Справа № 159/46/20 Головуючий у 1 інстанції: Логвинюк І. М.
Провадження № 22-ц/802/1029/20 Категорія: 76 Доповідач: Карпук А. К.
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 жовтня 2020 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - судді Карпук А.К.

суддів - Бовчалюк З.А., Здрилюк О.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди за апеляційною скаргою відповідача Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області на рішення Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14 серпня 2020 року,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з даним позовом покликаючись на такі обставини. На підставі контракту від 03.09.2018 вона працювала на посаді директора Козлиничівського ліцею Поворської сільради Ковельського району Волинської області (далі - ліцей), строк дії контракту - до 02.09.2024.

Зазначала, що 09.10.2019 вона звернулась із письмовою заявою на ім`я роботодавця в особі сільського голови, у якій просила звільнити її з посади директора ліцею з 01.01.2020 р. на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України - за згодою двох сторін. Згодом вона змінила своє волевиявлення щодо припинення трудових відносин з роботодавцем та 06.12.2019 звернулась із письмовою заявою на ім`я сільського голови, у якій просила відкликати її заяву про звільнення на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України, датовану 09.10.2019. Однак ще 01.11.2019 сільський голова видав Розпорядження, яким її звільнено із займаної посади директора ліцею з 02.01.2020 на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України - за згодою сторін. З Розпорядженням її ознайомлено не було, копію Розпорядження вона отримала лише 30.12.2019. Зазначає, що як на дату ознайомлення її з Розпорядженням - 30.12.2019, так і за станом на дату звільнення - 02.01.2020 у неї не було реального волевиявлення на припинення трудових відносин з роботодавцем, про що вона повідомила роботодавця своєю письмовою заявою від 06.12.2019.

Просила скасувати розпорядження Поворського сільського голови Ковельського району Волинської області (далі - сільський голова) від 01.11.2019 № 181 - ос «Про звільнення з роботи» (далі - Розпорядження) про звільнення її з роботи з посади директора Козлиничівського ліцею Поворської сільради Ковельського району Волинської області (далі - ліцей); поновити її на посаді директора Козлиничівського ліцею Поворської сільради Ковельського району Волинської області; стягнути з відповідача на її користь суму середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.01.2020; стягнути з відповідача на її користь 30 000 грн моральної шкоди та судові витрати у справі.

В обгрунтування вимог про відшкодування моральної шкоди зазначала, що внаслідок незаконного звільнення з роботи мало місце порушення її законних прав, що призвело до стресової ситуації, яка спричинила моральні страждання, втрату нормальних життєвих зв`язків і вимагала від неї додаткових зусиль для організації свого життя, оскільки втрачена нею робота була єдиним джерелом її доходів. Вона зазнала чималих незручностей через нерозв`язання спірної ситуації у позасудовий спосіб, почали траплятись головні болі, коливання артеріального тиску, порушення сну; переживає постійні стреси та емоційні потрясіння (тривогу, невпевненість, переживання); відчуває психічне напруження, стурбованість через те, що ситуація триває довго; витрачає свій час та ресурси на звернення до суду у зв`язку з неможливістю захистити своє порушене право

Рішенням Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 14.08.2020 позов задоволено частково.

Постановлено скасувати Розпорядження Поворського сільського голови Ковельського району Волинської області від 01.11.2019 № 181 - ос «Про звільнення з роботи» про звільнення з роботи з посади директора Козлиничівського ліцею ОСОБА_1 з 02.01.2020.

Поновити ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді директора Козлиничівського ліцею Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області з 02.01.2020.

Стягнути із Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу за період з 02.01.2020 по 14.08.2020 включно в сумі 57708 (п`ятдесят сім тисяч сімсот вісім) грн. 45 коп., вирахувавши з цієї суми всі необхідні податки і обов`язкові платежі.

Стягнути із Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області на користь ОСОБА_1 10 000 (десять тисяч) грн морального відшкодування.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області на доход держави 1760 (одну тисячу сімсот шістдесят) 80 коп судового збору.

