Провадження № 22-ц/801/2228/2020
Головуючий у суді 1-ї інстанції Антонюк В. В.
Доповідач:Медвецький С. К.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2020 рокуСправа № 127/17936/20м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Медвецького С. К. (суддя-доповідач),

суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,

за участю секретаря судового засідання Очеретної М. Ю.,

учасники справи:

заявник (боржник) ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження головний державний виконавець Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Микитюк Микола Олександрович,

заінтересована особа (стягувач) Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк»,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року, постановлену у складі судді Антонюка В. В. у залі суду,

встановив:

Короткий зміст вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії головного державного виконавця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Микитюка М. О., за участі заінтересованої особи (стягувача) Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» (далі ПАТ АБ «Укргазбанк») про визнання недійсною оцінки нерухомого майна.

Вимоги скарги мотивовані тим, що вона є власником 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 . Листом від 28 липня 2020 року за № 95762/15.26-25/38, державний виконавець повідомив її про оцінку арештованого майна, якою визначено вартість майна в сумі 69 933,33 грн. Указаного листа вона отримала 12.08.2020 року, звичайною поштовою кореспонденцією.

Із такою оцінкою нерухомого майна вона не погоджується, вважає дії державного виконавця неправомірними, оскільки це вплинуло на результати оцінки, так як оцінку проведено з порушенням діючого законодавства та без врахування висновків Верховного Суду.

Крім того, зазначає, що їй не було відомо яким чином було проведено огляд нерухомого майна, оскільки про такі дії головний державний виконавець її не повідомляв, вона була відсутня при таких процесуальних діях, а відтак це порушує її права та законні інтереси.

Посилаючись на зазначені обставини, ОСОБА_1 просила суд визнати недійсною оцінку нерухомого майна, а саме 1/6 частки квартири, яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.

Ухвала суд першої інстанції мотивована тим, що дії головного державного виконавця Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Микитюка Миколи Олександровича не суперечать Закону України «Про виконавче провадження».

Суд першої інстанції зазначив, що відповідно до положень Закону України «Про оцінку майна» звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки та його дії стосовно реалізації своєї практичної діяльності з визначених питань, що унеможливлює здійснення судового розгляду справ у спорах про визнання такого звіту недійсним.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

Не погодившись із цією ухвалою суду, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить її скасувати, та постановити нове рішення яким визнанти недійсною оцінку нерухомого майна.

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 19 листопада 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Рибчинський В. П.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 23 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без руху та надано строк для усунення недоліків поданої апеляційної скарги протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 07 грудня 2020 року відкрито апеляційне провадження у справі за апеляційною скаргою та надано іншим учасника справи строк для подання відзиву на апеляційну скаргу.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 17 грудня 2020 справу призначено до апеляційного розгляду на 28 грудня 2020 року о 08:30 год.

Згідно із протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 24 грудня 2020 року для розгляду указаної справи визначено склад колегії суддів: головуючий суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.

28 грудня 2020 року на електронну адресу Вінницького апеляційного суду надійшли клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Корнійчука С. А. про дослідження звукозапису судового засідання та про призначення оціночно-будівельної експертизи.

Відповідно до ст. 365 ЦПК України в апеляційній скарзі можуть бути зазначені клопотання особи, яка подала скаргу.

Статтею 365 ЦПК України визначено, що суддя-доповідач у порядку підготовки справи до апеляційного розгляду за клопотанням сторін та інших учасників справи вирішує питання про виклик свідків, призначення експертизи, витребування доказів, судових доручень щодо збирання доказів, залучення до участі у справі спеціаліста, перекладача.

Згідно зі ст. 126 ЦПК України право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом.

Оскільки клопотання представника ОСОБА_1 - адвоката Корнійчука С. А. про дослідження звукозапису судового засідання та про призначення оціночно-будівельної експертизи подані з порушенням порядку та строку встановленого ЦПК України, то зазначені клопотання слід залишити без розгляду.

ОСОБА_1 та її представник - адвокат Корнійчук С. А. в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили, хоча були належним чином повідомлені про дату час та місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 372 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

В обґрунтування апеляційної скарги заявник зазначає, що суд першої інстанції не в повній мірі встановив обставини справи та не врахував, що оцінка нерухомого майна проведена з порушенням закону, а саме державним виконавцем не було повідомлено її про процесуальні дії щодо огляду нерухомого майна. Також вона не була присутня під час здійснення суб`єктом оцінювання огляду (обстеження) об`єкта оцінки, що призвело до заниження цінової вартості цього майна.

