Cправа № 563/761/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16.12.2020 року

Корецький районний суд Рівненської області

в складі: головуючого судді Кулика Є.В.

секретар судових засідань Федичканич В.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Корець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до АТ КБ "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Корецький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ КБ "ПриватБанк", треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М., Корецький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про визнання виконавчого напису, вчиненого 11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. та зареєстрованого в реєстрі за №2921, таким, що не підлягає виконанню та скасування вказаного виконавчого напису.

Позовні вимоги мотивує тим, що 20 лютого 2007 року між ним та ПАТ КБ "Приватбанк" був укладений кредитний договір №0702/76, на підставі якого він отримав кредит у розмірі 87 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 18 лютого 2010 року. В забезпечення виконання грошових зобов`язань за кредитним договором між ним та Банком було укладено 21 лютого 2007 року іпотечний договір № 0702/75/і/3, яким передано в іпотеку нерухоме майно - приміщення складу, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належать на праві власності позивачу. Також зазначає, що рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2016 року з нього стягнуто на користь Банку за неналежне виконання умов договору №0702/76 від 20 лютого 2007 року 16 090 (шістнадцять тисяч дев`яносто) доларів США 58 центів США процентів за користування кредитом, 134 200 гривень пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором та 107 888, 53 гривень судового збору. Рішення набрало законної сили 21 березня 2016 року.

Однак, на його адресу 09 липня 2020 року надійшла постанова старшого державного виконавця Корецького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 06 липня 2020 року № 62468609 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірини Михайлівни №2921 від 11 жовтня 2019 року з приводу звернення стягнення з нього ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» нерухомого майна, а саме приміщення складу №2 ( АДРЕСА_1 ), та належить позивачу на праві власності, яка виникла на підставі договору іпотеки №0702/75/і/3 від 21.02.2007 року.

Зазначений виконавчий напис вважає таким, що не підлягає виконанню, оскільки відповідачем АТ КБ «ПриватБанк» не було надано приватному нотаріусу Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. дійсних документів, які б підтверджували безспірність стягнення заборгованості - оригіналу нотаріально посвідченої угоди; документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Крім того, при вчиненні виконавчого напису нотаріус протиправно не звернув уваги на той факт, що з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років, що є підставою для відмови у вчиненні виконавчого напису, а саме, вчинення виконавчого напису про стягнення заборгованості за період з 20 лютого 2007 року по 12 серпня 2019 року, що суперечить ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та п. 3.1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, оскільки з дня виникнення права вимоги Банку минуло більше трьох років. Позивач зазначає, що банком не було надано належних доказів, які б підтверджували наявність чи відсутність заборгованості, а саме первинних документів, оформлених відповідно до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Також позивач вказує, що жодних повідомлень про наявність боргу в сумі, визначеній в виконавчому написі нотаріуса, 219 464, 01 доларів США нараховану станом на 12 серпня 2019 року за кредитним зобов`язанням не отримував, так як не отримував і жодних вимог про усунення порушень.

Представник відповідача АТ КБ "ПриватБанк" заперечив проти задоволення позову повністю. Свої заперечення на позов, представником відповідача АТ КБ «ПриватБанк» викладено у письмовому відзиві на позов, в якому зазначив, що банк є неналежним відповідачем, оскільки не має права видавати виконавчий напис. Також зазначає, що відповідно до Пленуму Верховного Суду України, чинного на момент винесення виконавчого напису, який оспорюється (Постанова №2) від 31.01.1992 року «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 року, в справах щодо оспорювання виконавчого напису боржник може оспорити в позовному провадженні лише правильність вимог, зазначених у виконавчому написі. Також зазначає, що позивачем не надано жодних розрахунків, які б підтверджували спірність оспорюваного виконавчого напису, факти які б підтверджували відсутність боргу, або невідповідність сум боргу у позові відсутні. Представник відповідача спростовує доводи позивача про порушення строку, оскільки, як зазначає представник позивача, нотаріус вчиняє виконавчий напис за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, з моменту коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу, однак, в даному випадку початком перебігу строку має бути дата припинення дії договору, отже на момент вчинення виконавчого напису банк мав право на звернення.

Від приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. до суду надійшли пояснення на позов від 01.10.2020 року. Відповідно до поданих пояснень, приватний нотаріус зазначає, що вчинення виконавчого напису є цілком правомірним, а доводи позивача неспроможними, тому що нотаріус діяла у відповідності до ЗУ «Про нотаріат» та порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Також зазначено, що позивачем не було доведено фактів порушення порядку вчинення нотаріальних дій, а його посилання на порушення норм законодавства не відповідають дійсності.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 не з`явилися, остання надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі.

Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк», будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, про причини своєї неявки суд не повідомила. У відзиві на позов просила справу розглядати без її участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватний нотаріус Бондар І.М. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Корецький районний відділ державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі їх представника.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення її по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.

