Справа №265/6556/20
Провадження №2/265/1746/20
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2020 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря судового засідання Онищука О.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Маріуполя Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків),

за участю:

позивача ОСОБА_1 ,

В С Т А Н О В И В:

13 жовтня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання договору, укладеного між ним та ОСОБА_2 , на підставі якого 09.08.2019 року була видана нотаріально посвідчена довіреність, удаваним правочином, з метою приховання договору купівлі-продажу автомобіля марки ГАЗ 33021, державний номер НОМЕР_1 , 2008 року випуску; про визнання за ним права власності на вказаний автомобіль та зобов`язання Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції зняти арешт з автомобіля Газель 33021, д/н НОМЕР_1 . В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що 09 серпня 2019 року він придбав у відповідача автомобіль ГАЗ НОМЕР_1 , за який останній отримав грошові кошти у сумі 35000 гривень. Проте у встановленому порядку договір купівлі-продажу посвідчений не був. Відповідач видав йому генеральну довіреність, посвідчену нотаріусом Ярославського нотаріального округу РФ Горяіновою О.В. На теперішній час він не має можливості зареєструвати за собою право власності на зазначене майно, оскільки постановою державного виконавця накладено арешт на спірний автомобіль, як на майно відповідача. 09 серпня 2019 року йому від ОСОБА_2 видано розписку, яка посвідчує, що він виплатив відповідачу 35000 гривень за автомобіль Газель НОМЕР_1 , що належить відповідачу згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 07.04.2010 року. Таким чином, договір доручення, на підставі якого було видано довіреність від 09.08.2019 року, є удаваним правочином в розумінні ч.1 ст. 235 ЦК України.

Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та позивачу надано строк для усунення недоліків, а ухвалою суду від 27 листопада 2020 року відкрите спрощене провадження у справі та призначене судове засідання.

Позивач у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві. Додатково зазначив, що довіреність укладали з відповідачем, оскільки на той момент було тяжке матеріальне становище, у зв`язку з чим не було можливості укласти договір купівлі-продажу. У зв`язку з чим накладено арешт на спірний автомобіль, йому не відомо. Вважає, що оскільки він заплатив гроші за автомобіль, позов підлягає задоволенню.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не з`явився, електронною пошту надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначив про визнання позовних вимог у повному обсязі.

Представник третьої особи Лівобережного відділу державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) у судове засідання не з`явився, від головного державного виконавця Олєйник Л.І. надійшла заява про розгляд справи без участі представника відділу. Просила винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , виданого 1-м МРЕВ міста Маріуполя при УДАІ ГУМВСУ у Донецькій області 07.04.2010 року, власником автомобіля ГАЗ 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 1996 року випуску, є ОСОБА_2 (а.с.9).

09 серпня 2019 року ОСОБА_2 видав довіреність, якою уповноважив ОСОБА_1 управляти та розпоряджатися автомобілем ГАЗ 33021 ЗПГ, державний номер НОМЕР_1 , слідкувати за його технічним станом, бути його представником в органах ДАІ, митних органах, з правом перереєстрації ТЗ, отримання державних реєстраційних знаків, свідоцтв про реєстрацію ТЗ, заміни номерних вузлів та агрегатів, зміни кольору, проходження технічного огляду та інструментального контролю, внесення змін до облікових даних та реєстраційних документів, отримання свідоцтв про реєстрацію, паспортів, реєстраційних знаків транспортних засобів замість втрачених, непридатних для використання, невідповідних чинним стандартам або затвердженим у встановленому порядку зразкам або термін дії яких сплив, продажу за ціною та на умовах на свій розсуд, підписання договору купівлі-продажу, отримання грошей, бути його представником у страхових компаніях з правом укладення договору страхування, внесення до чинного договору страхування змін, а також розірвання та отримання грошових коштів при його розірванні, внесення до страхового полісу інших осіб, допущених до управління транспортним засобом, отримання страхового відшкодування, утилізації та вибракування транспортного засобу, отримання свідоцтв та інших технічних документів на вивільнені номерні вузли та агрегати, продажу цих вузлів та агрегатів, а також інших запасних частин за ціною та на умовах на свій розсуд з правом отримання грошей за них, отримання вищезазначеного автомобіля на штрафних стоянках, з правом виїзду за кордон, сплачувати необхідне мито та збори, укладати будь-які договори гарантійного обслуговування вищезазначеного автомобіля, вносити до них необхідні зміни та представляти його інтереси у разі гарантійного та іншого обслуговування, бути його представником у суді та інших правоохоронних органах, з правом відшкодування збитків третім особам, з правом отримання збитків, які відшкодовуються третіми особами, подавати заяви, з правом давати згоду на обробку персональних даних, розписуватися за нього та здійснювати усі дії, пов`язані з виконанням цього доручення. Довіреність посвідчена нотаріусом Ярославського нотаріального округу РФ Горяіновою О.В. (а.с. 6, 7-8).

