Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

4 листопада 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Аксьонової О.А.,розглянув у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 ,треті особи ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,про визнання особи такою,що втратила право користування житловим приміщенням, -

В С Т А Н О В И В:

В березні 2020 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом,в якому зазначає,що вона і ніші члени її сім`ї ОСОБА_5 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 є співвласниками квартири АДРЕСА_1 .

Відповідач був зареєстрований у спірному житловому приміщенні за згодою власників як член сім`ї доньки позивача ОСОБА_4 ,з якою на той час мешкав однією сім`єю без реєстрації шлюбу,проте фактично з 2014 р. відповідач у квартирі не мешкає,його речі у помешканні відсутні,сімейні відносини між ним та ОСОБА_4 припинені.

Посилаючись на те,що формальна реєстрація проживання відповідача,який не користуються спірним житлом без поважних причин понад встановлені законом строки,порушує права власника та змушує нести додаткові витрати на утримання житла,створює інші перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю,позивач просить суд з підстав,передбачених ст.405 ч.2 ЦК України,визнати відповідача такими,що втратиа право користування спірним житловим приміщенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала та пояснила,що реєстрація відповідача у спірній квартирі відбулася у 2011 р.на прохання її доньки ОСОБА_4 ,яка на той час мешкала з ним однією сім`єю,проте їх спільне проживання було припинено у 2014 р.,відповідач виїхав з квартири з усіма власними речами,як відомо позивачу,за межі м.Запоріжжя,проте добровільно реєстрацію не припинив,чим створив власникам перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю.

Відповідач відзиву на позов не подавав, в судове засідання не з`явився без повідомлення причин,викликався за адресою зареєстрованого місця проживання шляхом направлення судової повістки,про зміну адреси проживання суд не повідомляв.

Інформація про розгляд Шевченківським районним судом м.Запоріжжя вказаної справи та виклик в судове засідання відповідача розміщена на офіційному сайті «Судова влада».

Відповідно до ч.11 ст.129 ЦПК України відповідачі вважаються повідомленими про дату,час та місце розгляду справи.

Відповідно до ст.280,281 ЦПК України суд на згодою позивача ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Треті особи в судове засідання не з`явились, надали письмові заяви,у яких не заперечували проти задоволення позову та зазначили,що відповідач ОСОБА_2 у спірній квартирі,співвласниками якої вони є,не проживає з 2014 р.,місце його перебування їм невідомо,просили справу розглядати без їх участі.

Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,допитавши свідків,суд дійшов висновку,що позов заявлений обґрунтовано,підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин.

Судом встановлено та перевірено доказами, що на підставі свідоцтва про право власності на житло № НОМЕР_1 ,виданого 19.09.2005 р.Шевченківською райадміністрацією,свідоцтва про право на спадщину № 3-581 від 27.09.2014 р.,позивач є співвласником квартири АДРЕСА_1 (1/5 частина),яка також належить членам її сім`ї ОСОБА_5 (1/5 частина), ОСОБА_3 (1/5 частина), ОСОБА_4 (2/5 частини).

Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку.

В спірному житловому приміщенні зареєстрований відповідач громадянин Палестини ОСОБА_2 з 2011 р.,що підтверджено інформацією департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради.

Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України та з урахуванням положень ч.1 ст.405 ЦК України,члени сім`ї власника житла,які разом з ним проживають у будинку(квартирі),що йому належить,користуються жилим приміщенням в обсязі,визначеному відповідно до угоди з власником.

Відповідно до ст.383,391 ЦК України,ст.157 ЖК України власник житлового будинку,квартири має право використовувати помешкання для власного проживання,проживання членів своєї сім`ї,інших осіб,вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

За змістом ст.405 ч.2 ЦК України,член сім`ї власника втрачає право користування житловим приміщенням,якщо протягом більше одного року не користується ним без поважних причин.

Згідно акту від 10.03.2020 р., ОСОБА_2 з 2014 р.не мешкає за адресою реєстрації,що підтвердили сусіди ОСОБА_6 , ОСОБА_7 .

В судовому засіданні свідки ОСОБА_7 , ОСОБА_6 показали,що мешкають по сусідству та тривалий час знають позивача і її сім`ю, кілька разів бачили,що у її квартирі мешкав чоловік,проте у 2014 р.він за адресою позивача не мешкає, до квартири на проживання не повертався,речей його у квартирі немає.

З досліджених доказів суд встановив,що відповідач,хоча і був зареєстрований у спірному житловому приміщенні як члени сім`ї позивача-власника спірного житла,з 2014 р.не користуються цим житлом без поважних причин,звільнив його за власним бажанням,припинив родинні відносини з сім`єю позивача,у такий спосіб на свій розсуд розпорядився своїм правом щодо цього майна.

Встановлені судом обставини не спростовані відповідачем під час судового розгляду справи.

Таким чином,суд встановив,що позов грунтується на законі,підтверджений доказами і підлягає задоволенню,оскільки правові підстави для користування спірним житлом відповідачем після спливу визначеного ст.405 ч.2 ЦК України строку наразі відсутні,його реєстрація у спірній квартирі створює перешкоди позивачу як власнику у користуванні та розпорядженні власністю.

На підставі ст.64 ч.2,156,157 ЖК України,ст.383,391,405 ЦК України, ст.3,10,11,57,60,212 -215,218 ЦПК України,суд-

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,таким,що втратив право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1 .

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка подається протягом 30 днів з дня його проголошення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом.У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватись з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Заочне рішення суду набирає законної сили,якщо протягом строків,встановлених ЦПК України,не подані заяви про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга,або якщо рішення залишено в силі за результатами апеляційного розгляду справи.

Рішення може бути оскаржене до Запорізького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення,а у разі оголошення вступної та резолютивної частини рішення,зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Суддя Ю.А.Галущенко