Справа № 495/3111/20
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

28 грудня 2020 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючої одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Славич Т.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровську цивільну справу за уточненою позовною заявою ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з уточненим позовом до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку.

Свої уточнені позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.03.2001 року. Після смерті батька позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,7 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна с.Випасне Білгород-Дністровського району, Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року. Згідно довідки Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району від 03.10.2018 року №3676, померлий ОСОБА_4 з 1983 року по день смерті, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 . Як вбачається з довідки Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району №3675 від 03.10.2018 року, разом із померлим ОСОБА_4 на день його смерті за однією адресою були зареєстровані та проживали: дружина - ОСОБА_4 та син позивач по справі ОСОБА_2 .. За життя спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не склав, інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, який фактично прийняв спадщину та не відмовився від неї. Позивач звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майне та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав, що підтверджується листом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальної контори Одеської області №3589/02-14 від 03.12.2019 року. Однак надати правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), він не має можливості, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року у позивача відсутній та взагалі невідомо, чи був він у самого спадкодавця. Єдиним документом підтверджуючим існування сертифікату є книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП імені Мічуріна громадянину ОСОБА_4 був виписаний та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, даний сертифікат зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 10.11.1997 року за №407, розмір земельної частки (пай), в умовних кадастрових гектарах 6,7, вартість земельної частки (пай) гривнях на момент реєстрації сертифікату складає 32 618 грн.. Оскільки законодавством не визначений порядок оформлення дублікату сертифікату на право на земельну частку (пай) та відсутністю відповідних бланків, позивачем було подано оголошення в газету Торнадо за №47 (1245) від 21.11.2019 року про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року на ім`я ОСОБА_4 , вважати недійсним. Оскільки позивач позбавлений можливості вирішити спір у позасудовому порядку, він вимушений звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів.

В судове засідання позивач ОСОБА_2 не з`явився, але надав заяву, згідно якої просив справу слухати в його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити.

В судове засідання представник відповідача Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить розглянути справу згідно з діючим законодавством.

В судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з`явився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

В судове засідання відповідач ОСОБА_3 не з`явилась, але надала заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує.

Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за слідуючими підставами.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько позивача ОСОБА_4 , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 05.03.2001 року.

Після смерті батька позивача ОСОБА_4 відкрилась спадщина у вигляді права на земельну частку (пай) розміром 6,7 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна с.Випасне Білгород-Дністровського району, Одеської області, згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року.

Згідно довідки Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району від 03.10.2018 року №3676, померлий ОСОБА_4 з 1983 року по день смерті, постійно проживав та був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

Як вбачається з довідки Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району №3675 від 03.10.2018 року, разом із померлим ОСОБА_4 на день його смерті за однією адресою були зареєстровані та проживали: дружина - ОСОБА_4 та син позивач по справі ОСОБА_2 ..

За життя спадкодавець ОСОБА_4 заповіту не склав, інші спадкоємців відмовились від прийняття спадщини на користь позивача, який фактично прийняв спадщину та не відмовився від неї.

Позивач звернувся до нотаріуса про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом йому було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майне та рекомендовано звернутись до суду за захистом своїх прав, що підтверджуються листом Білгород-Дністровської міської державної нотаріальне контори Одеської області №3589/02-14 від 03.12.2019 року. Однак надати правовстановлюючий документ, а саме сертифікат на право на земельну частку (пай), він не має можливості, оскільки оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, виданого на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року у позивача відсутній та взагалі невідомо, був він у самого спадкодавця.

Єдиним документом підтверджуючим існування сертифікату є книга реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай), що видаються Білгород-Дністровською районною державною адміністрацією. Згідно книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) КСГП імені Мічуріна громадянину ОСОБА_4 був виписаний та виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, даний сертифікат зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів 10.11.1997 року за №407, розмір земельної частки (пай), в умовних кадастрових гектарах 6,7, вартість земельної частки (пай) гривнях на момент реєстрації сертифікату складає 32 618 грн..

Однак, станом на цей час вищевказаний оригінал сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року було втрачено, про що в газеті «Торнадо» за №47 (1245) від 21.11.2019 року опубліковано відповідне оголошення про те, що загублений сертифікат на земельну частку (пай), виданий на ім`я ОСОБА_4 , вважати недійсним.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай).

Згідно ч. 2 ст. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, особи, власники сертифікатів на право на земельну частку (пай), які виявили бажання одержати належну їм земельну частку (пай) в натурі (на місцевості), подають до відповідної сільської, селищної, міської ради заяву про виділення їм земельної частки (паю) в натурі (на місцевості).

Згідно із нормами ст. 25 Закону України «Про сільськогосподарську кооперацію» та ст. 3 Указу Президента України «Про невідкладні заходи щодо прискорення земельної реформи у сфері сільськогосподарського виробництва», право на земельну частку (пай) та право на земельну ділянку, яка виділена в натурі (на місцевості), можуть бути об`єктом спадкування.

У відповідності до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Відповідно до вимог ст.2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай).

Згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25.10.2001 року, сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю.

Позивач зазначає, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 06.10.1997 року №589/97 на ім`я ОСОБА_4 - був втрачений.

Згідно п. 3.5 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено.

Враховуючи вищевикладене, а саме те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ОД №0257407, розміром 6,7 в умовних кадастрових гектарах, виданий на підставі розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 06.10.1997 року №589/97 на ім`я ОСОБА_4 , дійсно був втрачений, а аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено, то в даному випадку доцільним буде визнати його втраченим, а отже уточнені позовні вимоги ОСОБА_2 є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

У пункті 23 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Як роз`яснено в підпункті 3.3 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільний і кримінальних справ від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» за відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття, відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ч. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)» від 05.06.2003 року, право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку.

Згідно ч. 1 ч. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних ділянок (паїв)» від 05.06.2003 року, рішення суду про визнання права на земельну частку (пай) є документом, що посвідчує право на земельну частку (пай).

Відповідно до положень ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкоємцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину.

Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців.

Згідно положень статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців.

Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Згідно ч. 1, 2 статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно ч. 1, 2 статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках.

Згідно статті 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно статті 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених позовних вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Кожна сторона повинна довести ті обставин, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 6 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.

Згідно статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказі в їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Таким чином, приймаючи до уваги все наведене вище, суд вважає уточнені позовні вимоги ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку є обґрунтованими, доведеними, тобто такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 12, 13, 83, 263, 264, 265, 354 ЦПК України, ст. 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 року, суд,-

УХВАЛИВ:

Уточнену позовну заяву ОСОБА_1 до Мологівської сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 про визнання втраченим сертифікату на право на земельну частку (пай) та визнання права на земельну частку - задовольнити у повному обсязі.

Визнати сертифікат на право на земельну частку (пай) розміром 6,7 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна с.Випасне Білгород-Дністровського району, Одеської області, серії ОД №0257407, виданий на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року на ім`я ОСОБА_4 , зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №407 - втраченим.

Визнати за ОСОБА_1 , як спадкоємцем за законом, після смерті ОСОБА_4 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 право на земельну частку (пай) розміром 6,7 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебувала у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства імені Мічуріна с.Випасне Білгород-Дністровського району, Одеської області, на підставі сертифікату серії ОД №0257407, виданого на підставі Розпорядження Білгород-Дністровської РДА від 15.05.1996 року №245/96 на ім`я Білгород-Дністровської районної державної адміністрації №589/97 від 06.10.1997 року, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №407.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частину судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення, (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

У відповідності до п.п. 15.5 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Рішення може бути оскаржено до Одеського апеляційного суду через Білгород-Дністровський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя: