Справа №: 343/2164/20
Провадження №: 2/0343/806/20
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2020 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючого судді Тураша В. А.,

секретаря Лукань О.З.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Долинського районного суду в м.Долина справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, суд,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач просить ухвалити рішення, яким:

змінити встановлений в твердій грошовій сумі розмір 3 000,00 гривень щомісячно стягуваних з нього, ОСОБА_1 , аліментів в користь ОСОБА_2 на утримання сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на проведення стягнення з нього, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , аліментів в користь, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , на утримання сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_4 в твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 гривень щомісячно, яка щорічно підлягає індексації до повноліття дитини.

Відізвати з Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий лист № 343/1445/19, виданий 20.09.2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області на підставі заочного рішення Долинського районного суд Івано-Франківської області від 19.08.2019 року.

Свої вимоги мотивує тим, що згідно заочного рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19 серпня 2019 року з нього, ОСОБА_1 , на користь ОСОБА_2 проведено стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3 000,00 гривень щомісячно, починаючи з 12 липня 2019 року та до повноліття дитини.

Дане заочне рішення суду було ухвалено на час коли він з 12.02.2019 року по 29.08.2019 року перебував за межами України в Республіці Чехія, мав роботу і відповідні доходи і тому він був згідний сплачувати аліменти на утримання сина у встановленому судом розмірі.

По мірі можливості він сплачував аліменти на утримання сина, постійно даючи гроші відповідачці під час відвідування сина в неї дома та купляв для нього різні речі.

Починаючи з листопада місяця 2019 року його майновий стан значно погіршився і він не може сплачувати аліменти на утримання сина щомісячно в такому великому розмірі.

З 01 листопада 2019 року по 10 лютого 2020 року він був працевлаштований пекарем у ФОП ОСОБА_4 , а з 20 липня 2020 року по даний час пекарем у ФОП ОСОБА_5 в АДРЕСА_1 .

В період з березня по липень 2020 року він перебував на обліку в Центрі зайнятості Рожнятівського району як безробітний.

Його заробітна плата (дохід) після вирахування встановлених податків за листопад-грудень 2019 року та за січень-лютий, липень-жовтень 2020 року становить 25 689,30 гривень.

Виходячи з отриманої ним за вісім місяців загальної суми 25 689,30 гривень його середньомісячний дохід становить 3 211,16 гривень.

Тому він не може сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 у встановленому судом розмірі по 3 000,00 гривень щомісячно тому, що йому на прожиття залишається 211,16 гривень, що значно нижче від встановленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2020-й рік прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який з 01.07.2020 року становить 2 118,00 гривень.

Також стягуваний з нього розмір аліментів на утримання сина перевищує 50% його заробітної плати, що суперечить ст. 70 п. 3 Закону України Про виконавче провадження.

Крім заробітної плати він інших доходів та майна не має, зареєстрований і проживає в житловому будинку, який належить його брату.

Він згідний сплачувати аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , але в значно меншому розмірі по 1 500,00 гривень щомісячно, що не буде суперечити вимогам ч.2 ст. 182 СК України, якою встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим від 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та Закону України Про державний бюджет на 2020-й рік, яким встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від шести років на місяць з 01 липня 2020 року 2318,00 гривень, і відповідно розмір аліментів становить 1 159,00 гривень.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засідання позовні вимоги підтримав в повному об`ємі, зіславшись на вищевикладені обставини, просив позов задоволити.

Відповідачка ОСОБА_2 , в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила в позові відмовити. Подала відзив на позов про зменшення розміру аліментів, в якому зазначила, що зазначені в позові вимоги не можуть бути задоволені, а факти викладені в позовній заяві, не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України.

Так, своїм рішенням Долинський районний суд Івано-Франківської області 19.08.2019р. у справі № 343/144/19 частково задоволив її позов до ОСОБА_1 про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , встановивши їх розмір в твердій грошовій сумі 3000 (три тисячі) гривень , щомісячно з 12 липня 2019 року і до повноліття дитини.

При прийнятті рішення суд врахував її матеріальне становище , та матеріальне становище відповідача ОСОБА_1 , те, що він тимчасово не працює, не має стабільного доходу, відсутність у нього інших утриманців, яких він зобов`язаний утримувати у відповідності до вимог Закону, стан здоров`я їх сина ОСОБА_7 , те що він часто хворіє, що підтверджується копіями витягів з медичних карток №5668, №8826 та №10588, а також інші обставини, що мають істотне значення для вирішення спору, та обґрунтовано прийшов до висновку, що з урахуванням положень статті 182 СК України щодо встановлення мінімального розміру аліментів відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», з відповідача слід стягувати аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 3000,00 гривень, щомісячно.

Позивач в обґрунтування свої позовних вимог зазначає, що на час ухвалення судового рішення працював за кордоном та був згідний на стягнення з нього аліментів в розмірі 3000 грн. так як мав роботу. Стверджує, що по мірі можливості сплачував аліменти на утримання сина, постійно давав гроші під час відвідувань сина та купляв для нього різні речі.

З листопада 2019р. його матеріальне становище погіршилось, так як він з 01.11.2019р. по 10.02.2020р. працевлаштувався пекарем у ФОП ОСОБА_4 , в період з березня 2020 року по липень 2020р. перебував в на обліку в Роднятівському РЦЗ, а з 20 липня 2020р. по даний час працює у ФОП ОСОБА_5 , у зв`язку з цим його матеріальне становище погіршилось.

Дане твердження є неправдивим, оскільки на час прийняття рішення позивач мав нерегулярний дохід, а на сьогоднішній день його матеріальне становище значно покращилось так як він працевлаштувався, тому доводи не можуть бути прийняті судом до уваги. Позивач є працездатного віку, фізично здоровий, сімейний стан нього не змінився, інших утриманців, крім сина не має, тому він може сплачувати аліментів у встановленому рішенням суду розмірі.

Крім цього, позивач не вказує який розмір доходу він отримав за кордоном, хоч повинен

був відповідно п.п. 14.1.55 п. 14.1 ст. 14 Податкового Кодексу України та розділу IV Кодексу відобразити в річній податковій декларації і оподаткувати податком за ставкою, визначеною у п. 167.1 ст. 167 Кодексу. Так як за даними закордонного паспорта і поясненнями позивача, він у 2019 році працював за кордоном, мав значний дохід та перебував в Україні не менше 183 днів (включаючи день приїзду та від`їзду) , а тому мусить володіти такою інформацією з метою уникнення відповідальності встановленої законом.

При прийнятті рішення суд також має оцінюватись їх з дитиною матеріальне становище. На даний час вона не працює, дитина постійно хворіє, крім цього дитина постійно розвивається, в зв`язку з чим в неї збільшились видатки на забезпечення життєдіяльності сина. Для розвитку дитини вона витрачає свої власні заощадження на навчання сина, дитина щоденно потребує харчування, забезпечення речами першої необхідності, новим вбрання та лікування.

Позивач не надає жодної матеріальної допомоги, та ще ні разу не сплатив аліменти на утримання свого сина, він не цікавиться життям дитини, не виявляє бажання взяти на себе його виховання. Злісно ухиляючись від сплати аліментів він постійно змінює місце свого проживання, про що також вказує у своїй позовній заяві. Ця обставина також підтверджується відповіддю ГУНП в Івано-Франківській області від 18.08.2020 року за її заявою про здійснення розшуку ОСОБА_1 та заявою від 17.11.2020 року до начальника Рожнятівського районного відділу державної виконавчої служби з прохання внести на розгляд суду подання про розшук позивача.

За даними Рожнятівського районного відділ державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) заборгованість ОСОБА_1 зі сплати аліментів за виконавчим листом № 343/1445/19 від 20.09.2019р. виданого Долинським районним судом становить станом на 01.01.2021р. 52935,48 грн.

Враховуючи аргументи позивача та наявність у нього постійного джерела доходу, а також той факт, що розмір не сплачених ним коштів сягає значного розміру 52935,48грн., які позивач мав сплатити на потреби неповнолітньої дитини, однак використав для задоволення особистих потреб та інтересів, що свідчать про бажання позивача на основі неправдивих пояснень та недостовірного викладу інформації довести свій скрутний матеріальний стан, і цим самим уникнути обумовленого законом обов`язку утримувати дитину, яка зважаючи на його поведінку стала йому непотрібною.

Враховуючи наведене, позивач в усупереч вимог статей 12,81 ЦПК України не доводить належними, допустимими та достовірними доказами обставини, передбачені ст. 192 СК України - зміну майнового чи сімейного стану її та дитини, погіршення стану здоров`я дитини після ухвалення судового рішення, яким присуджено сплату аліментів, покращення матеріального стану відповідача, проте доведення саме вказаних обставин є підставою для перегляду визначеного судом розміру аліментів, а тому позов ОСОБА_1 є безпідставним і в задоволенні такого слід відмовити (а.с.22-25).

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши відзив на позовну заяву, дослідивши та оцінивши здобуті та перевірені в судовому засіданні докази в їх сукупності, вважає, що позов належить до часткового задоволення, виходячи з наступного:

Відповідно до ч.2 ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України).

