Провадження № 2-о/755/1945/20
У Х В А Л А

про повернення заяви

"28" грудня 2020 р. суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши матеріали за заявою ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, -

В С Т А Н О В И В :

24 грудня 2020 року до Дніпровського районного суду м. Києва надійшла заява ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, яка28 грудня 2020 року була передана у провадження судді Катющенко В.П. у відповідності до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями.

Відповідно до заявлених вимог заявник просить суд:

1.Видати обмежувальний припис стосовно кривдника - пасинка ОСОБА_2 на строк 6 (шість) місяців та визначити такі заходи тимчасового обмеження його прав з заборонами щодо:

-заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , приватний будинок;

-наближення на 100 м до місця проживання (перебування) ОСОБА_1 а саме: місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , приватний будинок;

-усунення перешкод у користуванні майном та повернення ключів від усіх дверей та поштової скриньки за адресою: АДРЕСА_1 , приватний будинок ОСОБА_1 ;

-особисто і через третіх осіб розшукувати ОСОБА_1 , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому ОСОБА_2 , переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею.

2.Копію рішення направити до Дніпровського УП ГНУП в м. Києві та Дніпровської у м. Києві райдержадміністрації для взяття ОСОБА_2 на профілактичний облік, проведення з ним профілактичної роботи та внесення відомостей про випадок насильства до Єдиного державного реєстру випадків домашнього насильства та насильства за ознакою статі.

Вивчивши матеріали поданої заяви на предмет дотримання цивільного процесуального законодавства під час звернення з даною заявою до суду, суддя дійшов наступного.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 2 Цивільного процесуального кодексу України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Статтею 4 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно з ч.1ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

У ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод проголошено право на справедливий судовий розгляд, в якому право доступу, тобто право порушити провадження у цивільній справі в суді, є одним із аспектів поряд з організаційними та процесуальними гарантіями (рішення Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ) від 21 лютого 1975 року у справі «Ґолдер проти Сполученого Королівства» (Golder v. The United Kingdom), заява № 4451/70, § 36). Проте наведене право не є абсолютним та може підлягати обмеженням (рішення ЄСПЛ від 17 січня 2012 року у справі «Станев проти Болгарії [ВП]» (Stanev v. Bulgaria [GC]), заява № 36760/06, § 230).

Із заяви убачається, що заявника, ОСОБА_1 , зареєстрована за адресою проживання у приватному будинку по АДРЕСА_1 , де постійно проживала разом з законним чоловіком, ОСОБА_3 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 . Вказане домоволодіння заявник успадковує після смерті чоловіка за заповітом. Однак, син померлого чоловіка, ОСОБА_2 , вигнав її з будинку та поміняв усі замки, у будинок її не пускає і не дає там проживати, застосовував грубу фізичну силу та виштовхував її з будинку, вивіз у невідомому напрямку цінні речі, особисті речі заявника, документи. Сам ОСОБА_2 у вказаному будинку ніколи не проживав та не проживає. Заявник неодноразово намагалася потрапити до будинку, однак двері ніхто не відкриває. У квітні-травні з метою охорони спадкового майна заявник зверталася до приватного нотаріуса, однак ОСОБА_2 не пустив їх на подвір`я та не дозволив провести опис спадкового майна. 24.12.2020 р. за викликом заявника прибула поліція, та ними було винесено терміновий заборонний припис стосовно кривдника ОСОБА_2 , яким йому заборонили в будь-який спосіб контактувати з ОСОБА_1 , як постраждалою особою, протягом 5 діб. Також, у провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Зазначає, що зазнала з боку пасинка фізичного, економічного та психологічного насильства.

Положеннями ст. 350-2 Цивільного процесуального кодексу України визначено коло осіб, які можуть бути заявниками у справах про видачу обмежувального припису.

Зокрема, заява про видачу обмежувального припису може бути подана:

1) особою, яка постраждала від домашнього насильства, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»;

2) особою, яка постраждала від насильства за ознакою статі, або її представником - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;

3) батьками та іншими законними представниками дитини, родичами дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачухою або вітчимом дитини, а також органом опіки та піклування в інтересах дитини, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків»;

4) опікуном, органом опіки та піклування в інтересах недієздатної особи, яка постраждала від домашнього насильства, - у випадках, визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», або постраждала від насильства за ознакою статі, - у випадках, визначених Законом України «Про забезпечення рівних прав та можливостей жінок і чоловіків».

Закон України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства.

Домашнє насильство - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь (п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству»).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається.

Під зловживанням процесуальними правами слід розуміти особливу форму цивільного процесуального правопорушення, тобто умисні недобросовісні дії учасників цивільного процесу, що супроводжуються порушенням умов здійснення суб`єктивних процесуальних прав і здійснювані лише з видимістю реалізації таких прав, пов`язані з обманом відносно відомих обставин справи, в цілях обмеження можливості реалізації або порушення прав інших осіб, що беруть участь в справі, а також в цілях того, що перешкодило діяльності суду по правильному і своєчасному розгляду і вирішенню цивільної справи, - що породжує застосування заходів цивільного процесуального примусу.

Основна ознака зловживання процесуальними правами полягає в тому, що дії, які її складають, вчиняються на зовні законній юридичній підставі. Механізм зловживання процесуальними правами полягає в тому, що особа, яка бажає мати певний юридичний результат, вчиняє процесуальні дії (бездіяльність), зовні «схожі» на ті юридичні факти, з якими пов`язується настання необхідного результату. Такі дії, однак, мають повністю штучний характер, подібно тому, як удавана угода у цивільному праві вчиняється лише для цілей прикриття іншої угоди.

За вимог п. 3 ч. 2 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема: подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер.

Із поданої заяви та доданих документів убачається, що між заявником та заінтересованою особою наявний спір про право користування спадковим майном, а також про вжиття заходів щодо охорони такого спадкового майна. При цьому, вимоги заяви про видачу обмежувального припису стосовно кривдника фактично спрямовані на усунення перешкод заявнику, як спадкоємиці, у розпорядженні спадковим майном.

Таким чином, слід дійти висновку, що звертаючись до суду з заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника, заявник у такий спосіб намагається вирішити інший цивільно-правовий спір між нею та ОСОБА_2 , а саме спір про право користування спадковим майном.

Крім того, сам терміновий заборонний припис стосовно кривдника не містить відомостей про те, яке саме домашнє насильство було вчинено ОСОБА_2 відносно ОСОБА_1 , у чому саме полягало таке домашнє насильство та якими доказами такий факт підтверджується, що, у свою чергу, свідчить про відсутність відповідного спору між сторонами.

Згідно ч. 3 ст. 44 Цивільного процесуального кодексу України якщо подання скарги, заяви, клопотання визнається зловживанням процесуальними правами, суд з урахуванням обставин справи має право залишити без розгляду або повернути скаргу, заяву, клопотання.

Виходячи з вищенаведеного, суддя дійшов висновку, що звертаючись до суду з даною заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника заявник допустила зловживання процесуальними правами шляхом подання завідомо безпідставної заяви, яка має очевидно штучний характер.

Згідно ч. 7 ст. 185 Цивільного процесуального кодексу України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 2, 4, 12 44, 258-261, 352-354 Цивільного процесуального кодексу України, суддя -

П О С Т А Н О В И В:

Заяву ОСОБА_1 , заінтересована особа: ОСОБА_2 , про видачу обмежувального припису стосовно кривдника - повернути заявнику.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга подається до Київського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

У разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручені у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Строк на апеляційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з поважних причин, крім випадків, зазначених у частині другій статті 358 ЦПК України.

У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Дніпровський районний суд м. Києва.

Суддя: