У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 грудня 2020 року Шевченківський районний суд м.Запоріжжя у складі головуючого судді Галущенко Ю.А.,з участю секретаря судового засідання Мойсєєвої Г.В.,розглянув у відкритому судовому засіданні скаргу

ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федорової Я.М.,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся із скаргою в якій зазначає, що на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) знаходиться виконавче провадження № 50809460, відкрите на підставі виконавчого листа № 336/6570/15-ц виданого 20.01.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя, про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ідентифікаційний номер НОМЕР_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю «Мегаальянс», код ЄДРПОУ - 33327873, на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.10.2007 року, в розмірі 32968,98 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 46229,36 грн., крім того судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 11 188,06 грн.

Постановою старшого державного виконавця Федорової Я.М. від 13.01.2020р. проведено опис та накладено арешт на належну боржникові ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_1 .

Копію зазначеної постанови отримано представником скаржника адвокатом Мухіною Л.С. у Шевченківському відділі ДВС 22.01.2020 року.

Вважає такі дії державного виконавця щодо проведення опису та арешту квартири неправомірними, такими, що проведені з порушенням прав боржника та як власника квартири, а вищезазначену постанову - незаконною, оскільки арештована державним виконавцем квартира підпадає під ознаки майна, на яке не може бути звернуто стягнення під час дії закону України «Про мараторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Посилаючись на вказані обставини, просив суд визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Шевченківської державної виконавчої служби у місті Запоріжжя Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Федорової Яни Миколаївни з проведення опису та накладення арешту на належну квартиру боржника - АДРЕСА_1 у виконавчому провадженні № 50809460 та скасувати постанову старшого державного виконавця від 13.01.2020 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні № 50809460.

Під час розгляду скарги представником скаржника поданододаткові пояснення, разом із долученням доказів про відсутність іншого нерухомого майна яке належить боржникові.

Державним виконавцем під час розгляду скарги подані письмові заперечення, за змістом яких із доводами скарги вона не згодна. Зазначає, що в провадженні відділу перебуває виконавче провадження № 50809460, відкрите на підставі виконавчого листа № 336/6570/15-ц виданого 20.01.2016 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя.

Під час проведення виконавчих дій враховуючу суму боргу та відсутність результату щодо розшуку рухомого майна та коштів боржника доцільним було проведення виконавчих дій щодо звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Відповідно до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована особа, а саме ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.10.2016 року. ОСОБА_1 ніколи не був зареєстрований за даною адресою, та в усіх своїх заявах, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження до моменту подачі скарги до суду зазначав, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується також копією паспорту боржника.

Боржник постійно не проживає в заставленому помешканні ,використовує його для комерційної діяльності.

13.01.2020 з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 , де встановлено, що дану квартиру боржник використовує для здійснення господарської діяльності іншими особами шляхом передачі квартири в оренду ФОП « ОСОБА_3 », про що складено Акт державного виконавця з фотофікасацією. Боржнику залишено виклик державного виконавця з вимогою з`явитися до відділу для надання пояснень та отримання постанови про опис майна.

Старшим державним виконавцем було описано та арештовано майно боржника, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває в іпотеці банку стягувача, та двічі направлено вимогу щодо звільнення приміщення квартири та передачі майна на зберігання іншому зберігачеві та опечатування приміщення.

Державний виконавець за змістом своїх заперечень показала, що нею під час здійснення виконавчого провадження здійснено всі необхідні дії щодо забезпечення своєчасного виконання рішення суду, а посилання скаржника вказують на його бажання уникнення від виконання рішення суду.

Всебічно вивчивши обставини справи, заслухавши думку учасників процесу, перевіривши обґрунтованість скарги матеріалами справи, суд дійшов до висновку про те що вона не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно зі ст. 447 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.

Відповідно до приписів ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника).

Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.

Відповідно до ч. 1. Ст. 1 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів - сукупність дій визначених Законом України «Про виконавче провадження», органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

З матеріалів скарги та досліджених копії виконавчого провадження,доказів встановлено, що 06.04.2016 року до Шевченківського ВДВС м. Запоріжжя надійшла заява про примусове виконання виконавчого листа № 336/6570/15-ц від 20.01.2016 року виданого Шевченківським районним судом м. Запоріжжя про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ТОВ «Мегаальянс» на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №0 від 12.10.2007 року. В розмірі 32968,98 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 46229,36 грн., крім того судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 11188,06 грн.

Вищевказаний виконавчий документ зареєстровано за ВП № 50809460.

06.04.2016 року головним державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку за вих.№ 580/14 направлено сторонам виконавчого провадження.