Рішення в частині поновлення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на посаді директора Козлиничівського ліцею Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області допустити до негайного виконання.

Відповідно до вимог ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України справу розглянуто без повідомлення учасників справ.

За змістом частин четвертої та п`ятої статті 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляд справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Датою прийняття постанови у даній справі є 30.10.2020, тобто, дата складення повного судового рішення.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції відповідач Поворська сільська рада Ковельського району Волинської області подала апеляційну скаргу у якій просить рішення суду скасувати. Зазначає, що суд першої інстанції не врахував тієї обставини, що сторони погодили звільнення на підставі ст. 36 п.1 КЗпП України, тому і відкликати заяву про зміну такої угоди можливо лише за взаємною згодою Просять застосувати практику Верховного Суду при вирішенні спорів такої категорії.

Позивач не скористався правом подати відзив на апеляційну скаргу.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду першої інстанції належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову з таких підстав.

Згідно з контрактом від 03.09.2018, укладеним між Поворською сільською радою Ковельського району та ОСОБА_1 , остання призначена на посаду директора загальноосвітньої школи(дал ЗОШ) І-ІІІ ступенів с. Козлиничі. Строк дії контракту - до 02.09.2024 (а.с. 11-17).

Пунктом 7.2.1 контракту передбачано розірвання трудового договору за згодою сторін.

Відповідно до заяви від 09.10.2019 на ім`я голови Поворської сільської ради, ОСОБА_1 просила звільнити її з посади директора ЗОШ с. Козлиничі за згодою сторін, про що зазначила в заяві. Ця заява зареєстрована цього ж дня в Поворській сільській раді, містить візу керівника від 09.10.2019 - виконавцю ОСОБА_3 про підготовку розпорядження (а.с. 59).

Розпорядженням голови Поворської сільської ради від 01.11.2019 № 181 - ос «Про звільнення з роботи», позивача було звільнено з посади директора ліцею з 02.01.2020 у зв`язку з поданою нею заявою про дострокове припинення контракту на підставі пунктів 7.7.7 п.7 за згодою сторін п. 1 ст. 36 КЗпП України (а.с. 20).

У заяві від 06.12.2020 на ім`я голови Поворської сільської радим, ОСОБА_1 просить відкликати заяву, датовану 09.10.2019 (а.с. 19).

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що на час видачі розпорядження про звільнення ОСОБА_1 не існувало волевиявлення працівника на припинення трудових відносин, оскільки заявою від 01.11.2019 вона відкликала свою заяву від 09.10.2019 (про звільнення за згодою сторін).

Такого висновку суд дійшов без повного з`ясування усіх обставин справи та з порушенням норм матеріального права з огляду на таке.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставами припинення трудового договору є угода сторін.

У разі домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП (угода сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може відбутися лише тоді, коли власник або уповноважений ним орган і працівник дійшли взаємної згоди.

Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України застосовується у випадку взаємної згоди сторін трудового договору, пропозиція (ініціатива) про припинення трудового договору за цією підставою може виходити як від працівника, так і від власника або уповноваженого ним органу. За угодою сторін може бути припинено як трудовий договір, укладений на невизначений строк, так і строковий трудовий договір. Припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України не передбачає попередження про звільнення ні від працівника, ні від власника або уповноваженого ним органу. День закінчення роботи визначається сторонами за взаємною згодою.

Пропозиція (ініціатива) і сама угода сторін про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України можуть бути викладені як в письмовій так і в усній формі. Якщо працівник подає письмову заяву про припинення трудового договору, то в ній мають бути зазначені прохання звільнити його за угодою сторін і дата звільнення. Саме ж оформлення припинення трудового договору за угодою сторін має здійснюватися лише в письмовій формі. У наказі (розпорядженні) і трудовій книжці зазначаються підстава звільнення за угодою сторін з посиланням на пункт 1 частини першої статті 36 КЗпП України і раніше домовлена дата звільнення.

