагатися перегляду остаточного і обов`язкового рішення лише з метою повторного слухання справи і постановлення нового рішення. Відхід від цього принципу можливий лише коли він зумовлений особливими і непереборними обставинами (див. рішення у справі «Рябих проти Росії» (Ryabykh v. Russia), заява № 52854/99, пп. 51 і 52, ECHR 2003-X) (п. 46 рішення).

З урахуванянм викладеного, апеляційний суд приходить до висновку про відмову у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , особи яка не брала участь у справі, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року.

Керуючись нормами ст.ст. 354, 358, 381, 383, 384 ЦПК України, -

П О С Т А Н О В И В:

У відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , особи яка не брала участь у справі, на рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 01 вересня 2015 року - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дня її прийняття та і може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня її проголошення, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції, яким є Верховний Суд.

Головуючий суддя: П.С. Абрамов

Судді: С.М. Бондаревська

Л.І. Пилипчук