Дата документу 21.10.2020 Справа № 327/318/19
Запорізький Апеляційний суд
ЄУН 327/318/19Головуючий у 1-й інстанції Кущ Т.М. Повний текст рішення складено 06.02.2020 року.
Пр. № 22-ц/807/1634/20Суддя-доповідач Гончар М.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2020 року м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого судді (судді-доповідача) Гончар М.С.

суддів Кочеткової І.В., Кримської О.М.

за участі секретаря Путій Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Розівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Розівської районної державної адміністрації Запорізької області про скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо реєстрації права власності та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, третя особа без самостійних вимог - Розівська районна державна нотаріальна контора Запорізької області

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вищезазначеним позовом (а.с. 2-6), який в подальшому уточнив (а.с. 35-39) та в якому, посилаючись на порушення державним реєстратором норм матеріального права, якій прийняв документи для державної реєстрації прав та їх обтяжень без належної їх перевірки, просив - скасувати запис в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20 липня 2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку (номер запису про право власності 15587606, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9), - а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30640356 від 26 липня 2016 року.

В обґрунтування свого позову позивач зазначав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_2 , після смерті якої залишилося спадкове майно у вигляді, зокрема, права на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності колишнього КСП «Росія» Розівського району Запорізької області (далі - КСП «Росія»), розміром 0,38 в умовних кадастрових гектарах, які не виділено в натурі, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП № 018277, виданого 20 травня 1996 року Розівською РДА та зареєстрованого 19 червня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 242. Позивач ОСОБА_1 у встановленому законом порядку звернувся до Розівської нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті матері, та отримав відповідні свідоцтва про право на спадщину як за законом, так і за заповітом. Позивач вказав, що ще за життя його матері головою Розівської РДА було винесено розпорядження № 215 від 23 травня 2016 року, яким, зокрема, ОСОБА_2 надано у власність відповідні земельні ділянки. З врахуванням виданого свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 березня 2017 року Розівською нотаріальною конторою, реєстровий № 236, головою Розівської РДА було внесено зміни до вищевказаного розпорядження та ОСОБА_1 , як спадкоємцю померлої ОСОБА_2 , передано у власність 0,3395 га сіножатей та 0,9932 га пасовищ колишнього КСП «Росія». В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до Розівської РДА з приводу реєстрації права власності на вказані земельні ділянки, проте 13 квітня 2017 року відповідач відмовив позивачу у державній реєстрації прав на одну земельну ділянку площею 0,3395 га, кадастровий номер :03:003:0227, розташовану на території Вишнюваської сільської ради Розівського району Запорізької області (далі - Вишнюватська сільрада) та призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, з причини наявності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями. Після звернення до Розівської нотаріальної контори з`ясувалося, що згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно право власності його матері ОСОБА_2 на спірну земельну ділянку було зареєстровано 20 липня 2016 року, тобто вже після її смерті, на підставі звернення її повіреної особи ОСОБА_3 , у зв`язку з чим державний нотаріус відмовив позивачу у вчиненні нотаріальної дії, а саме у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено суддю суду першої інстанції Кущ Т.М. (а.с. 30).

Ухвалою суду першої інстанції (а.с. 44) відкрито провадження у цій справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження.

Рішенням Розівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року (а.с. 116-119) в задоволенні позову ОСОБА_1 у цій справі відмовлено.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права судом першої інстанції при його ухваленні, позивач ОСОБА_1 у своїй апеляційній скарзі (а.с. 124-128) просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В автоматизованому порядку для розгляду цієї справи визначено колегію суддів Запорізького апеляційного суду: головуючого суддю (суддю-доповідача) Гончар М.С., суддів Маловічко С.В. та Подліянову Г.С. (а.с. 133).

Ухвалою апеляційного суду (а.с. 52) апеляційне провадження за вищезазначеною апеляційною скаргою відкрито 30 березня 2020 року.

В автоматизованому порядку суддею Кримською О.М. у цій справі замінено суддю Маловічко С.В. у зв`язку із тривалою хворобою останньої (а.с. 134-135).

Ухвалою апеляційного суду (а.с.137) дану справу призначено до апеляційного розгляду, з урахуванням навантаженості судді - доповідача та колегії суддів (в Запорізькому апеляційному суді працює фактично 18 суддів замість 40 суддів за штатом).

Учасники цієї справи не скористались своїм правом на подачу відзиву на вищезазначену апеляційну скаргу позивача у цій справі станом на час її розгляду апеляційним судом.

Проте, в силу вимог ст. 360 ч. 3 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції апеляційним судом.

Розгляд цієї справи, призначений апеляційним судом на 03 червня 2020 року через перебування судді-доповідача на лікарняному з 17.05.202 року по 03.06.2020 року включно (а.с. 154) та був відкладений з урахуванням відпустки судді-доповідача у період з 06.07.202 року по 07.08.2020 року включно (а.с. 162).

В силу вимог ст. 371 ч. 1 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції має бути розглянута протягом шістдесяти днів з дня постановлення ухвали про відкриття апеляційного провадження.

Проте, за змістом підпункту 3 пункту 12 розділу XII «Прикінцевих положень» ЦПК України в редакції Закону № 540-IX, який був чинним з 02.04.2020 року по 16.07.2020 року включно, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені ст. …. 371… цього Кодексу.. , а також строк…розгляду апеляційної скарги … продовжуються на строк дії такого карантину.

В Україні на час розгляду цієї справи апеляційним судом карантин діє з 12 березня 2020 року по 31 жовтня 2020 року включно, що є загальновідомою інформацією.

У судовому засіданні 09 вересня 2020 року, в яке належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи всі учасники цієї справи без поважних причин не з`явились, розгляд цієї справи апеляційним судом по суті не відбувся, ухвалою (а.с. 169-171) апеляційний суд витребував в порядку ст. 81 ч. 7 ЦПК України у третьої особи - Розівської державної нотаріальної контори Запорізької області в строк до 30.09.2020 року для долучення до матеріалів цієї справи:- належним чином посвідчену фотокопію спадкової справи, яка відкрилась після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 спадкодавця ОСОБА_2 ;- а також інформацію про таке:= чи відбувалось успадкування спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_5 лише за законом, чи за заповітом також ?= чи є інші спадкоємці за законом чи за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_5 , окрім позивача у цій справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ?= чи видавалось нотаріусом комусь із спадкоємців свідоцтво про право на спадщину за законом чи за заповітом на земельну ділянку спадкодавця ОСОБА_5 кадастровий номер :02:004:0019 площею 6,0656 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Запорізька область Розівський район с/рада Вишнюватська?= якщо видавалось, то зазначити: кому саме (ФИО, адреса) і коли саме (дата), надати копію останнього для долучення до матеріалів цієї справи.

28.09.2020 року на виконання цієї ухвали апеляційного суду третя особа (нотаріальна контора) надала апеляційному суду фотокопію спадкової справи № 83/2016, яка була відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с. 180-225).

В автоматизованому порядку суддею Кочетковою І.В. у цій справі замінено суддю Подліянову Г.С. у зв`язку із тривалою відпусткою останньої (а.с. 230-231).

У судове засідання 15 жовтня 2020 року належним чином повідомлені апеляційним судом про дату, час і місце розгляду цієї справи (а.с. 176-, 178-179) всі учасники цієї справи не з`явились, клопотань про відкладення розгляду цієї справи апеляційному суду не подавали.

Сторони у цій справі про причини своєї неявки та неявки своїх представників апеляційний суд не сповістили.

Третя особа - Розівська державна нотаріальна контора подала апеляційному суду заяву (а.с. 226-227) про розгляд цієї справи за відсутністю її представника через відсутність коштів на відрядження, проти задоволення апеляційної скарги не заперечувала.

За змістом ст. 372 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи апеляційним судом.

При вищевикладених обставинах, апеляційний суд визнав неповажними причини неявки у дане судове засідання позивача ОСОБА_1 та представника відповідача Розівської районної державної адміністрації Запорізької області і на підставі ст. 372 ч. 2 ЦПК України ухвалив заяву третьої особи (нотаріальної контори) задовольнити, розглядати дану справу апеляційним судом у даному судовому засіданні за відсутністю всіх учасників цієї справи.

В силу вимог ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засіданні всіх учасників справи…, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відводів у цій справі не заявлено, самовідводи відсутні.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши спадкову справу (фотокопію) та матеріали справи, апеляційний суд дійшов висновку про те, що апеляційна скарга позивача ОСОБА_1 у цій справі підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

В силу вимог ст. 367 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення і ухвалити …нове рішення.

В силу вимог ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення …та ухвалення нового рішення …є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно із ст. 258 ч. 1 п. 2, 3 ЦПК України судовими рішеннями є рішення, постанови.

За змістом ст. 381 ч. 1 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги приймає постанову за правилами ст. 35 і глави 9 розділу ІІІ цього Кодексу з особливостями, зазначеними у ст. 382 цього Кодексу.

Встановлено, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову позивача у цій справі, керувався ст. ст.12-13,76-81,259,263-268 ЦПК України та виходив із недоведеності та необґрунтованості позовних вимог позивача, а також того, що позивачем був обраний невірний спосіб захисту свого права, оскільки під час державної реєстрації спірної земельної ділянки порушень з боку державного реєстратора не було; крім того, з 01.07.2019 року Розівська районна державна адміністрація не здійснює повноважень до державної реєстрації прав та їх обтяжень.

Проте із такими висновками суду першої інстанції у цій справі погодитись не можна з таких підстав.

Ст. 263 ЦПК України містить вимоги щодо законності і обґрунтованості судового рішення, а ст. 264 ЦПК України - питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду.

Рішення суду першої інстанції вимогам ст. ст. 263-264 ЦПК України у цій справі не відповідає.

Суд першої інстанції у порушення вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України не сприяв повному та всебічному з`ясуванню обставин цієї справи, має місце неповне з`ясування судом першої інстанції фактичних обставин цієї справи, що мають значення для правильного вирішення справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції помилково визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, фактичним обставинам цієї справи; порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, висновки суду першої інстанції у цій справі ґрунтуються на припущеннях, що суперечить вимогам ст. 81 ч. 6 ЦПК України.

І навпаки, апеляційний суд на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України сприяв повному та всебічному апеляційному перегляду законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції у цій справі в межах доводів апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 .

В силу вимог ст. 367 ч. 3 ЦПК України докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього.

Доказом, передбаченим ст. 367 ч. 3 ЦПК України, який може бути прийнятий апеляційним судом до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 12 ч. 5 ЦПК України, є спадкова справа (фотокопія) № 83/2016, яка була відкрита після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 (а.с. 180-225), із якої вбачається, що позивач у цій справі ОСОБА_1 , як син померлого спадкодавця, є як спадкоємцем першої черги за законом, так й спадкоємцем за заповітом, своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, окрім нього, спадкоємцем першої черги за законом є дочка спадкодавця - ОСОБА_6 , 1953 р.н., яка також своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті ОСОБА_2 ; таким чином, позивач ОСОБА_1 у цій справі є єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті матері, який прийняв спадщину; але оформити останню у нотаріальній конторі за законом не може через вищезазначений запис права власності у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, здійснений на ім`я його матері державним реєстратором після смерті останньої за заявою представника матері на підставі довіреності (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.06.2017 року); спадщину за заповітом у вигляді земельної ділянки позивач ОСОБА_1 вже оформив на себе у нотаріуса.

І хоча судом першої інстанції у цій справі було правильно встановлено, що позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_4 с. Листвянка Куйбишевського району Запорізької області та є рідним сином ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 с. Листвянка Розівського району Запорізької області у віці 88 років, про що 12 липня 2016 року складено відповідний актовий запис №119 (а.с.7-10).

