ЄУН № 336/3796/19
пр. № 2/336/289/2020
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

10 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б., за участі позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Шевченко А.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 вказавши, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1 . У вказаній квартирі зареєстровані проживаючими, але фактично не мешкають відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 . Оскільки відповідач ОСОБА_2 , як була попереднім власником квартири та її родичка ОСОБА_3 не мешкають у вказаній квартирі, але не знялись з реєстрації місця проживання, не є родичами або членами родини позивача, ОСОБА_1 просить визнати відповідачів таким, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Ухвалою суду від 30.09.2019 року відкрито провадження по справі та призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідачі у судове засідання не з`явились, про місце та час розгляду справи повідомлялись через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України в порядку ст. 128 ч. 11 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили.

Керуючись ст. 280 ЦПК України, суд розглянув справу заочно, про що постановлено ухвалу 10.02.2020 року.

Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач пояснила, що квартира АДРЕСА_1 належить позивачеві на праві приватної власності та була придбана на електронних торгах у лютому 2019 року. 07.03.2019 року ОСОБА_1 отримала свідоцтво про право власності на квартиру. Після оформлення права власності на квартиру ОСОБА_1 приїхала до квартири та застала там ОСОБА_2 , яка попросила місяць, щоб виселитись, на що ОСОБА_1 погодилась. 12.04.2019 року ОСОБА_2 виселилась з квартири, забравши свої речі. ОСОБА_3 позивач у квартирі не бачила. Посилаючись, що внаслідок придбання позивачем права власності на квартиру відповідачі втратили право користування нею, членами сім?ї позивача вони не є та не були, позивач просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Після оголошення перерви, представник позивача направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та за відсутності позивача, наполягаючи на задоволенні позову.

В ході розгляду справи представником позивача долучено до матеріалів справи копію витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, інших заяв чи клопотань не надходило.

Відповідачі не направили до суду відзивів на позовну заяву, а також не заявили будь-яких клопотань, не надали доказів.

При вивченні письмових доказів судом встановлено наступне.

Згідно відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, квартира АДРЕСА_1 належить ОСОБА_1 на праві приватної власності, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Швецовою О.С. 07.03.2019 року, про що видано свідоцтво № 503.

Відповідно до свідоцтва №503 від 07.03.2019 року, приватний нотаріус ЗМНО Швецова О.С. відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про проведені електронні торги, затвердженого приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Сколибогом О.С. 06.03.2019 року, посвідчено, що ОСОБА_1 належить на праві власності майно, що складається з квартири АДРЕСА_1 вартістю 310000 гривень, яке придбане ОСОБА_1 за 310000 гривень, що раніше належало ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Туріченко О.М., приватним нотаріусом ЗМНО, 23.05.2006 року за реєстровим номером 1281.

За відомостями Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, відповідач ОСОБА_3 зареєстрована проживаючою за адресою: АДРЕСА_2 з 16.09.2009 року по теперішній час, відповідач ОСОБА_2 зареєстрована проживаючою за вказаною адресою з 21.09.2006 року по теперішній час.

При вирішенні справи суд виходить з такого.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним.

Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1ст. 317 ЦК України.

Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Стаття 406 ЦПК України вказує, що сервітут припиняється у разі припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту.

Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення.

З досліджених судом доказів вбачається, що ОСОБА_2 втратила право власності на квартиру, а ОСОБА_3 після зміни власника квартири право користування цією квартирою не набула, адже не є членом родини нового власника ОСОБА_1 , тож суд погоджується з тим, що зазначені обставини є істотними та наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, повністю підтверджені наданими доказами, тож вбачає підстави для задоволення позовних вимог про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 76-81, 141, 258, 259, 263-265, 280-282 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 768,40 гривень (сімсот шістдесят вісім гривень 40 коп.).

Відповідно до ст. 265 ч. 5 ЦПК України зазначаються наступні відомості:

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , адреса реєстрації: АДРЕСА_3 , індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_1 .

Відповідач ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , відомості про РНОКПП.

Відповідач ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , адреса реєстрації: АДРЕСА_2 , відомості про РНОКПП відсутні.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом двадцяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя О.І. Дацюк

Повний текст рішення суду виготовлений 10 лютого 2020 року.