Справа № 361/4366/20
Провадження № 2/361/2832/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 жовтня 2020 року Броварський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Радзівіл А.Г.

за участю секретаря Радченко К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "Файна Готівка" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору,

В С Т А Н О В И В:

У липні 2020 року позивач звернулась до суду із позовом до ТОВ "Файна Готівка" у якому просила суд визнати недійсним кредитний договір № 209386 від 25 лютого 2020 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що 25 лютого 2020 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю "Файна Готівка" укладено кредитний договір № 209386. Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти в сумі 26 400 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у договорі. Згідно із п. 1.6 кредитного договору загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 65 049 грн. 60 коп. Загальна вартість кредиту становить 65049 грн. 60 коп. Реальна річна процентна ставка по кредиту становить 146 %. Відповідно до п. 2.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 0,40 % в день від суми кредиту. Тип процентної ставки-фіксована. Згідно п. 2.3 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати зазначеної в п. 1.6 даного Договору до дати зарахування коштів на рахунок кредитодавця в повному обсязі.

Позивач зазначає, що при укладанні вищевказаного кредитного договору порушені її права як споживача, зокрема ч. 2 ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", ч. 2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг". Стверджує, що фактично працівники ТОВ "Файна Готівка" при видачі кредитних коштів, не ознайомлюють позичальника з умовами кредитування та ризиками, що передбачено ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", будь який окремий документ, що містив би інформацію зокрема про орієнтовну сукупну вартість кредиту (в процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг, пов`язаних з одержанням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; можливість дострокового повернення кредиту та його умови; переваги та недоліки пропонованих схем кредитування, їй не надавали і ні де про це вона не ставила свій підпис. Вважає, що відповідач, скориставшись її необізнаністю, навмисно не дотримав та грубо порушив імперативні вимоги діючого законодавства України, які визначені та встановлені Законом, що є істотними і необхідними для даного виду договорів, зокрема відповідач не надав повної, всебічної, об`єктивної та достовірної інформації, про умови кредиту перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту. Також їй як споживачу, не була надана інформація, відповідно до ч.2 статті 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг", оскільки відсутній її підпис на окремому документі. Позивач не мала можливості детально ознайомитися з умовами та правилами кредитування перед укладанням кредитного договору, здійснюючи оформлення кредиту через інтернет, за кілька хвилинний проміжок часу вона не мала можливості об`єктивно оцінити та осмислити умови кредитування, виявити їх недоліки та оцінити всі ризики та збитки, які отримає в результаті укладання даної угоди.

Крім того, на її думку, при укладенні кредитного договору відповідачем застосовані несправедливі умови договору, зокрема, щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків) вартості продукції, у разі невиконання зобов`язань за договором, відповідно п. 2.2 договору за користування кредитом позичальник сплачує 0,40 % в день від суми кредиту та у п. 4.1. із 0,40% автоматично збільшується до 1,40%, що відповідно п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" є не справедливою умовою, а тому зазначений пункт спірного кредитного договору просить визнати недійсним.

Позивач також стверджує, що відповідачем порушені норми встановлені абз.5,11 п.2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних", зокрема їй не було повідомлено з боку відповідача про умови та строки обробки персональних даних. На її думку, відсутність у кредитному договорі права відізвати свою згоду на обробку персональних даних, є порушенням закону та підставою для визнання п. 2.8 Кредитного договору, щодо обробки персональних даних, не дійсними. З підстав визнання недійсним кредитного договору № 209386 від 25 лютого 2020 року позивач звернулась до суду із даним позовом.

Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 липня 2020 року провадження у вказаній справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання для розгляду справи по суті, сторонам встановлені строки для надання відзиву, відповіді на відзив, заперечення.

05 жовтня 2020 року до суду від ТОВ "Файна Готівка" надійшов відзив на позовну заяву у якому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позову повністю. У відзиві зазначається, що 25 лютого 2020 року між ОСОБА_2 та ТОВ "Файна Готівка" було укладено кредитний договір № 209386, шляхом підписання договору надання коштів у позику, втому числі і на умовах фінансового кредиту у відділенні ТОВ "Файна Готівка" за адресою: Відділення №3 ТОВ "Файна Готівка", 01032, м. Київ, вул. Жилянська, буд. 107, відповідно до умов якого відповідач надав позивачу кредит в сумі 26 400,00 грн., які були перераховані на зазначену у заяві банківську платіжну картку, а позивач зобов`язався повернути відповідачу надані кредитні кошти до 25 лютого 2021 року, сплативши проценти за користування кредитом в розмірі 0,4% в день, що на рік становить 146 % (у випадку відсутності прострочення по сплаті процентів).Паспорт споживчого кредиту, з яким ознайомилася ОСОБА_2 25 лютого 2020 року і поставила свій підпис містив повну інформацію про суму кредиту, про строк кредитування, про мету кредиту, про спосіб та строк надання кредиту, про процентну ставку, вид процентної ставки, загальні витрати за кредитом, орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача за весь строк користування кредитом, реальну річну процентну ставку (відсотків річних), кількість та розмір платежів, періодичність внесення (12 платежів, періодичність сплати - 1 раз на 2 місяць), процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язання щодо повернення кредиту, отже дата надання інформації 25.02.2020 року та підписи позивача та відповідача є в наявності. Відповідач стверджує, що відповідно до п.5.14. спірного кредитного договору, у якому зазначається, що підписуючи даний Договір Позичальник підтверджує, що у відповідності до вимог чинного законодавства України, у чіткій та зрозумілій формі отримав від кредитодавця у письмовій формі інформацію, зазначену в ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів" та в ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншу інформацію, необхідну для свідомого вибору та підписання цього Договору згідно з вимогами чинного законодавства України; відповідно до п.5.15 цього кредитного договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що примірник укладеного Договору він отримав. Крім того, спірний кредитний договір містить інформацію, як про суму кредиту, так і про детальний розпис його сукупної вартості, дату укладення правовику та процентну ставку, окрім того містить всі істотні умови передбачені законодавством України, позивач була ознайомлена зі всіма істотними умовами кредитного договору, що підтверджується її підписом в кредитному договорі. Щодо порушення відповідачем норм встановлених п.5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач зазначає, що незважаючи на вимогу позивача визнати Кредитний договір недійсним, позивач в порушення ст.215 ЦК України не надала жодного доказу, щодо підстав визнання відповідних частин Кредитного договору недійсними, а також помилково стверджує, що порушено норму Закону України "Про захист прав споживачів" в п.5 ч.2 ст.18, яка встановлює вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п`ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов`язань за договором, що нараховані проценти за користування коштами кредиту за фіксованою ставкою 1,4% вдень є саме такими обставинами.Проте проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК України, мають іншу правову природу ніж неустойка, та не підлягають зміні через неспівмірність із розміром основного боргу чи визнання їх несправедливими, оскільки такі проценти є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу, таким чином, сторонами Кредитного договору досягнуто згоди щодо істотних умов договору, зокрема, щодо розміру кредиту, відсоткової ставки за кредитним договором, а також порядку сплати кредиту.Крім того, відповідно до п.2.7 кредитного договору № 209386 від 25.02.2020 передбачено, що підписанням цього Договору Позичальник надає згоду Кредитору на розповсюдження конфіденційної інформації про нього, в тому числі шляхом ознайомлення з умовами Договору третіх осі які відповідно до укладених з Кредитором договорів надають поручительство, майнове поручительство та (або) гарантію у забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Договором та/або бо яких переходить право вимоги до Позичальника за Договором та/або надають (планують надавати) Кредитору будь-які послуги, а також у випадку допущення Позичальником прострочення виконання будь-яких зобов`язань передбачених цим Договором. З дати укладання кредитного договору № 209386 від 25.02.2020 р. до дати подання позовної заяви від позивача не надходила Заява про відкликання згоди на обробку персональних даних. Відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду надала клопотання про розгляд справи у її відсутності, проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення у справі не заперечує.

Представник ТОВ "Файна Готівка" в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі.