Згідно ст. 18 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої 27.02.1991 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Відповідно до вимог ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Проживання батьків окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини.

Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за

позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

П. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, погіршення матеріального становища чи зміна сімейного стану батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

У відповідності до вимог ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів, інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення.

З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі.

Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів.

При цьому суд, з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу (ч. 2ст.182 СК України).

Разом із цим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати на утримання дитини, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків.

Рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області в справі №343/1445/19 від 19.08.2019 року ухвалено: проводити стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в твердій грошовій сумі в розмірі 3000.00 (три тисячі) гривень , щомісячно. Визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону.

Стягнення аліментів розпочати з 12 липня 2019 року і проводити до повноліття дитини (а.с.9-10).

Відповідно до довідки про доходи №1 виданої ФОП ОСОБА_4 , ОСОБА_1 з 01 листопада 2019 року до 10 лютого 2020 року працював у ФОП ОСОБА_4 , на посаді пекаря, загальна сума доходу за вказаний період становила 16260 грн. 00 коп. Утримано ПДФО і військовий збір- 3170,70грн. (а.с.12).

Відповідно до довідки про доходи №1 виданої ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_1 з 29 липня 2020 року до 31 жовтня 2020 року працював у ФОП ОСОБА_5 , на посаді пекаря, загальна сума доходу за вказаний період за винятком аліментів становить 15652 грн. 17коп. Утримано ПДФО і військовий збір - 3052,17грн. (а.с.13).

Таким чином судом встановлено, що будь-яких доказів на підтвердження зміни (погіршення) його матеріального стану після ухвалення рішення Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2019 року в справі № 343/1445/19 позивач не надав, оскільки він має постійне місце роботи та джерело доходу, що підтверджується довідкою про доходи №1 від 12.11.2020 року, виданою ФОП ОСОБА_5 , є здоровим, його сімейний стан не змінився.

Разом з тим, доводи позивача в частині, що загальний розмір аліментів стягуваних за рішенням суду перевищує встановлений законом розмір, заслуговують на увагу.

Враховуючи вищевикладені обставини, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, як на підставу для задоволення позову, а саме, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати з врахуванням аліментів , які стягуються за рішенням суду, становлять більше 70 % його заробітку (доходу), що суперечить положенням статті 70 Закону України «Про виконавче провадження», у повному обсязі знайшли своє підтвердження, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, підлягають частковому задоволенню. Слід зменшити розмір аліментів, що стягуються згідно з рішенням Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2019 року по справі №343/1445/19 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000,00 грн. до 2500,00 грн. щомісячно.

За правилами ст. 191 СК України, лише для стягнення аліментів встановлено час, з якого вони присуджуються, а зменшення розміру аліментів відбувається за загальними правилами, а саме з моменту набрання рішенням суду законної сили.

Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.

Отже, зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення закону, стягнення аліментів необхідно проводити з подальшою індексацією грошової суми відповідно до закону, до повноліття дитини.

Щодо позовної вимоги відізвати з Долинського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України виконавчий лист № 343/1445/19, виданий 20.09.2019 року Долинським районним судом Івано-Франківської області на підставі заочного рішення Долинського районного суд Івано-Франківської області від 19.08.2019 року, то суд вважає за необхідне відмовити в її задоволенні, оскільки відповідно до ч.2 ст. 432 ЦПК України суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 також не передбачена процедура відкликання виконавчих листів судом.

Крім того, рішення про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини, набирає законної сили у загальному порядку, його негайне виконання законом не передбачено, як і не передбачена зміна способу стягнення за період, який передував зверненню до суду.

На підставі викладеного, ст. ст. 180, 181, 182, 184, 191, 192 Сімейного кодексу України, ст.70 Закону України «Про виконавче провадження», керуючись статтями 12, 13, 76-81, 141, 258 , 259, 265, 268, 354, 355 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів на утримання малолітньої дитини - задоволити частково.

Зменшити розмір аліментів, що стягується з ОСОБА_1 за рішенням

Долинського районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2019 по справі №343/1445/19 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітнього сина: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 3000 ,00 (трьох тисяч) гривен. до 2500,00 (двох тисяч п`ятсот) гривень щомісячно, починаючи з часу набрання даного рішення законної сили і до досягнення дитиною повноліття з урахуванням індексації відповідно до закону.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Івано-Франківського апеляційного суду через Долинський районний суд Івано-Франківської області.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручене у день проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , житель АДРЕСА_2 .

Відповідачка: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , РНОКПП НОМЕР_2 , жителька АДРЕСА_3 .

Суддя Долинського районного суду В. А. Тураш