06 березня 2017 року ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом, що складається з земельної ділянки, площею 6,0656 га, кадастровий номер :02:004:0019, яка розташована на території Вишнюваської сільради та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-ЗП № 035518, виданого 13 серпня 2001 року Вишнюваською сільрадою та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 268, власником якої на час розгляду справи в суді є позивач ОСОБА_1 (а.с.11-12).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 березня 2017 року Розівською нотаріальною конторою, реєстровий № 236, ОСОБА_1 успадкував право на земельну частку (пай) у землі, що перебуває в колективній власності колишнього КСП «Росія», розміром 0,38 в умовних кадастрових гектарах, які не виділено в натурі, що належало спадкодавцю на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЗП №018277, виданого 20 травня 1996 року Розівською РДА та зареєстрованого 19 червня 1996 року в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за № 242 (а.с.13).

З витягу з розпорядження голови Розівської РДА № 215 від 23 травня 2016 року, встановлено, що Розівською РДА було затверджено протокол загальних зборів співвласників земельних паїв колишнього КСП «Росія» щодо розподілу земельних часток (паїв) в частині сіножаті та пасовищ між власниками земельних часток (паїв) колишнього КСП «Росія», виділено земельні частки (паї) в частині сіножатів та пасовищ в натурі (на місцевості), а також надано у власність земельні ділянки громадянам згідно додатків 1 та 2, зокрема, ОСОБА_2 (а.с.14).

Відповідно до розпорядження голови Розівської РДА №98 від 09 березня 2017 року, Розівською РДА було враховано наявність свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 березня 2017 року Розівською нотаріальною конторою, та внесено зміни до розпорядження голови Розівської РДА №215 від 23 травня 2017 року, згідно яких графу 549 Додатку 1 до вищевказаного розпорядження викладено в новій редакції, а саме, власником, зокрема, 0,3395 га сіножатей вказано позивача ОСОБА_1 (а.с.15).

Рішенням державного реєстратора №34778680 від 13 квітня 2017 року ОСОБА_1 відмовлено в державній реєстрації права власності на земельну ділянку з реєстраційним номером 49, що розташована на території Вишнюватської сільради, кадастровий номер :00:003:0227, у зв`язку із встановленням суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями (а.с.17).

З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, вбачається, що власником земельної ділянки з реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна 49, що розташована на території Вишнюватської сільради, кадастровий номер :00:003:0227, є ОСОБА_2 (а.с.18).

Постановою державного нотаріуса від 19 червня 2017 року №521/02-31 ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, розташовану на території Вишнюватської сільради, кадастровий номер :00:003:0227, яка призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що залишилась після померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 , у зв`язку з тим, що право власності на вказану земельну зареєстроване 20 липня 2016 року, тобто не належало померлій на момент відкриття спадщини, було зареєстроване вже після її смерті і тому не може бути предметом спадкування (а.с.19).

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №808/4136/17 в задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до державного реєстратора Розівської РДА Єрошенкова А.П., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача - Розівська нотаріальна контора, про визнання протиправними дій, скасування запису щодо реєстрації права власності та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, відмовлено повністю (а.с.20-24).

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 21 листопада 2018 року рішення Запорізького оружного адміністративного суду від 14 травня 2018 року у справі №808/4136/17 скасовано, а провадження в зазначеній адміністративній справі закрито в зв`язку з тим, що спір підлягає вирішенню в порядку цивільного судочинства (а.с.25-27).

Ухвалою Розівського районного суду Запорізької області від 23 жовтня 2019 року за клопотанням позивача правильно було витребувано з Розівської РДА документи, на підставі яких проводилася державна реєстрація права власності на земельну ділянку, на виконання якої Розівською РДА надано документи, а саме, витяг з розпорядження голови Розівської РДА №215 від 23 травня 2016 року (а.с.58), який вже було досліджено судом; довіреність, видану 01 липня 2016 року виконавчим комітетом Вишнюватської сільради, відповідно до якої ОСОБА_2 уповноважила ОСОБА_3 діяти в її інтересах, зокрема і з питань, пов`язаних з реєстрацією в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.59); витяг з державного земельного кадастру про земельну ділянку з додатками до нього, з якого вбачається, що спірна земельна ділянка має кадастровий номер :03:003:0227 та відповідно кадастровий план, а також цільове призначення та визначену площу, що складає 0,3395 га (а.с.60-64), а також рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень №30640356 від 26 липня 2016 року, відповідно до якого державний реєстратор прав на нерухоме майно ОСОБА_7 провів державну реєстрацію права власності на спірну земельну ділянку за ОСОБА_2 (а.с.65).

Позивач ОСОБА_1 мотивує наявність порушення норм матеріального права відповідачем тим, що відповідно до п.1 ч.1 ст.18 Закону №1952-IV прийняття і перевірка документів, що подаються для державної реєстрації прав та їх обтяжень - є однією із стадій державної реєстрації. Також позивач послався на положення п.3 ч.1 ст.1008 ЦК України, відповідно до якого договір доручення припиняється на загальних підставах припинення договору, а також у разі смерті довірителя або повіреного.

Перевірка поданих документів державним реєстратором була передбачена п.4 ч.1 ст.18 вказаного Закону №1952-IV, а саме, перевірка документів на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав, зупинення державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень. І саме така редакція вказаної статті Закону №1952-IV діяла на момент здійснення реєстрації спірної земельної ділянки. Вказана норма значно змінилася та на час розгляду справи в суді викладена по іншому. Так, однією із складових порядку державної реєстрації прав є перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень, що передбачено п.4 ч.1 ст.18 Закону №1952-IV. Зміни до вказаної норми набрали чинності з 02 листопада 2019 року, а тому не можуть свідчити про порушення державним реєстратором вимог законодавства станом на 26 липня 2016 року.

Такими чином, судом першої інстанції було правильно встановлено, що речові права на спірну земельну ділянку дійсно було зареєстровано на ім`я ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_5 , тобто після смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 останньої.

Відповідно до ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до Закону №1952-IV та Порядку (в редакції станом на момент проведення державної реєстрації) державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до суб`єкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим Порядком.

20 липня 2016 року до відповідача із заявою про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :03:003:0227, розташовану на території Вишнюватської сільради звернулася ОСОБА_3 , яка діяла від імені ОСОБА_2 як уповноважена особа останньої на підставі довіреності № 198, виданої 01 липня 2016 року секретарем виконавчого комітету Вишнюватської сільради Бондаренко С.В. , з необхідним обсягом повноважень (а.с. 59), та надала відповідачу передбачені законодавством документи, необхідні для реєстрації права власності на зазначену земельну ділянку (а.с. 58).

Вищевказана довіреність № 198 була видана 01 липня 2016 року секретарем Вишнюватської сільради Бондаренко С.В., яка є уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування, з дотриманням ст.1 Закону України «Про нотаріат», а також пп. 5 п.«б» ч.1 ст.38 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» та вимог абз.4 ч.3 ст.245 ЦК України, так як довіреність особи, яка проживає у населеному пункті, де немає нотаріусів, може бути посвідчена уповноваженою на це посадовою особою органу місцевого самоврядування (а.с. 59).

Відповідно до діючого законодавства за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав було сформовано та зареєстровано відповідну заяву в базі даних заяв, на якій заявник - ОСОБА_3 , яка діяла від імені громадянки ОСОБА_2 , проставила власний підпис. Після цього державним реєстратором були перевірені подані заявником документи та, за відсутності підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав, було прийнято рішення щодо заяви, а саме про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 30640356 від 26 липня 2016 року (а.с. 65).