06.04.2016 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

На запити державного виконавця встановлено, що боржник отримує пенсію у ПФУ Шевченківському районі м.Запоріжжя та отримує доходи в ТОВ «АГРОПРОМХОЛД».

Згідно Інформаційної довідки державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме: квартира за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває в іпотеці банку стягувача.

Відповідно до ч. 1. ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

У відповідності до п.3 ч. 2. ст. 56 ЗУ «Про виконавче провадження» постанова про арешт (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник, (ч. 1 ст. 50 ЗУ "Про виконавче провадження").

У разі якщо сума, що підлягає стягненню за виконавчим провадженням, не перевищує 20 розмірів мінімальної заробітної плати, звернення стягнення на єдине житло боржника та земельну ділянку, на якій розташоване таке житло, не здійснюється. У такому разі виконавець зобов`язаний вжити заходів для виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, (ч. 7 ст. 48 ЗУ "Про виконавче провадження").

Відповідно до відповіді МВС на запит щодо зареєстрованих за боржником транспортних засобів за ОСОБА_1 , отримано інформацію про те, що за боржником зареєстровано 2 ватомобілі, які постановою державного виконавця від 26.08.2019 оголошені в розшук.

Відповідно до ст..2 Закону України «Про виконавче провадження» однією з засад виконавчого провадження є розумності строків виконавчого провадження. Під час виконавчого провадження кожна дія або рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання дій та прийняття рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Законом строки виконання окремих дій або прийняття окремих рішень.

Під час проведення виконавчих дій враховуючу суму боргу та відсутність результату щодо розшуку рухомого майна та коштів боржника державним виконавцем прийнято рішення щодо проведення виконавчих дій для звернення стягнення на нерухоме майно боржника.

Протягом дії Закону України "Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України "Про заставу" та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України "Про іпотеку", якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови що:

1.таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

2.загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку;

Відповідно до інформації наданої Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради за адресою АДРЕСА_2 зареєстрована особа - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 з 05.10.2016 року. ОСОБА_1 ніколи не був зареєстрований за даною адресою, та в усіх своїх заявах, які знаходяться в матеріалах виконавчого провадження до моменту подачі скарги до суду зазначав, що зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_3 , що підтверджується також копією паспорту боржника.

Боржник постійно не проживає в заставленому помешканні ,використовує його для комерційної діяльності.

13.01.2020 з метою перевірки майнового стану боржника здійснено вихід за адресою АДРЕСА_2 . Встановлено, що дану квартиру боржник використовує для здійснення господарської діяльності іншими особами шляхом передачі квартири в оренду ФОП « ОСОБА_3 », про що складено Акт державного виконавця з фотофікасацією. Боржнику залишено виклик державного виконавця з вимогою з`явитися до відділу для надання пояснень та отримання постанови про опис майна.

13.01.2020 р. старшим державним виконавцем було описано та арештовано майно боржника, а саме квартиру за адресою АДРЕСА_2 , яка перебуває в іпотеці банку стягувача, направлено вимогу щодо звільнення приміщення квартири та передачі майна на зберігання іншому зберігачеві та опечатування приміщення.

16.01.2020 боржнику направлено вимогу в строк до 13-00 год 20.01.2020 року забезпечити звільнення приміщення квартири за адресою АДРЕСА_2 від всіх присутніх осіб для передачі майна на зберігання іншому зберігачеві та опечатування приміщення. 24.01.2020 боржнику направлено повторно вимогу в строк до 13-00 год. 04.02.2020 року забезпечити звільнення приміщення квартири за адресою АДРЕСА_2 від всіх присутніх осіб для передачі майна на зберігання іншому зберігачеві та опечатування приміщення.

17.02.2020 року винесено постанову про призначення суб*єкта оціночної діяльності суб*єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

З наведеного вище видно, що державним виконавцем з метою неупередженого та своєчасного виконання рішення здійснено виконавчі дії спрямовані на виконання рішення, у порядку визначеному Законом.

Посилання боржника та його представника що дії державного виконавця проведені з порушенням прав боржника та як власника квартири, яка підпадає під ознаки майна, на яке не може бути звернуто стягнення під час дії закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не знайшли свого підтвердження, оскільки майно на яке звертається стягнення не використовується як постійне місце проживання боржника,який має відмінне місце проживання, тому підстав для застосування Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті не встановлено.

З наведеного суд встановив, що правові підстави для задоволення скарги відсутні.

Керуючись ст.447,451,353 ЦПК України,ст.3,13,18,63,64 Закону України «Про виконавче провадження»,суд-

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Федорової Я.М.- відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повна ухвала суду не була вручена у день її проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на ухвали суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя Ю.А.Галущенко