Справа № 755/4494/20
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" грудня 2020 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.,

при секретарі Ганжа Д.О.,

за участі

представника заявника ОСОБА_1 ОСОБА_2 ,

стягувача ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню,-

установив:

ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулася до Дніпровського районного суду м. Києва із заявою у якій просить визнати судовий наказ від 27 березня 2020 року про стягнення аліментів з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи із 20.03.2020 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а потім по 1/6 до досягнення повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 таким, що не підлягає виконанню з дня його постановлення - 27.03.2020 року.

Вимоги заяви мотивовано тим, що у реквізитах сторін стягувач умисно вказав адресу за якою боржник не проживає більше трьох років, також зазначив неправильний номер телефону боржника. ОСОБА_1 вищевказаний судовий наказ не отримувала, оскільки з січня 2017 року не мешкає із сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за місцем реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , після арешту її банківських рахунків 03.11.2020 року боржник звернулась за правовою допомогою. Представник ОСОБА_2 ознайомилась з матеріалами справи 04.11.2020 року. Також представник заявника вказує, що право вимоги аліментів стягувачу не належало. Внаслідок систематичного фізичного та психологічного насильства з боку стягувача боржник ОСОБА_2 вимушена була у лютому 2017 р. разом з обома синами покинути квартиру, у якій сторони мешкали разом, та з дітьми переїхала у квартиру своєї матері за адресою: АДРЕСА_2 . З цього часу боржник та молодший син ОСОБА_5 не мешкають за адресою реєстрації. Старший син ОСОБА_4 деякий час мешкав разом із матір`ю і молодшим братом ОСОБА_5 , потім через деякий час хитрощами був забраний батьком та постійно мешкає зі стягувачем. У заяві про видачу судового наказу стягувач надав суду неправдиву інформацію, що боржник сама покинула квартиру, а він залишився проживати разом із двома синами. Судовий наказ є незаконний, оскільки кожен із батьків проживає з однією дитиною та кожен утримує одну дитину, тобто аліментні зобов`язання батьків поділяються порівну. Причиною того, що судовий наказ є таким, що не підлягає виконанню, є істотна обставина, а саме те, що боржник з лютого 2017 року постійно мешкає із сином ОСОБА_5 у Деснянському районі м. Києва за вказаною адресою, навчається поряд у школі № 251, знаходиться на обліку у педіатра КНП «ЦПМСД № 2», про що надано довідки.

В судовому засіданні представника боржника ОСОБА_1 ОСОБА_2 підтримала вимоги заяви та викладені у ній обставини.

Стягувач ОСОБА_3 заперечував проти задоволення заяви, посилаючись на безпідставність заявлених вимог.

Суд, вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку.

27 березня 2020 року Дніпровським районним судом м. Києва у справі № 755/4494/20 видано судовий наказ про стягнення з боржника ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки м. Київ, що зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 . на користь стягувача ОСОБА_3 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків « НОМЕР_1 » аліментів на утримання дітей ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, починаючи із 20.03.2020 року і до досягнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повноліття, а потім по 1/6 до досягнення повноліття ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Відповідно положень частини 2 ст. 432 ЦПК України, суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Наведені підстави для визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, поділяються на дві групи: матеріально-правові (зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання) та процесуально-правові, до яких відносяться обставини, що свідчать про помилкову видачу судом виконавчого листа, зокрема: видача виконавчого листа за рішенням, яке не набрало законної сили (крім тих, що підлягають негайному виконанню); коли виконавчий лист виданий помилково за рішенням, яке взагалі не підлягає примусовому виконанню; видача виконавчого листа на підставі ухвали суду про затвердження мирової угоди, яка не передбачала вжиття будь-яких примусових заходів або можливості її примусового виконання і, як наслідок, видачі за нею виконавчого листа; помилкової видачі виконавчого листа, якщо вже після видачі виконавчого листа у справі рішення суду було скасоване; видачі виконавчого листа двічі з одного й того ж питання у разі віднайдення оригіналу виконавчого листа вже після видачі його дубліката.

Такий правовий висновок з подібних правовідносин викладено у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі 755/7805/13ц.

В основу заявлених вимог заявник покладає те, що з лютого 2017 року вона разом із молодшим сином ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживають окремо за адресою: АДРЕСА_2 , при цьому з ОСОБА_3 проживає лише старший син ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тому судовим наказом безпідставно покладено на неї обов`язок по сплаті аліментів на двох дітей.

На підтвердження викладених у заяві обставин боржником надано довідка ЖБК «Хімікат» від 09.11.2020 р. № 013, у якій зазначено про те, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 з лютого 2017 року проживають за адресою: АДРЕСА_2 ; довідка Спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 251 імені Хо Ши Міна з поглибленим вивченням англійської мови Деснянського району міста Києва від 17.11.2020 року № 96, у якій вказано, що ОСОБА_5 навчається у вказаній школі з 01.09.2017 року; довідка від 17.11.2020 року з інформацією про те, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спостерігається в КНП «ЦПМСД 2» Деснянського району з народження, декларація укладена 04.05.2018 р., дитина зареєстрована за адресою: АДРЕСА_2 ; довідка ОК «ЖБК «Дельфін» від 24.12.2020 року № 4 про те, що ОСОБА_1 та її син ОСОБА_5 не проживають за адресою: АДРЕСА_1 з лютого 2017 року по теперішній час.