Суд, дослідивши матеріали справи, встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 25 лютого 2020 року між Товариством з обмеженою відповідальністю "Файна Готівка" та ОСОБА_2 укладено договір про надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту № 209386 (а.с.24-29).

Відповідно до п.1.1. кредитного договору кредитодавець надає позичальнику в кредит грошові кошти (кредит) в сумі 26 400 грн. на споживчі потреби, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти кредитодавцю, відповідно до умов, зазначених у договорі.

Згідно із п. 1.2 кредитного договору сума кредиту надається у безготівковій формі шляхом їх перерахування кредитодавцем зі свого поточного рахунку: в сумі 24 000 грн. на карту позичальника емітовану банком України.

Відповідно до п. 1.3 за надання кредиту позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю комісію у розмірі 2400 грн. позичальник доручає кредитодавцю утримати розмір зазначеної комісії з суми кредиту, що підлягає наданню позичальнику на платіжну картку в момент такого надання. Тобто на платіжну картку позичальника зараховується сума кредиту за вирахуванням зазначеної комісії, що становить 24 000 грн.

Згідно із п. 1.6 кредитного договору загальна сума всіх платежів з урахуванням процентів становить 65 049 грн. 60 коп. Загальна вартість кредиту (в грошовому виразі) становить 65049 грн. 60 коп.; Реальна річна процентна ставка по кредиту становить 146 %.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 0,40 % в день від суми кредиту. Тип процентної ставки-фіксована.

Згідно п. 2.3 кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється з дати зазначеної в п. 1.6 даного Договору до дати зарахування коштів на рахунок кредитодавця в повному обсязі.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту (несплата належної суми грошових коштів на дату закінчення строку кредиту), на наступний календарний день після належної дати сплати, кредитодавець нараховує позичальнику проценти за період прострочення, але не більше 60-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки автоматично збільшеним на 1% від розміру процентів зазначених в п. 2.2 і становить 1.40 % в день.

25 лютого 2020 року позивачем ОСОБА_2 підписана Заява-анкета на отримання кредиту (а.с. 30-31).

Позивачем також підписаний 25 лютого 2020 року Паспорт споживчого кредиту (а.с.33-34).

Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Згідно ч.1 та ч.3 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є двостороннім, якщо правам та обов`язками наділені обидві сторони договору.

Відповідно до ст.ст. 203, 215 ЦК України, зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності.

Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом і має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Недодержання виписаних вимог в прямо визначених законом випадках у відповідності до ст. 215 ЦК України робить правочин нікчемним, а у разі відсутності такого зазначення - може тягнути його недійсність за судовим рішенням.

Підставою недійсності правочину є недодержання в момент його вчинення стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України, а саме, коли: зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин не має необхідного обсягу цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину не є вільним і не відповідає його внутрішній волі; недотримано встановленої законом форми правочину; правочин не спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України, сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов`язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їхнього змісту або із суті відносин між сторонами.

Свобода договору означає право громадян або юридичних осіб, та інших суб`єктів цивільного права вступати чи утримуватися від вступу у будь-які договірні відносини. Свобода договору проявляється також у можливості наданій сторонам визначати умови такого договору. Однак під час укладання договору, визначаючи його умови, сторони повинні дотримуватись нормативно-правових актів.

Крім того, свобода договору передбачає можливість укладати не лише ті договори, які передбачені нормами чинного цивільного законодавства, а й ті, які законом не передбачені, але в такому разі такий договір не повинен суперечити законодавству. Також принцип свободи договору полягає в можливості особи вільно обирати контрагента.

