(2/199/170/20)
РІШЕННЯ

Іменем України

23.12.2020 року Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська

у складі головуючого судді Якименко Л.Г.

за участю секретаря Ковтун К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпрі цивільну справу за позовом Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду із позовом до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту.

В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 01.11.2006 року між ОСОБА_1 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», укладено договір відновлювальної кредитної лінії №234/09-6, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості у розмірі 32000,00 доларів США, а останній зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки.

У забезпечення виконання зобов`язання, що випливають із вищевказаного договору, між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» був укладений Іпотечний договір №935 від 01.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., реєстровий номер 5709.

Відповідно до вказаного договору, ОСОБА_2 передано в іпотеку належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Через систематичне невиконання боржником умов кредитного договору банк розпочав процедуру звернення стягнення на предмет іпотеки.

Державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Оленою Володимирівною прийнято рішення про реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Акціонерного товариства «Альфа-Банк»).

Однак, позивачу стало відомо, що реалізувати власне майно на даний час неможливо, оскільки Жовтневим відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції винесено постанову від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 .

Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а саме квартиру загальною площею 70,2 кв.м житловою площею 48,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ (постанова про арешт майна боржника, серія та номер 50413256, видана 16.03.2016 року.).

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 надала до суду відзив, у якому проти задоволення позову заперечувала та зазначила, що наразі у провадженні Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Волос Олени Володимирівни та Акціонерного товариства «Альфа-Банк», третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради, про скасування рішення та запису про реєстрацію права власності.

Відтак, законність набуття Акціонерним товариством «Альфа-Банк» права власності на квартиру АДРЕСА_2 оскаржується у суді.

Окрім цього, ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська суду від 24.09.2019 року з метою забезпечення позову ОСОБА_2 до Державного реєстратора Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Олени Володимирівни, Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», про скасування рішення та запису про державну реєстрацію права власності, накладено заборону на відчуження будь-яким шляхом нерухомого майна, а саме квартири, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , та належить на праві власності Акціонерному товариству «Укрсоцбанк» (), на підставі повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, серія та номер №10-31/18, виданий 31.10.2018 року.

Представник позивача Акціонерного товариства «Альфа-Банк» Черкавський Ю.С. у судове засідання не з`явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив проводити розгляд справи за його відсутності, про що надав письмову заяву.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просила проводити розгляд справи за її відсутності.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Представник третьої особи Соборного відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання також не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про день та час судового засідання повідомлявся у встановленому законом порядку.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.11.2006 року між ОСОБА_1 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», укладено договір відновлювальної кредитної лінії №234/09-6, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» надало ОСОБА_1 грошові кошти в межах максимального ліміту заборгованості у розмірі 32000,00 доларів США (а.с.11-14).

У забезпечення виконання зобов`язання, що випливають із вищевказаного договору, між ОСОБА_2 та Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» був укладений Іпотечний договір №935 від 01.11.2006 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Римською А.В., реєстровий номер 5709 (а.с.6-10).

Згідно з вказаним договором, ОСОБА_2 передано в іпотеку належну йому на праві власності квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №161834931 від 02.04.2019 року державним реєстратором Обласного комунального підприємства «Софіївське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської області Волос Оленою Володимирівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 46142942 від 26.03.2019 року, на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , за Акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (а.с.15-16).

Державним виконавцем Жовтневого відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Ясюкевичем О.В. винесено постанову від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_2 (а.с.118).

Як вбачається із вказаної постанови від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, стягувачем у вказаному виконавчому провадженні був ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на теперішній час є АТ «Альфа Банк». Таким чином, стягувач у вказаному провадженні може ставити перед судом питання про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 1 ст. 317 ЦК України зазначає, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Також, відповідно до ч.1,2 ст.319 ЦК України - власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч. 1,2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ч. 1 ст. 391 ЦКУ власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За правилами ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 40 вищезазначеного закону про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Пунктом 1 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" зазначено що, у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні, а також у спосіб оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби.

Спори про право цивільне, пов`язані з належністю майна, на яке накладено арешт, відповідно до статей 15,16 ЦПК України розглядаються в порядку цивільного судочинства у позовному провадженні, якщо однією зі сторін відповідного спору є фізична особа, крім випадків, коли розгляд таких справ відбувається за правилами іншого судочинства.

Згідно п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ N 5 від 03 червня 2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно).

Відповідно до ч. 7 ст. 51 Закону України "Про виконавче провадження" примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України "Про іпотеку".

Частиною 2 цього Закону передбачено, що арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду.

Чинним законодавством не передбачено заборони накладення арешту на майно, що є предметом іпотеки. Разом із тим ст.59 Закону України "Про виконавче провадження" обумовлено випадки, підстави й порядок зняття арешту з майна, у тому числі відповідно до ч.5 цієї норми у всіх інших випадках арешт з майна може бути знятий за рішенням суду.

Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, відповідно до ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положень п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно.

Стаття 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

При цьому, суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 03.06.2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред`явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК). Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року N 606-XIV "Про виконавче провадження" (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року N 2677-VI) (далі - Закон про виконавче провадження).

Враховуючи вищезазначене та зважаючи на те, що стягувачем у виконавчому провадженні, на виконання якого винесено постанову від 16.03.2016 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, був ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого на теперішній час є АТ «Альфа Банк», тому суд вважає за доцільне позов задовольнити та звільнити з-під арешту нерухоме майно, а саме: квартиру загальною площею 70,2 кв.м житловою площею 48,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ (постанова про арешт майна боржника, серія та номер 50413256, видана 16.03.2016 року).

Керуючись ст. ст. 141, 258-260, 263-265 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов Акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , третя особа Соборний відділ державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про звільнення майна з-під арешту, - задовольнити.

Звільнити з-під арешту нерухоме майно, яке належить Акціонерному товариству «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», а саме квартиру загальною площею 70,2 кв.м житловою площею 48,1 кв.м, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , який накладений Жовтневим ВДВС Дніпропетровського МУЮ (постанова про арешт майна боржника, серія та номер 50413256, видана 16.03.2016 року.)

Судові витрати покласти на сторону, яка їх понесла.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено вступну та резолютивну частину рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 29.12.2020 року.

Суддя