Отже, чинним законодавством не передбачено обов`язкової письмової форми угоди сторін про припинення трудового договору. Разом з тим, між ОСОБА_4 та Поворською сільською радою така угода була оформлена шляхом подання позивачем заяви про звільнення за угодою сторін із зазначенням конкретної дати звільнення - 01.01.2020 та згоди відповідача на її звільнення шляхом видачі відповідного розпорядження від 01.11.2019.

Розглядаючи позовні вимоги щодо оскарження наказу про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за угодою сторін), суди повинні з`ясувати: чи дійсно існувала домовленість сторін про припинення трудового договору за взаємною згодою; чи було волевиявлення працівника на припинення трудового договору в момент видачі наказу про звільнення; чи не заявляв працівник про анулювання попередньої домовленості сторін щодо припинення договору за угодою сторін; чи була згода власника або уповноваженого ним органу на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору.

Якщо роботодавець і працівник домовилися про певну дату припинення трудового договору, працівник не має права відкликати свою заяву про звільнення. Анулювати таку домовленість можна лише за взаємною згодою про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Так, приписами КЗпП України для власника або уповноваженого ним органу не передбачено обов`язок прийняття відкликання працівником своєї заяви про звільнення у випадку досягнення домовленості про звільнення за угодою сторін.

Згідно з усталеною судовою практикою при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України (за згодою сторін) договір припиняється в строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника (пункт 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»).

Про необхідність наявності взаємної згоди власника або уповноваженого ним органу та працівника щодо анулювання домовленості про припинення трудового договору за пунктом 1 частини першої статті 36 КЗпП України також зазначено у постанові Верховного Суду України від 26.10.2016 у справі № 6-1269цс16. Аналогічних правових висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 22.04.2019 у справі № 759/11508/16-ц (провадження № 61-14807св18), у постанові від 27.05.2020 у справі № 404/6236/19 (провадження № 61-21869св19).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції не звернув уваги на ту обставину, що відповідач - Поворська сільська рада не давала згоди на анулювання угоди сторін про припинення трудового договору та дійшов безпідставного висновку про звільнення позивача з порушенням вимог закону.

З урахуванням вищевикладеного та виходячи зі встановлених обставин справи колегія суддів дійшла висновку про доведеність існування домовленості між працівником та роботодавцем про звільнення за угодою сторін, при тому, що згоди на анулювання такої домовленості роботодавець - Поворська сільська рада не давала, у зв`язку з чим висновок суду першої інстанції про звільнення позивача без законної підстави не ґрунтується на законі.

Позовні вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди є похідними від вимог про поновлення на роботі, тому у зв`язку з відсутністю правових підстав для скасування розпорядження Поворської сільської ради про звільнення ОСОБА_1 з роботи за згодою сторін, у їх задоволенні необхідно відмовити.

Відповідно до положень частини І статті 376 ЦПК України , підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є:

1) неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Виходячи з вищевикладеного, на підставі статті 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції необхідно скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у позові.

Відповідно до положень п.1 ч.І ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, тому згідно з приписами п.6 ст.141 ЦПК України судовий збір, сплачений Поворською сільською радою за подання апеляційної скарги у розмірі 2 641.20 грн. належить компенсувати за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Керуючись статями 367, 376, 382, 383, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу відповідача Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області задовольнити.

Рішення Ковельського районного суду Волинської області від 14 серпня 2020 року скасувати та ухвалити нове судове рішення.

Відмовити у позові ОСОБА_1 до Поворської сільської ради Ковельського району Волинської області про скасування розпорядження про звільнення, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Компенсувати Поворській сільській раді Ковельського району Волинської області судові витрати у розмірі 2641,20 грн. в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом 30 днів з дня виготовлення повного тексту.

Головуючий

Судді: