УХВАЛА

06 лютого 2020 року

м. Київ

справа №200/20535/16-ц

провадження № 61-2240ск20

Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Литвиненко І. В. розглянув касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська надійшов позов ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії.

07 травня 2016 року працівники ПАТ «Дніпрогаз» було складено акт про порушення, яке полягало у самовільному відновленні газопостачання. Встановлено порушення скоби, розхід по БТС з моменту відключення. В акті представником споживача зроблено зауваження, що скоби нею не було порушено, в опалювальний сезон користувались дровами та використовували газ із газового балону, який підключено до плити.

10 травня 2016 року представниками ПАТ «Дніпрогаз» було припинено газопостачання шляхом обрізання труб газозваркою у домоволодінні АДРЕСА_1 , про що було складено Акт. Причиною припинення газопостачання було виникнення заборгованості у розмірі 2 848,57 грн та зривання (порушення) пломб на запірних пристроях, засувках, пошкодження (зняття) інвентарних заглушок.

Позивач звернулась до відповідача з письмовою заявою, в якій повідомила про сплату заборгованості та намір на відновлення газопостачання.

У відповіді ПАТ «Дніпрогаз» повідомило, що несанкціоноване відновлення газопостачання природного газу, внаслідок якого здійснюється перерахунок об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу населенням з урахуванням усіх газових приладів і пристроїв споживача з дня припинення газопостачання, тягне за собою здійснення відповідного розрахунку заборгованості.

Позивач вважає дії відповідача незаконними, оскільки не користувалася послугами газопостачання, борг сплатила, у зв`язку з чим звернулася до відповідача з заявою про відновлення газопостачання у домоволодіння, проте, їй було відмовлено.

За таких обставин позивач просить визнати дії відповідача неправомірними та зобов`язати за власний рахунок поновити подачу газу до домоволодіння АДРЕСА_1 .

Рішенням Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії - задоволено.

Визнано дії ПАТ «Дніпрогаз» по припиненню послуг із газопостачання в домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 - неправомірними.

Зобов`язано ПАТ «Дніпрогаз» за власний рахунок поновити подачу газу до домоволодіння, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Постановою Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року апеляційну скаргу ПАТ «Дніпрогаз» задоволено.

Рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2018 року скасовано.

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ПАТ «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії відмовлено.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

27 січня 2020 року ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року, в якій просила скасувати оскаржувану постанову апеляційного суду та залишити в силі рішення Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська від 17 жовтня 2019 року в повному обсязі.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, Верховний Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження, оскільки вона подана на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню.

Стаття 129 Конституції України серед основних засад судочинства визначає забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення (пункт 8).

Згідно з пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, крім випадків, зазначених у цій же нормі ЦПК України.

Відповідно до пункту 2 частини шостої статті 19 ЦПК України для цілей цього Кодексу малозначними справами є справи незначної складності, визнані судом малозначними, крім справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження, та справ, ціна позову в яких перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Предметом спору у цій справі є визнання дій відповідача неправомірними та зобов`язання за власний рахунок поновити подачу газу до домоволодіння АДРЕСА_1 .

Зазначена справа є незначної складності та не належить до виключень з цієї категорії, передбачених пунктом 2 частини шостої статті 19 ЦПК України.

Малозначна справа є такою в силу своїх властивостей, враховуючи, що частина шоста статті 19 ЦПК України розміщена у Загальних положеннях цього Кодексу, які поширюються й на касаційне провадження, Верховний Суд вважає за можливе визнати цю справу малозначною.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд, який відповідно до частини третьої статті 125 Конституції України є найвищим судовим органом, виконує функцію «суду права», що розглядає спори, які мають найважливіше (принципове) значення.

При цьому Верховним Судом досліджено та взято до уваги: ціну позову, предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства, які дали можливість дійти висновку про малозначність справи. Ураховуючи незмінність практики у цій категорії справ, а доводи касаційної скарги по суті стосуються переоцінки доказів, що знаходяться поза межами повноважень суду касаційної інстанції.

Посилання на випадки, передбачені пунктом 2 частини третьої статті 389 ЦПК України, за наявності яких судові рішення у малозначній справі підлягають касаційному перегляду, касаційна скарга та додані до неї матеріали не містять.

Відповідно до вимог пункту 1 частини другої статті 394 ЦПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Зазначене відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07 лютого 1995 року, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги до суду третьої інстанції мають передусім подаватися відносно тих справ, які заслуговують на третій судовий розгляд, наприклад справ, які розвиватимуть право або сприятимуть однаковому тлумаченню закону. Вони також можуть бути обмежені скаргами у тих справах, де питання права мають значення для широкого загалу. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування причин, з яких її справа сприятиме досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), умови прийнятності касаційної скарги, відповідно до норм законодавства, можуть бути суворішими, ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у суді касаційної інстанції можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої інстанції, а потім судом апеляційної інстанції (рішення у справах: «Levages Prestations Services v. France» (Леваж Престасьон Сервіс проти Франції) від 23 жовтня 1996 року; «Brualla Gomez de la Torre v. Spain» (Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії) від 19 грудня 1997 року).

З урахуванням наведеного, оскільки касаційну скаргу подано на судове рішення у малозначній справі, що не підлягає касаційному оскарженню, у відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити.

Разом з тим, не потребують окремого розгляду питання дотримання особою, яка подала касаційну скаргу, вимог статей 390 та 392 ЦПК України.

Керуючись статтею 129 Конституції України, пунктом 2 частини шостої, частиною дев`ятою статті 19, пунктом 1 частини другої статті 394 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Дніпровського апеляційного суду від 22 листопада 2019 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Дніпрогаз» про визнання дій неправомірними та зобов`язати вчинити певні дії відмовити.

Копію ухвали та додані до скарги матеріали надіслати особі, яка подавала касаційну скаргу.

Ухвала суду касаційної інстанції оскарженню не підлягає.

Суддя І. В. Литвиненко