Справа № 457/1304/20
провадження №2-з/457/15/20
УХВАЛА

про забезпечення позову

02 листопада 2020 року м. Трускавець

Трускавецький міський суд Львівської області

в складі головуючого-судді Марчука В.І.,

секретар судового засідання Мазурик В.В.,

розглянувши у судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася суду із заявою про забезпечення позову, в якій просить забезпечити позов шляхом накладення арешту на нерухоме та рухоме майно, а також грошові кошти в межах суми позову у розмірі 8 102 190 грн. 35 коп., у тому числі, такі, що належать або підлягають передачі або сплаті ОСОБА_2 і знаходяться у нього чи інших осіб до моменту вирішення спору у даній справі. Заявлений позов потребує забезпечення, зважаючи на вчинення відповідачем дій, які порушують права та інтереси позивача, зокрема, щодо термінового вивозу усього майна з орендованих приміщень без повідомлення орендаря чи його представників, а також значну суму позовних вимог, що у майбутньому може утруднити виконання рішення суду щодо стягнення грошових коштів через відсутність будь-яких активів у боржника.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч.1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін (п.4 ст.153 ЦПК України). Дослідивши матеріали заяви, суд вважає наявність достатніх підстав для розгляду заяви про забезпечення позову у відсутності сторін по справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених ст. 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 150 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно та (або) грошові кошти, що належать або підлягають передачі або сплаті відповідачеві і знаходяться у нього чи в інших осіб.

Як вбачається із роз`яснень, наданих п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При цьому при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Позивачка ОСОБА_1 є власницею 4/100 ідеальних частин нежитлової будівлі, а саме: нежитлових підвальних приміщень загальною площею 149 кв.м. 25 серпня 2018 року між сторонами укладено договір оренди приміщення, відповідно до умов якого сторони визначили, що орендні відносини починаються з 01 квітня 2019 року після завершення ремонтних робіт, які повинна була завершити позивачка, вартість яких становила 103 000 доларів США. На даний час відповідач в односторонньому порядку висловив бажання про розірвання орендних відносин, а 31 жовтня 2020 року фактично покинув орендовані приміщення. Позивачка на даний час оцінює вартість нанесених збитків внаслідок односторонньої відмови відповідача у загальній сумі у розмірі 284 780 доларів США, що становить 8 102 190 грн. 35 коп.

Таким чином, суд приходить до висновку, що заяву про забезпечення позову слід задовольнити, а саме: накласти арешт на рухоме та нерухоме майно, грошові кошти, яке належить ОСОБА_2 в межах суми позову 284 780 доларів США, яка становить 8 102 190 грн. 35 коп.

На підставі наведеного та керуючись статтями 149-153 ЦПК України, с у д

у х в а л и в:

Заяву задовольнити.

Заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову - задовольнити.

Накласти арешт на нерухоме та рухоме майно, грошові кошти, що належить ОСОБА_2 в межах суми позову у розмірі 8 102 190 грн. 35 коп.

Ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду через Трускавецький міський суд області шляхом подачі протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення апеляційної скарги.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Стягувачка: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Боржник: ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2 .

Суддя: В. І. Марчук