Відповідно до розписки від 09 серпня 2019 ОСОБА_2 отримав від ОСОБА_1 грошову суму за автомобіль ГАЗ 33021 СПГ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , синього кольору, 1996 року випуску, у розмірі 35000 гривень (а.с.10).

Як зазначив у позовній заяві ОСОБА_1 , постановою державного виконавця накладено арешт на спірний автомобіль, як на майно відповідача.

Саме на наявність цих обставин та доказів позивач посилався на підтвердження своїх вимог про укладення між ним та відповідачем договору купівлі-продажу автомобіля.

Статтею 204 ЦК України закріплено презумпцію правомірності правочину, кожний вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права та обов`язки, доки презумпція не буде спростована.

У відповідності до ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Тобто, позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: факт укладання правочину, що, на його думку, є удаваним; спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж ті, які передбачені правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж приховати інший правочин; настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж ті, що передбачені удаваним правочином.

Судом не встановлено, що воля ОСОБА_2 та ОСОБА_1 при укладанні нотаріально посвідченої довіреності була направлена на приховування іншого правочину, а саме укладення договору купівлі-продажу автомобіля.

Частиною 1 ст.328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Загальний порядок укладення договорів будь-якими учасниками цивільних відносин визначено у главі 53 ЦК України.

До принципово важливих складових цієї процедури належать зміст та форма договору, спосіб, місце укладення.

Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Постанови Кабінету Міністрів України №1388 від 07.09.1998 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі - Порядок № 1388), які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів.

Так, пунктом 8 Порядку №1388 передбачено, що Державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів.

Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку: договори, укладені на товарних біржах на зареєстрованих в уповноваженому органі МВС бланках; укладені та оформлені безпосередньо в сервісних центрах МВС у присутності адміністраторів таких органів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; укладені та оформлені в центрах надання адміністративних послуг у присутності адміністраторів таких центрів договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; нотаріально посвідчені договори купівлі-продажу (міни, поставки), дарування транспортних засобів, а також інші договори, на підставі яких здійснюється набуття права власності на транспортний засіб; договори купівлі-продажу транспортних засобів, що підлягають першій державній реєстрації в сервісних центрах МВС, за якими продавцями виступають суб`єкти господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами, і які підписані від імені таких суб`єктів уповноваженою особою; договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу; свідоцтва про право на спадщину, видані нотаріусом або консульською установою, чи їх дублікати; рішення про закріплення транспортних засобів на праві оперативного управління чи господарського відання, прийняті власниками транспортних засобів чи особами, уповноваженими управляти таким майном; рішення власників майна, уповноважених ними органів про передачу транспортних засобів з державної в комунальну власність чи з комунальної власності в державну власність; копія рішення суду, засвідчена в установленому порядку, із зазначенням юридичних чи фізичних осіб, які визнаються власниками транспортних засобів, марки, моделі, року випуску таких засобів, а також ідентифікаційних номерів їх складових частин; довідка органу соціального захисту населення або управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань, що виділили автомобіль або мотоколяску; акт приймання-передачі транспортних засобів за формою згідно з додатком 6, виданий підприємством-виробником або підприємством, яке переобладнало чи встановило на транспортний засіб спеціальний пристрій згідно із свідоцтвом про погодження конструкції транспортного засобу щодо забезпечення безпеки дорожнього руху, із зазначенням ідентифікаційних номерів такого транспортного засобу та конкретного одержувача; митна декларація на бланку єдиного адміністративного документа на паперовому носії або електронна митна декларація, або видане органом доходів і зборів посвідчення про реєстрацію в уповноважених органах МВС транспортних засобів чи їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери; договір фінансового лізингу; акт про проведені електронні торги або постанова та акт про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу, видані органом державної виконавчої служби або приватним виконавцем; договір купівлі-продажу транспортного засобу, укладений за результатами прилюдних торгів (аукціону) або електронних торгів, за яким продавцем виступає Національне агентство з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, або акт про реалізацію активів на електронних торгах, виданий Національним агентством з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Для державної реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зняті з обліку в уповноважених органах МВС, крім зазначених у цьому пункті документів, що підтверджують правомірність їх придбання, подається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) та копія реєстраційної картки, що додається до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу на пластиковій основі, з відміткою уповноваженого органу МВС про зняття транспортного засобу з обліку.

