АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

29 жовтня 2020 року

м. Чернівці

справа № 725/3272/19

провадження 822/845/20

Чернівецький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого Кулянди М.І.,

суддів: Литвинюк І.М.,Половінкіної Н.Ю.,

учасники справи:

позивач ОСОБА_1 ,

відповідач ОСОБА_2 ,

апеляційна скарга ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ОСОБА_1 , на ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 серпня 2020 року,

головуючий в суді першої інстанції суддя Стоцька Л.А.

ВСТАНОВИВ:

Описова частина

Короткий зміст позовних вимог

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про перегляд рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 жовтня 2019 року за ново виявленими обставинами.

25 серпня 2020 року подав до суду заяву про забезпечення позову.

Просив суд, накласти арешт на квартиру, яка знаходиться по АДРЕСА_1 .

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

Ухвалою Першотравневого районного суду м.Чернівці від 23 жовтня 2019 року заяву про забезпечення позову повернуто заявнику з тих підстав, що вона не містить пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення позову, а також не містить інших відомостей, необхідних для забезпечення позову.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційний скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду.

Узагальнені доводи осіб, які подали апеляційну скаргу

Апелянт посилається на те, що суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права.

Зазначає, що постановляючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції формально підійшов до перевірки відповідності зазначеної заяви вимогам статті 151 ЦПК України, не з`ясував характер спірних правовідносин та предмет позовних вимог.

Мотивувальна частина

Обставини справи, встановлені судами першої та апеляційної інстанцій

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Першотравневого районного суду м.Чернівці від 21 жовтня 2019 року за ново виявленими обставинами.

25 серпня 2020 року подав до суду заяву про забезпечення позову.

Позиція апеляційного суду, застосовані норми права та мотиви, з яких виходить суд при прийнятті постанови

Відповідно до ч. 1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими главою І розділу V ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на ухвали суду, зазначені в пунктах 1, 5, 6, 9, 10, 14, 19, 37-40 частини першої статті 353 цього Кодексу, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Ухвала про повернення заяви позивачеві зазначена в переліку ухвал під п.6 ч. 1 ст. 353 ЦПК України, а отже апеляційна скарга на неї розглядається без повідомлення учасників справи.

Заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та перевіривши матеріали справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав.

Відповідно до частини сьомої статті 153 ЦПК України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову і підстави його обрання та вирішує питання зустрічного забезпечення. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.

Згідно із частиною першою статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Випадки обов`язкового застосування зустрічного забезпечення встановлені частиною третьою статті 154 ЦПК України, відповідно до якої суд зобов`язаний застосовувати зустрічне забезпечення, якщо: позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна, що знаходиться на території України, в розмірі, достатньому для відшкодування можливих збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові; або суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії щодо відчуження майна чи інші дії можуть ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у випадку відмови у позові.

Враховуючи загальне правило процесуального закону, суд має право, однак не зобов`язаний вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача.

У даній справі суд першої інстанції не встановив наявність підстав для обов`язкового зустрічного забезпечення.

У відповідності до частин 3 та 4 статті 153 ЦПК суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, може викликати особу, яка подала заяву про забезпечення позову, для надання пояснень або додаткових доказів, що підтверджують необхідність забезпечення позову, або для з`ясування питань, пов`язаних із зустрічним забезпеченням.

У виняткових випадках, коли наданих заявником пояснень та доказів недостатньо для розгляду заяви про забезпечення позову, суд може призначити її розгляд у судовому засіданні з викликом сторін.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише і фактичними, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішенні питання щодо прийняття позовної заяви(заяви) або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист.

У рішенні від 13 січня 2000 року у справі «Мірагаль Есколано та інші проти Іспанії» та у рішенні від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каваніллес проти Іспанії» Європейський Суд з прав людини вказав, що надто суворе тлумачення внутрішніми судами процесуальної норми позбавило заявників права доступу до суду і завадило розгляду їхніх позовних вимог.

Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) може позбавити заявників права звертатися до суду (рішення ЄСПЛ від 28 жовтня 1998 року у справі «Перес де Рада Каванил`єс проти Іспанії»).

Такої практики дотримується і Верховний Суд у своїх постановах, зокрема у постанові від 20 лютого 2020 року у справі №520/5745/18, у яких вирішувалось питання дотримання судами процесуальних норм при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Апеляційний суд, не може погодитися з посиланням суду першої інстанції на відсутність у заяві пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, оскільки відсутність такої пропозиції не може бути безумовною підставою для повернення заяви про забезпечення позову.

Згідно з ч. 1 статті 154 ЦПК України суд може вимагати від особи, яка звернулася із заявою про забезпечення позову, забезпечити відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову (зустрічне забезпечення).

Саме по собі зустрічне забезпечення не є обов`язковим, крім випадків, коли позивач не має зареєстрованого в установленому законом порядку місця проживання (перебування) чи місцезнаходження на території України та майна на території України в розмірі, достатньому для відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову в разі відмови в задоволенні останнього, або коли суду надані докази того, що майновий стан позивача або його дії стосовно відчуження майна чи інші заходи здатні ускладнити або зробити неможливим виконання рішення суду про відшкодування збитків відповідача, які можуть бути спричинені забезпеченням позову, у разі відмови в задоволенні позову.

Відсутність у заяві про забезпечення позову пропозиції заявника щодо зустрічного забезпечення, не позбавляє права обтяженої сторони звернутися з клопотанням про таке зустрічне забезпечення окремо у встановленому законом порядку.

Інші, наведені в оскаржуваній ухвалі суду в якості підстав для повернення заяви про забезпечення позову мотиви, недостатність обґрунтування тощо, є оцінкою обґрунтованості та законності поставленого перед судом питання, що вирішується судом вже при розгляді заяви про забезпечення позову по суті, що свідчить про порушення судом процесуального порядку розгляду цієї заяви.

Висновки апеляційного суду за результатами розгляду апеляційної скарги

У відповідності до п 6 ч.1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Враховуючи наведене вище, суд першої інстанції постановив ухвалу з порушенням норм процесуального права, а тому апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду першої інстанції скасуванню з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 374, 379, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діє ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Першотравневого районного суду м. Чернівці від 26 серпня 2020 року скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених ч.3 ст.389 ЦПК України.

Головуючий М.І. Кулянда

Судді: Н.Ю. Половінкіна

І.М. Литвинюк