Вирішуючи питання про можливість задоволення вимог заяви про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно приписів ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Обов`язковість судового рішення не позбавляє осіб, які не брали участі у справі, можливості звернутися до суду, якщо ухваленим судовим рішенням вирішено питання про їхні права, свободи чи інтереси.

У поданій заяві боржник просила зупинити виконання за судовим наказом від 10.04.2020 року № 755/4494/20.

Відповідно положень частини 3 ст. 432 ЦПК України, до розгляду заяви про виправлення помилки у виконавчому документі, визнання його таким, що не підлягає виконанню суд має право своєю ухвалою зупинити виконання за виконавчим документом або заборонити приймати виконавчий документ до виконання.

З урахуванням обґрунтувань поданої заяви та положень процесуального закону, підстави для зупинення виконання судового наказу відсутні.

Аналіз наведеної норми ст. 432 ЦПК України дає підстави для висновку, що законодавець встановлює підстави, за яких суд визнає виконавчий лист таким, що не підлягає виконанню, зокрема, у разі якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Згідно частини 5 ст. 11 ЦК України, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини 1 ст. 129 Конституції України, ст. 18 ЦПК України, однією з основних засад судочинства є обов`язковість судових рішень.

Судовий наказ є особливою формою судового рішення, що видається судом за результатами розгляду вимог, передбачених статтею 161 ЦПК України. Із заявою про видачу судового наказу може звернутися особа, якій належить право вимоги, а також органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб. Судовий наказ підлягає виконанню за правилами, встановленими для виконання судових рішень у порядку, встановленому законом (ст. 160 ЦПК України).

Оскільки судовий наказ виданий Дніпровським районним судом м. Києва від 27.03.2020 року по справі № 755/4494/20 за заявою ОСОБА_3 про стягнення аліментів не скасовано в порядку, передбаченому процесуальним законом, обставин для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, не вбачається.

Наведені боржником ОСОБА_1 у заяві про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню, обставини про проживання з ОСОБА_3 не двох, а однієї дитини не були відомі суду на час постановлення наказу.

Разом з тим, суд вважає за необхідне роз`яснити боржнику ОСОБА_1 наступне.

Відповідно положень пункту 4 частини 1 ст. 161 ЦПК України, судовий наказ може бути видано, якщо: заявлено вимогу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину, якщо ця вимога не пов`язана із встановленням чи оспорюванням батьківства (материнства) та необхідністю залучення інших заінтересованих осіб.

Частиною 3 ст. 167 ЦПК України встановлено, що судовий наказ оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, проте може бути скасований у порядку, передбаченому цим розділом.

Статтями 170, 171 ЦПК України визначено порядок подання заяви боржником про скасування судового наказу та регламентовано порядок розгляду таких заяв.

Боржник має право протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення копії судового наказу та доданих до неї документів подати заяву про його скасування до суду, який його видав, крім випадків видачі судового наказу відповідно до пунктів 4, 5 частини першої статті 161 ЦПК України. Заява про скасування судового наказу може також бути подана органами та особами, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб (ч. 1 ст. 170 ЦПК України).

За змістом положень частин 7, 8 ст. 170 ЦПК України, у разі видачі судового наказу відповідно до пункту 4 частини першої статті 161 цього Кодексу боржник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. У разі видачі судового наказу відповідно до пунктів 4 і 5 частини першої статті 161 цього Кодексу, судовий наказ може бути переглянуто за нововиявленими обставинами у порядку, встановленому главою 3 розділу V цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 423 ЦПК України рішення, постанова або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами. Судовий наказ, що відповідно до ст.ст.160 ч.1, 258 ч.1 п.4 ЦПК України є особливою формою судового рішення, яким закінчено по суті розгляд справи в порядку наказаного провадження, підлягає перегляду за нововиявленими обставинами.

Пунктом 1 ч. 2 ст. 423 ЦПК України регламентовано, що підставою для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

За змістом вказаних норм нововиявленими обставинами є правові факти, які мають наступні ознаки: вони мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи; вони не були і не могли бути відомі заявнику; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов`язки осіб, які беруть участь у справі.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору. Тобто за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення, яке переглядається.

Вказані обставини дають суду підстави діти висновку, що правові підстави для визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню відсутні, наведені заявником доводи зводяться до оцінки законності постановлення судом наказу, який набрав законної сили та не скасований, надані заявником факти не були відомі суду на час видачі судового наказу.

На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви про визнання судового наказу таким, що не підлягає виконанню.

Керуючись ст. ст. 18, 160, 161, 258, 259, 260, 353, 432 ЦПК України, суд,-

п о с т а н о в и в:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про визнання судового наказу Дніпровського районного суду м. Києва від 27.03.2020 року по справі № 755/4494/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів на утримання неповнолітніх дітей відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали суду.

Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Повний текст ухвали складено 28.12.2020 р.

Суддя