Згідно ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (в редакції, чинній на час укладення договору), фінансова установа зобов`язана розкривати клієнтам визначену законодавством інформацію про умови та порядок її діяльності, що розміщується у місці надання послуг клієнтам та/або на власному веб-сайті фінансової установи. Така інформація повинна, зокрема, включати:1) перелік послуг, що надаються фінансовою установою, порядок та умови їх надання; 2) вартість, ціну/тарифи, розмір плати (проценти) щодо фінансових послуг залежно від виду фінансової послуги; 3) інформацію про механізми захисту прав споживачів фінансових послуг. На вимогу клієнта фінансова установа зобов`язана в порядку, визначеному законодавством, надати таку інформацію:1) відомості про фінансові показники діяльності фінансової установи та її економічний стан, які підлягають обов`язковому оприлюдненню; 2) перелік керівників фінансової установи та її відокремлених підрозділів; 3) кількість акцій фінансової установи та розмір часток, які знаходяться у власності членів її виконавчого органу, а також перелік осіб, частки яких у статутному капіталі фінансової установи або належна їм кількість акцій фінансової установи перевищують 5 відсотків; 4) іншу інформацію, право на отримання якої визначено законом.

Згідно ч.2 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" (в редакції, чинній на час укладення договору) перед укладенням договору про надання фінансових послуг фінансова установа чи інший суб`єкт господарювання, що надає фінансові послуги, зобов`язані повідомити клієнта у письмовій або електронній формі, у тому числі шляхом надання клієнту доступу до такої інформації на власному веб-сайті особи, яка надає фінансові послуги, про: 1) особу, яка надає фінансові послуги: а) найменування (для фізичної особи - підприємця: прізвище, ім`я та (за наявності) по батькові), місцезнаходження, контактний телефон і адреса електронної пошти особи, яка надає фінансові послуги, адреса, за якою приймаються скарги споживачів фінансових послуг; б) найменування особи, яка надає посередницькі послуги (за наявності); в) відомості про державну реєстрацію особи, яка надає фінансові послуги; г) інформацію щодо включення фінансової установи до відповідного державного реєстру фінансових установ або Державного реєстру банків; ґ) інформацію щодо наявності в особи, яка надає фінансові послуги, права на надання відповідної фінансової послуги; д) контактну інформацію органу, який здійснює державне регулювання щодо діяльності особи, яка надає фінансові послуги; 2) фінансову послугу - загальну суму зборів, платежів та інших витрат, які повинен сплатити клієнт, включно з податками, або якщо конкретний розмір не може бути визначений - порядок визначення таких витрат; 3) договір про надання фінансових послуг: а) наявність у клієнта права на відмову від договору про надання фінансових послуг; б) строк, протягом якого клієнтом може бути використано право на відмову від договору, а також інші умови використання права на відмову від договору; в) мінімальний строк дії договору (якщо застосовується); г) наявність у клієнта права розірвати чи припинити договір, права дострокового виконання договору, а також наслідки таких дій; ґ) порядок внесення змін та доповнень до договору; д) неможливість збільшення фіксованої процентної ставки за договором без письмової згоди споживача фінансової послуги; 4) механізми захисту прав споживачів фінансових послуг: а) можливість та порядок позасудового розгляду скарг споживачів фінансових послуг; б) наявність гарантійних фондів чи компенсаційних схем, що застосовуються відповідно до законодавства.

Відповідно до п.5.14. кредитного договору, підписуючи даний Договір Позичальник підтверджує, що у відповідності до вимог чинного законодавства України, у чіткій та зрозумілій формі отримав від кредитодавця у письмовій формі інформацію, зазначену в ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" та іншу інформацію, необхідну для свідомого вибору та підписання цього Договору згідно з вимогами чинного законодавства України.

Відповідно до п.5.15 кредитного договору, підписанням цього Договору Позичальник підтверджує, що примірник укладеного Договору він отримав.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 та відповідач підписуючи договір, досягли згоди та усіх істотних умов договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, та приймаючи до уваги, що позивач надала документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупності вартості кредиту, реальної процентної ставки, тому позивач мала можливість та час безперешкодно ознайомитися з умовами договору, та в разі незгоди з ними відмовитися від підписання договору, в зв`язку з чим доводи позивача про ненадання відповідачем інформації, яка стосується наданих фінансових послуг є безпідставними.

Стаття 11 Закону України "Про захист прав споживачів" (в редакції, чинній на час укладення договору) передбачає, що цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України "Про споживче кредитування".

Отже, посилання позивача на недотримання відповідачем вимог частини 2 вищевказаної статті є недоречними та не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки дана частина виключена у відповідності до Закону України №1734-VІІІ від 15 листопада 2016 року.

Також, позивач вважає, що умови Договору, а саме п.4.1 оспорюваного договору є несправедливим в розумінні п.5 ч.3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів".

Відповідно до ч.ч. 1, 2, п. 5 ч. 3 ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів" продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад пятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобовязань за договором.

Згідно ч.ч. 3, 4 ст. 12 Закону України "Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг" інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без навязування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобовязана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів.

Відповідно до змісту п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст.509 ЦК України зобов`язання має ґрунтуватися на загальних засадах цивільного законодавства добросовісності, розумності та справедливості.

Положеннями ч. 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у випадку прострочення погашення кредиту (несплата належної суми грошових коштів на дату закінчення строку кредиту), на наступний календарний день після належної дати сплати, кредитодавець нараховує позичальнику проценти за період прострочення, але не більше 60-ти календарних днів поспіль з моменту виникнення такої прострочки автоматично збільшеним на 1% від розміру процентів зазначених в п. 2.2 і становить 1.40 % в день.

Відповідно до п. 2.2 кредитного договору за користування кредитом позичальник сплачує кредитодавцю 0,40 % в день від суми кредиту. Тип процентної ставки-фіксована.

Суд вважає, що дані умови договору є несправедливими, оскільки всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача, так як споживачу, у разі невиконання ним зобов`язань за договором, встановлено непропорційно суму компенсації, яка перевищує п`ятдесят відсотків вартості отриманого кредиту.

Крім того, на думку позивача, п.2.8 договору незаконним та суперечить абз.5, 11 ч.2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідно до п.2.8 кредитного договору підписанням цього Договору Позичальник надає згоду Кредитору на розповсюдження конфіденційної інформації про нього, в тому числі шляхом ознайомлення з умовами Договору третіх осіб до яких переходить право вимоги до Позичальника за Договором та/або надають (планують надавати) Кредитору будь-які послуги, а також у випадку допущення Позичальником прострочення виконання будь-яких зобов`язань передбачених цим Договором.

Враховуючи, що позивач підписуючи договір, погодилася з усіма його умовами та підтвердила факт ознайомлення умовами договору, а також надала свою добровільну згоду на обробку її персональних даних.

Згідно ст. 2 Закону України "Про захист персональних даних", згода суб`єкта персональних даних - добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди.

Відповідно до абз.5 та 11 ч.2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних", суб`єкт персональних даних має право: 5) пред`являти вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних; 11) відкликати згоду на обробку персональних даних.

Згідно п.3 ч.1ст. 11 Закону України "Про захист персональних даних", підставою для обробки персональних даних, зокрема є укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.

Отже, відкликання згоди можливе лише стосовно майбутньої обробки персональних даних, але не тих даних, які вже були оброблені. Рішення та процеси, які були здійснені під час обробки персональних даних, не можуть бути анульованими.

Таким чином, суд не приймає до уваги доводи позивача щодо незаконності п. 13.10 договору, та що він суперечить абз.5, 11 п.2 ст. 8 Закону України "Про захист персональних даних".

Відповідно до ч. 1 ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Враховуючи вищевикладене, визнання судом недійсним п.п. 2.2. 4.1 оспорюваного кредитного договору від 25 лютого 2020 року № 209386, не має наслідком визнання недійсним такого договору вцілому.

Враховуючи вищенаведене, судом встановлено підстави для часткового задоволення позовних вимог, зокрема щодо визнання недійсним п. 2.2 та п. 4.1. оспорюваного кредитного договору від 25 лютого 2020 року № 209386.

Відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути ТОВ "Файна Готівка" на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Керуючись ст. ст. 76-84, 141, 259 - 268 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати недійсним з моменту укладення п. 2.2, 4.1, кредитного договору за № 209386 від 25 лютого 2020 року укладеного між ОСОБА_2 та Товариством з обмеженою відповідальністю "Файна Готівка".

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Файна Готівка" на користь держави судовий збір в розмірі 840 грн. 80 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення до Київського апеляційного суду через Броварський міськрайонний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду.

Суддя Радзівіл А.Г.