Державна реєстрація транспортних засобів проводиться за умови сплати їх власниками передбачених законодавством податків і зборів

(обов`язкових платежів), а також внесення в установленому порядку платежів за проведення огляду транспортних засобів, державну реєстрацію (перереєстрацію), зняття з обліку, відшкодування вартості бланків реєстраційних документів та номерних знаків.

Отже, продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу.

Сутність та правова природа цивільного представництва регулюються положеннями глави 17 ЦК України.

Згідно з частиною третьою статті 244 ЦК України довіреність - це письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами.

Представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє (ч.1 ст. 237 ЦК України).

Тобто, довіреність свідчить про наявність між особою, яка її видала, та особою, якій її видано, правовідносин, які є представницькими відносинами.

При цьому, договір купівлі-продажу - це угода, за якою продавець (одна сторона) зобов`язується передати майно у власність покупцеві (другій стороні), а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму (ст.655 ЦК України).

Отже, одним з основних моментів договору купівлі-продажу є передача майна у власність, при цьому під довіреністю мається на увазі надання права на представництво особи перед третіми особами.

Наведене свідчить про те, що видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

На підставі виданої довіреності у ОСОБА_1 виникли права і обов`язки, що випливали саме із змісту довіреності, а саме: управляти та розпоряджатися спірним автомобілем, бути представником в відповідних органах з усіх питань, пов`язаних з експлуатацією, користуванням та відчуженням транспортного засобу, в тому числі при необхідності зняти ТЗ з обліку чи поставити на облік, а не придбання спірного автомобіля, оскільки за договором на представництво сторона, якій передано майно, права власності на нього не набуває, а лише діє від імені власника цього майна.

Оскільки у даній справі договір купівлі-продажу автомобіля не укладався, відомості про зняття автомобілю з обліку в уповноваженому органі МВС України відсутні, суд вважає відсутніми підстави для задоволення позовних вимог про визнання права власності на автомобіль, оскільки видача довіреності на володіння, користування та розпорядження транспортним засобом без належного укладення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу не вважається укладеним відповідно до закону договором та не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка цю довіреність отримала.

З урахуванням встановлених обставин, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 не укладали договір купівлі-продажу транспортного засобу, довіреність на керування транспортним засобом укладена відповідно до закону, укладанням цієї довіреності сторони не мали на меті приховати укладання іншого договору, відтак й не існує підстав для задоволення позовної заяви.

Крім того, вчинений правочин є одностороннім та в даному випадку не підлягають застосуванню норми статті 235 ЦК України, отже даний правочин не може бути визнаним удаваним відповідно до чинного законодавства.

Частиною першою статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання.

Згідно з ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що визнання відповідачем позовних вимог суперечить закону, тому визнання позову судом не приймається, а заявлені позивачем вимоги необґрунтовані, тому задоволенню не підлягають.

Що стосується позовних вимог щодо зняття арешту з автомобіля Газель 33021, д/н НОМЕР_1 , суд зазначає, що, відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності на вказаний автомобіль за ОСОБА_1 , суд відмовляє й у задоволенні позовних вимог щодо зняття арешту, оскільки ОСОБА_1 , не будучи власником спірного автомобіля, є неналежним позивачем.

Крім того, позивачем не залучено до участі у справі та не заявлено відповідних клопотань з цього приводу, особу, в інтересах якої накладено арешт на спірний автомобіль.

Визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи.

Встановивши, що позов пред`явлений до неналежного відповідача та відсутні визначені процесуальним законом підстави для заміни неналежного відповідача належним, суд відмовляє у позові до такого відповідача.

Зазначений висновок висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18).

Позивачем не надано суду відомостей, в інтересах якої особи накладено арешт на спірний автомобіль, та не заявлено клопотань з цього приводу. Більш того, на питання суду позивач пояснив, що не вважає за потрібним залучати вказану особу до участі у справі.

Враховуючи вищевикладене, суд приходе до висновку до відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, у повному обсязі.

Відповідно до ст.. 141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 141, 263-265 ЦПК України, суд -

У Х В А Л И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочину удаваним, визнання права власності на автомобіль та зняття арешту, третя особа: Лівобережний відділ державної виконавчої служби у місті Маріуполі Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків), - відмовити у повному обсязі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Донецького апеляційного суду через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасники справи, якому повне рішення не були вручені у день його оголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження у випадках передбачених ч.2 ст. 354 ЦПК України.

Повний текст судового рішення виготовлено 28 грудня 2020 року.

Суддя Адамова Т.С.