Справа № 502/1902/18
11 лютого 2020 року м. Кілія
Кілійський районний суд Одеської області
головуючого судді - Масленикова О.А.
за участю секретаря судового засідання - Скрипкіної А.Ю.
розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження
за наявними у справі матеріалами
цивільну справу за позовом
усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення
Позивач, ОСОБА_1 звернулась до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_2 з житлового будинку розташованого в АДРЕСА_1 . В позовній заяві, позивач зазначила, що у порядку спадкування за заповітом, після смерті тітки ОСОБА_3 позивач набула права власності на житловий будинок, площею 45,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. Після оформлення прав на спадкове майно, вона попрямувала до належного їй домоволодіння і виявила, що в ньому мешкає без законних на те підстав та реєстрації незнайома їй особа, і як їй стало відомо пізніше - ОСОБА_2 . У будинку окрім відповідача, була присутня її донька, яка як їй відомо мешкає в іншому місті, але часто навідується до матері. З метою досудового врегулювання спору, позивач повідомила їх обох про те, що стала власником житла і бажає розпорядитись нею на свій розсуд, а тому відповідачу слід підшукувати інше житло, намагаючись при цьому, надати правовстановлюючі документи. Однак, ані відповідач, ані її донька її не стали слухати, сказали, «що я тут ніхто» і закрили перед нею двері. Відповідач, не визнає її права власності на будинок, не допускає до належного їй будинку, таким чином перешкоджає, як власнику будинку користуватися ним, підтримувати будинок, в належному санітарному та технічному стані. Відповідач у належному їй будинку не зареєстрований. Будинку ніколи не присвоювалось статусу службового, тож ордер відповідачу теж не видавався. Будь - який договір найму теж не укладався, членом сім`ї не являться.
Беручи до уваги, що відповідач належним чином повідомлений про строк подання відзиву та не подав відзив, суд ухвалює заочне рішення по справі.
Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справ в порядку спрощеного провадження за відсутністю всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши позовну заяву, в процесі встановлення обставин справи та перевірки їх доказами, судом встановлено наступні юридичні факти та відповідні їм правовідносини:
ОСОБА_1 у порядку спадкування за заповітом, після смерті своєї ОСОБА_3 набула права власності на житловий будинок, площею 45,1 кв.м., розташований за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 14.05.2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 407.
З акту про встановлення фактів, складеного 15.11.2019 р. депутатом Кілійської міської ради вбачається, що домоволодіння в АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_1 . У ньому з 2006 р. проживає, але не зареєстрована ОСОБА_2 , яка не визнає право власності ОСОБА_1 на домоволодіння, вороже ставиться та чинить перешкоди у доступі до будинку та покинути домоволодіння відмовляється.
При ухваленні рішення судом застосовано наступні норми права:
Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України,судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
За положеннями статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
Частиною четвертою статті 3 СК України передбачено, що сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства.
Частиною першою статті 383 ЦК України та статтею 150 ЖК Української РСР закріплені положення, відповідно до яких громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб.
Частиною першою статті 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї власника жилого будинку, які проживають разом із ним у будинку, що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України.
Відповідно до частини четвертої статті 156 ЖК Української РСР до членів сім`ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.
Згідно з частиною другою статті 64 ЖК Української РСР до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.
Відповідно до статті 157 ЖК Української РСР членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення.
Згідно з частиною першою статті 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення.
ОСОБА_2 не є членом сім`ї позивача ОСОБА_1 та ніколи не була членом її сім`ї.
Сторони не пов`язані спільним побутом і не мають взаємних прав та обов`язків.
Відповідач чинить позивачу, як власнику домоволодіння, перешкоди у користуванні ним, вона не є членом його сім`ї та відмовляється добровільно звільнити будинок.
З урахуванням наведеного та надаючи оцінку всім доказам в їх сукупності, суд вважає за необхідне усунути перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 шляхом виселення ОСОБА_2 , із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Керуючись ст.ст. 12, 81, 89, 141, 259, 263-265, 279, 280-282 ЦПК України, ст.ст. 317, 391 ЦК України, суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, - задовольнити.
Усунути ОСОБА_1 перешкоди у користуванні нерухомим майном, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом виселення ОСОБА_2 , із житлового приміщення за адресою: АДРЕСА_1 , без надання іншого житлового приміщення.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня проголошення рішення.

Згідно ст. 284 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Кілійського районного суду О. А. Маслеников