За результатом прийнятого рішення щодо державної реєстрації прав, державним реєстратором було відкрито розділ в Державному реєстрі прав щодо земельної ділянки кадастровий номер :03:003:0227, розташовану на території Вишнюватської сільради, та внесено до відкритого розділу запис про реєстрацію права власності № 15587606 за суб`єктом - громадянкою ОСОБА_2 (а.с. 60-64).

Відповідно по Порядку, який діяв на той момент, після внесення відомостей до Державного реєстру прав державним реєстратором за допомогою програмних засобів ведення зазначеного Реєстру було сформовано інформацію з нього про державну реєстрацію прав, яка була надана у паперовій формі заявнику - ОСОБА_3 та на примірнику поданої заяви, заявником зазначені відомості про отримання документів у повному обсязі. При цьому ОСОБА_3 не повідомляла відповідача про наявність підстав для припинення її повноважень по довіреності № НОМЕР_1 , виданої 01 липня 2016 року.

Оформлені та отримані під час проведення державної реєстрації прав документи долучено до реєстраційної справи (а.с. 52-65).

Відповідно до ч.3 ст.10 Закону №1952-IV (в редакції станом на момент проведення державної реєстрації), Державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема:

- відповідність обов`язкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом;

- відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав;

- відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах;

- наявність обтяжень прав на нерухоме майно;

- наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин пов`язує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення.

Під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу. У разі подання заяви уповноваженою на те особою уповноважена особа суб`єкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи (п.8 Порядку).

Таким чином, повноваження державного реєстратора щодо перевірки поданих для проведення державної реєстрації документів обмежені встановленням відповідності заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства та відсутності суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами.

При цьому, державний реєстратор не може вважатися таким, що порушує права третіх осіб, якщо правомірно приймає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень і вносить запис про таку реєстрацію на підставі поданих документів, необхідних для реєстрації прав та їх обтяжень, та на підставі чинного законодавства.

Отже судом першої інстанції було правильно встановлено, що під час формування та реєстрації заяви державним реєстратором дотримано всіх діючих на момент звернення вимог закону, а саме було перевірено обсяг повноважень ОСОБА_3 , підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації чи відмови в державній реєстрації прав та їх обтяжень виявлено не було.

З наведеним погодився й представник позивача у суді першої інстанції, надавши в додаткові усні та письмові пояснення (а.с.95), вказавши, що даний спір виник в результаті недосконалості правового регулювання у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що мало місце на час виникнення спірних правовідносин, тобто, станом на липень 2016 року, оскільки державний реєстратор на той час не мав доступу до Державного реєстру актів цивільного стану та відповідно не міг побачити інформацію, що ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , а довірена особа звернулася із заявою про реєстрацію прав та їх обтяжень лише 20 липня 2016 року, тобто вже після смерті останньої. Крім того, як зазначив представник позивача, на той час був відсутнім механізм належної перевірки наявності повноважень особи діяти від імені іншої особи. Довірена особа надала довіреність, посвідчену 01 липня 2016 року секретарем виконавчого комітету Вишнюватської сільради. Але такі довіреності не вносились до Єдиного реєстру довіреностей, а тому і перевірити їх через вказаний реєстр було неможливо. На даний час і першу, і другу причини виникнення конфліктної ситуації усунуто шляхом внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо захисту права власності. Зокрема, державним реєстраторам надано доступ до Державного реєстру актів цивільного стану, а документом, що підтверджує повноваження, є виключно нотаріально посвідчена довіреність, дійсність якої перевіряється за допомогою Єдиного реєстру довіреностей.

І хоча судом першої інстанції було правильно встановлено, що системний аналіз зазначених вище норм Закону №1952-IV, Порядку та наявних матеріалів справи, дає суду підстави вважати, під час державної реєстрації спірної земельної ділянки порушень з боку державного реєстратора не було.

Дійсно, відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд не може виходити за межі позовних вимог.

Проте, помилковими є висновки суду першої інстанції у цій справі при вищевикладених обставинах про те, що ОСОБА_1 був обраний невірний спосіб захисту свого права в цілому.