Відзив від позивача на апеляційну скаргу не надходив.

Фактичні обставини справи, встановлені судом

На примусовому виконанні у державного виконавця Центрального відділу державної виконавчої служби міста Вінниці Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Кучинського А. В. перебуває виконавче провадження № 5955390 з примусового виконання наказу №2-1619-2010, виданого 02 червня 2010 року Ленінським районним судом м. Вінниці про стягнення з ОСОБА_1 на користь АБ «Украгазбанк» боргу в розмірі 37 391,52 дол. США та 7 843,56 грн (а.с. 40).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Березовою Н. М. від 21 липня 2020 року описано то арештовано майно (кошти) боржника, а саме квартиру за адресою: АДРЕСА_3 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 81).

Постановою головного державного виконавця Центрального відділу ДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Микитюка М.М. від 22 липня 2020 року призначено суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_2 для надання незалежної оцінки ринкової вартості майна боржника, а саме: 1/6 частки квартири АДРЕСА_1 , що належить ОСОБА_1 (а.с. 86).

Відповідно до звіту № 39/20 від 24 липня 2020 року про незалежну оцінку ринкової вартості, виконаного суб`єктом підприємницької діяльності, незалежним оцінювачам ОСОБА_2 , ринкова вартість оцінки 1/6 частки квартири АДРЕСА_4 , становить 69 933,33 грн без ПДВ (а. с. 39).

Відповідно до повідомлення № 95762/15.26-25/38 Міністерства Юстиції України Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) центрального відділу ДВС у м. Вінниці від 28 липня 2020 року про оцінку арештованого майна, ОСОБА_1 повідомлено про оцінку арештованого майна, якою визначено вартість майна в сумі 69 933,33 грн та роз`яснено право подати заперечення в 10 денний строк з дня отримання повідомлення, у разі незгоди з результатами оцінки майна (а.с. 9).

Позиція суду апеляційної інстанції

Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги, вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.

Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.

Звертаючись до суду зі скаргою, заявниця посилалась на те, що дії державного виконавця з визначення вартості вищезазначеного нерухомого майна є неправомірними, оскільки її не було повідомлено про такі дії. Крім цього вона була відсутня при проведенні процесуальної дії по оцінці майна.

Правові засади здійснення оцінки майна, майнових прав та професійної оціночної діяльності в Україні, її державного та громадського регулювання, забезпечення створення системи незалежної оцінки майна з метою захисту законних інтересів держави та інших суб`єктів правовідносин у питаннях оцінки майна, майнових прав та використання її результатів визначені Законом України № 2658-III «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» (далі Закон України № 2658-ІІІ).

Згідно з частиною 4 статті 3 цього Закону процедури оцінки майна встановлюються нормативно-правовими актами з оцінки майна. У випадках проведення незалежної оцінки майна складається звіт про оцінку майна. Вимоги до звітів про оцінку майна та актів оцінки майна встановлюються відповідно до статті 12 цього Закону.

Статтею 32 Закону України № 2658-III передбачено відповідальність оцінювачів та суб`єктів оціночної діяльності, а згідно з частиною 2 цієї статті оцінювачі та суб`єкти оціночної діяльності - суб`єкти господарювання несуть відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору, зокрема, за недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна, відповідно до умов договору та закону.

Отже, чинним законодавством України передбачено підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема недостовірності чи необ`єктивності оцінки майна) ним своїх обов`язків.

Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина 1 статті 12 Закону України № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт про оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором.

Згідно із частиною п`ятою статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Сторона вважається ознайомленою з результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна, якщо їй надіслано повідомлення про результати визначення вартості чи оцінки майна за адресою, зазначеною у виконавчому документі, або за місцем фактичного проживання чи перебування такої сторони, достовірно встановленим виконавцем. Оскарження в судовому порядку результатів визначення вартості чи оцінки майна не зупиняє передачі майна на реалізацію, крім випадків зупинення передачі майна на реалізацію судом.

Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №914/881/17 (провадження № 12-18гс18) зроблено висновок, що чинним законодавством України передбачені підстави відповідальності суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання в разі неналежного виконання (зокрема, недостовірність чи необ`єктивність оцінки майна) ним своїх обов`язків. Водночас звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Звіт підписується оцінювачами, які безпосередньо проводили оцінку майна, і скріплюється підписом керівника суб`єкта оціночної діяльності (частина перша статті 12 Закону № 2658-III).