Судом встановлено, що 11 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було видано виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 2921, відповідно до якого запропоновано звернути стягнення на нерухоме майно, приміщення складу АДРЕСА_2 та належить на праві власності ОСОБА_1 , за кредитним договором № 0702/76, укладеним між ним та ЗАТ КБ «Приватбанк» 20 лютого 2007 року. Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки №0702/75/і/3, посвідченого 21 лютого 2007 року державним нотаріусом Корецької районної державної нотаріальної контори Денисюк А.М., за реєстровим номером № 244, передане в іпотеку АТ КБ «ПриватБанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «ПриватБанк» у розмірі 219 464,01 доларів США. Строк, за який проводиться стягнення становить дванадцять років п`ять місяців три дні, а саме з 20 лютого 2007 року по 12 серпня 2019 року.

06 липня 2020 року постановою старшого державного виконавця Корецького районного відділу державної виконавчої служби Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) Позняка В.О., на підставі виконавчого напису № 29212 виданого 11.10.2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. відкрито виконавче провадження № 62468609 про звернення стягнення на нерухоме майно приміщення складу № 2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 та належить на праві власності ОСОБА_1 , за рахунок реалізації приміщення задовольнити вимоги стягувача у сумі 219 464,01 доларів США.

Згідно ч.1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення.

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти.

Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року.

Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання.

Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.

Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів.

Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого.

З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Згідно з пунктом 284 Інструкції нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості боржника перед стягувачем. При цьому заборгованість боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені вищезазначеним Переліком документів.

При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у загальному Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів (пункт 286 Інструкції).

Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості.

З матеріалів справи вбачається, що приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. виконавчий напис було здійснено на підставі статті 34 ч.1 п.19, ст.ст. 87,88,89 Закону України «Про нотаріат» та Пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості здійснюється і безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1772.

Відповідно до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця.

Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень.

Доказів того, що ОСОБА_1 отримував вимоги про можливе стягнення заборгованості за кредитним договором шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса матеріали справи не містять, оскільки відсутнє будь-яке підтвердження отримання ОСОБА_1 вказаних повідомлень. А сам факт надіслання повідомлення не є підтвердженням їх отримання.

На думку суду, у даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України.

Також нотаріусом не було з`ясовано питання щодо безспірності заборгованості, зокрема, розміру основної суми боргу, штрафу, пені та відсотків за користування кредитом, не було з`ясовано даного питання з ОСОБА_1 , як з боржником, нотаріус не переконався щодо належного повідомлення банком ОСОБА_1 про суму заборгованості.

Крім того, між банком та ОСОБА_1 вже виник спір щодо стягнення заборгованості за кредитом №0702/76 від 20 лютого 2007 року, який розглядався судом.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 21 березня 2016 року у цивільній справі №563/1035/15-ц стягнуто з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку "Приватбанк" 16 090 (шістнадцять тисяч дев`яносто) доларів США 58 центів США процентів за користування кредитом, 134 200 гривень пені за несвоєчасне виконання зобов`язання за договором та 107 888, 53 гривень судового збору. Рішення набрало законної сили 21 березня 2016 року.

Також нотаріус не з`ясував чи не пропущено банком строк позовної давності, не встановив коли було здійснено останню оплату по кредиту. Період стягнення у виконавчому написі зазначено з 20.02.2007 року по 12.08.2019 року.

Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від банку та від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними.

Отже, нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, чим порушив норми ст.88 Закону України «Про нотаріат», п.284 Інструкції та п.1 Переліку.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовна вимога щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованою і такою, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню.

Щодо позовної вимоги в частині скасування виконавчого напису від 11.10.2019 року, суд зазначає, що боржник свої права захищає саме шляхом пред`явлення вимог, зокрема про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню (повністю або частково). Виконавчий напис у розумінні ЦК України може бути саме визнаний таким, що не підлягає виконанню (повністю або частково, ст. 432 ЦПК України). Заявлена позивачем вимога є неналежним способом захисту, вона фактично є ідентичною позовній вимозі про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а тому не може бути задоволена.

Щодо твердження представника відповідача, що АТ КБ «ПриватБанк» є неналежним відповідачем, оскільки не має права видавати виконавчі написи, то суд зазначає наступне.

У Постанові Верхового Суду від 15.04.2020 року по справі 474/106/18, зазначено, що відповідачем у таких справах є особа, на користь якої було вчинено виконавчий напис, яким було порушено право позивача. Тобто, цивільна відповідальність за незаконно вчинений виконавчий напис покладається не на нотаріуса, а на особу, яка зверталася за виконавчим написом. Сам же нотаріус може залучатися судами як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача.

Питання про стягнення судового збору суд вирішує відповідно до ст.141 ЦПК України. А тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 840 грн. 80 коп. сплаченого судового збору за подання позову та 420 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову.

Згідно ч. 1 ст. 158 ЦПК України суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи.

З огляду на те, що суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, суд вважає, що наявні підстави для скасування заходів забезпечення позову.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 12, 81, 89, 158, 258-259, 263-265, 268 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

Позов задовольнити частково.

Визнати виконавчий напис № 2921, вчинений 11 жовтня 2019 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною щодо звернення стягнення на нерухоме майно, а саме нерухоме майно, приміщення складу № 2 за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_1 таким, що не підлягає виконанню.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 сплачені ним судові витрати в розмірі 1261 (одна тисяча двісті шістдесят одна) гривня 20 копійок.

Скасувати заходи забезпечення позову, застосовані ухвалою Корецького районного суду Рівненської області від 26 серпня 2020 року.

Апеляційна скарга може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Корецький районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закритті апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: Є.В. Кулик