Оскільки, хоча, й апеляційним судом приймається до уваги у цій справі на виконання вимог ст. 263 ч. 4 ЦПК України правовий висновок Великої Палати Верховного Суду (пункт 5.17 постанови від 4 вересня 2018 року у справі № 915/127/18), який суд першої інстанції у цій справі безпідставно не врахував, та за змістом якого: … «рішення суб`єкта державної реєстрації прав про державну реєстрацію прав із внесенням відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вичерпує свою дію. А тому після внесення такого запису скасування зазначеного рішення не може бути належним способом захисту права або інтересу позивача. За певних умов таким належним способом може бути скасування запису про проведену державну реєстрацію права».

Тому, саме скасування запису про право власності: 15587606 від 20.07.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20 липня 2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер: :03:003:0227 площа: 0,3395 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Запорізька область Розівський район с/рада Вишнюватська (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9), здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 30640356 від 26.07.2016 16:26:03 ОСОБА_7 , Розівська районна державна адміністрація Запорізької області, Запорізька область, є належним, допустимим та ефективним способом захисту порушених прав позивача ОСОБА_1 у цій справі, як єдиного спадкоємця першої черги за законом після смерті спадкодавця ОСОБА_2 , який прийняв спадщину у вигляді вищезазначеного права на земельну частку (пай), що узгоджується із вимогами ст. 5 ч. 2 ЦПК України.

Оскільки, те, що державний реєстратор Розівської районної державної адміністрації Запорізької області (яка є належним відповідачем у цій справі, оскільки предметом дослідження у цій справі є саме дії та рішення її реєстратора станом на 20.07.2016 року) при реєстрації вищезазначеного права власності на земельну ділянку ОСОБА_2 , яка померла раніше ІНФОРМАЦІЯ_3 , діяв у відповідності до чинного на той час законодавства, не робить на той час чинною при зверненні 20.07.2016 року довіреність, видану померлою раніше на ім`я ОСОБА_3 в установленому законом порядку 01.07.2016 року, яка втратила чинність саме 11.07.2016 року в силу вимог ст. 248 ч. 1 п. 6 ЦК України (смерть особи, яка видала довіреність), та перешкоджає ОСОБА_1 в оформленні ним права на спадщину за законом у подальшому в установленому законом порядку.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги позивача ОСОБА_1 лише частково ґрунтуються на законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи, а рішення суду першої інстанції не відповідає вимогам щодо його законності і обґрунтованості.

За таких обставин, апеляційну скаргу ОСОБА_1 слід задовольнити частково, рішення Розівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року у цій справі слід скасувати, ухвалити нове судове рішення, яким позов ОСОБА_1 задовольнити частково, скасувати запис про право власності: 15587606 від 20.07.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20 липня 2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер: :03:003:0227 площа: 0,3395 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Запорізька область Розівський район с/рада Вишнюватська (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9), здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 30640356 від 26.07.2016 16:26:03 ОСОБА_7 , Розівська районна державна адміністрація Запорізької області, Запорізька область, в іншій частині позовних вимог відмовити.

Керуючись ст. ст. 12-13, 81-82, 89, 367-368, 372, 374, 376, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Розівського районного суду Запорізької області від 29 січня 2020 року у цій справі скасувати.

Ухвалити нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Скасувати запис про право власності: 15587606 від 20.07.2016 року у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно від 20 липня 2016 року щодо реєстрації права власності за ОСОБА_2 на земельну ділянку кадастровий номер: :03:003:0227 площа: 0,3395 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва Запорізька область Розівський район с/рада Вишнюватська (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 9), здійснений на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер: 30640356 від 26.07.2016 16:26:03 ОСОБА_7 , Розівська районна державна адміністрація Запорізької області, Запорізька область.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, проте, може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови.

Повний текст постанови апеляційним судом складений 26.10.2020 року.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кочеткова І.В.Кримська О.М.