Системний аналіз наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що звіт по оцінку майна є документом, який фіксує дії суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо оцінки майна, здійснювані ним у певному порядку та спрямовані на виконання його професійних обов`язків, визначених законом і встановлених відповідним договором. Звіт про оцінку майна не створює жодних правових наслідків для учасників правовідносин з оцінки майна, а лише відображає та підтверджує зроблені суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання висновки і його дії щодо реалізації своєї практичної діяльності.

Отже, встановлена правова природа звіту про оцінку майна унеможливлює здійснення судового розгляду щодо застосування до нього наслідків, пов`язаних зі скасуванням юридичних актів чи визнанням недійсними правочинів.

У статті 447 ЦПК України передбачено право сторін виконавчого провадження звернутися до суду із скаргою, якщо вони вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Аналіз статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» свідчить про те, що учасники виконавчого провадження, яким є, у тому числі і заявник, мають право на оскарження оцінки майна, а не процесуальної дії державного виконавця, оскільки відповідно до цієї статті державний виконавець лише залучає оцінювача, який здійснює свою діяльність відповідно до Закону України № 2658-ІІІ.

Відмовляючи у задоволені скарги, суд першої інстанції, дійшов правильного висновку про те, що державний виконавець при вчиненні виконавчих дій щодо визначення вартості описаного та арештованого майна, зокрема, під час визначення суб`єкта оціночної діяльності, доручення йому подати звіт про оцінку майна та повідомлення сторін виконавчого провадження про вартість майна, діяв в межах наданих йому повноважень, в порядок та спосіб, визначених діючим законодавством України, а незгода боржника з процедурою проведення оцінки майна не свідчить про порушення прав сторони виконавчого провадження з боку приватного виконавця.

Слід зазначити, що у разі заперечення однією із сторін проти результатів оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання, державний виконавець призначає рецензування звіту про оцінку майна.

Згідно зі статтею 13 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні», рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та інших осіб, які мають заінтересованість у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до цієї статті мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Відповідно до пункту 57 Національного стандарту № 1 рецензування звіту про оцінку майна здійснюється на вимогу особи, яка використовує оцінку майна та її результати для прийняття рішень, у тому числі на вимогу замовників (платників) оцінки майна, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, судів та осіб, які заінтересовані у неупередженому критичному розгляді оцінки майна, а також за власною ініціативою суб`єкта оціночної діяльності. Підставою для проведення рецензування є письмовий запит до осіб, які відповідно до Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» мають право здійснювати рецензування звіту про оцінку майна.

Суд першої інстанції вірно вказав, що разі незгоди із результатами оцінки майна, заявник мала право звернутися з клопотанням про призначення рецензування звіту про оцінку майна.

Залучивши суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для проведення оцінки майна, державний виконавець діяв відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження» та відповідно до положень цього ж Закону, має визначити ціну продажу майна згідно зі складеним звітом про оцінку майна.

Вимоги про визнання незаконною та скасування постанови від 22 липня 2020 року про призначення суб`єкта оціночної діяльності заявник не заявляла.

Заявник не надала суду належного доказу, передбаченого Національним стандартом № 1, неякісної (недостовірної) оцінки відповідного звіту від 24 липня 2020 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що державним виконавцем не було повідомлено ОСОБА_1 про процесуальні дії щодо огляду нерухомого майна та відсутність її під час здійснення суб`єктом оцінювання огляду (обстеження) об`єкту оцінки, що призвело до заниження цінової вартості цього майна, є безпідставними.

Положеннями ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено обов`язок державного виконавця повідомляти боржника про проведення огляду (обстеження) об`єкта оцінки.

При цьому у скарзі на дії державного виконавця Чорна А.С. не зазначає, яку норму Закону України «Про виконавче провадження» порушено державними виконавцем під час огляду нерухомого майна.

Таким чином, встановивши відсутність доказів протиправності дій державного виконавця щодо проведення у рамках виконавчого провадження оцінки нерухомого майна, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні скарги.

Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, а відтак не дають підстав для висновку про порушення норм процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.

Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Ураховуючи викладене, колегія суддів вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення суду першої інстанції без змін, оскільки доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 05 листопада 2020 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.

Головуючий С. К. Медвецький

судді: С. Г. Копаничук

В. В. Оніщук