Справа № 333/3922/19
Провадження № 2/333/224/20
УХВАЛА

Іменем України

10 лютого 2020 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі судді Дмитрієвої М.М., розглянувши в порядку письмового провадження заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Дмитрієвої Марії Михайлівни у цивільній справі № 333/3922/19 за позовною заяво ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про стягнення заборгованості, -

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Комунарського районного суду м. Запоріжжя перебуває цивільна справа №333/3922/19 за позовною заявою ОСОБА_1 до ПАТ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості.

05 лютого 2020 року до суду надійшла заява позивача ОСОБА_1 про відвід судді Дмитрієвої М.М., в обґрунтування якої вказано наступне.

У липня 2018 року позивач звернувся із позовною заявою до Комунарського районного суду м. Запоріжжя, яка була передана у провадження судді Дмитрієвої М.М. З початку призначення справи поведінка судді вказувала на упередженість та необ`єктивне ставлення до позивача, що полягає у безпідставному залишенні позовної заяви без руху, здійснення судом запиту до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо визначення зареєстрованого місця проживання, що не передбачено ч. 2 ст. 28, ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Окрім цього, судом не вживаються заходи щодо запобіганню зловживанню відповідачем правами, а саме ненадання ним відзиву на позовну заяву та ненадання письмових відповідей на запитання, поставлених позивачем, судом не розглянуто клопотання позивача щодо витребування доказів належним чином. Зазначені дії суду вказують на формальне та упереджене ставлення до позивача та не застосування до спірних правовідносин закону про захист прав позивачів, що унеможливлює ухвалення справедливого рішення.

Оскільки відповідно до п. 13 ст. 7, ч. 8 ст. 40 ЦПК України суд вирішує питання про відвід судді без повідомлення учасників справи, тобто у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами та без проведення судового засідання, фіксування останнього за допомогою звукозаписувальних технічних засобів згідно зі ст. 247 ЦПК України не здійснюється.

При вирішенні питання про відвід судді, слід виходити з наступного.

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року передбачає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Наявність безсторонності відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції має визначатися за суб`єктивним та об`єктивним критеріями.

У п.п. 104-106 рішення Європейського суду з прав людини від 09 січня 2013 року по справі «Олександр Волков проти України» (заява № 21722/11) зазначено, що як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (і) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (іі) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (див., серед інших, рішення у справах «Фей проти Австрії» (Fey v. Austria), від 24 лютого 1993 року, Series А № 255, пп. 28 та 30, та «Веттштайн проти Швейцарії» (Wettstein v. Switzerland), заява № 33958/96, п. 42, ECHR 2000-ХІІ).

Проте між суб`єктивною та об`єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати об`єктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (об`єктивний критерій), а й може бути пов`язана з питанням його або її особистих переконань (суб`єктивний критерій) (див. рішення у справі «Кіпріану проти Кіпру» (Kyprianou v. Cyprus) [ВП], заява № 73797/01, п. 119, ECHR 2005-ХІІІ). Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції суб`єктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога об`єктивної безсторонності (див. рішення від 10 червня 1996 року у справі «Пуллар проти Сполучного Королівства» (Pullar v. the United Kingdom), п. 32, Reports 1996-III).

У цьому відношенні навіть вигляд має певну важливість - іншими словами, «має не лише здійснюватися правосуддя - ще має бути видно, що воно здійснюється». Адже йдеться про довіру, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість (див. рішення від 26 жовтня 1984 року у справі «Де Куббер проти Бельгії» (De Cubber v. Belgium), Series A, №86).

Статтями 36, 37 ЦПК України передбачені підстави для відводу (самовідводу) судді.

Відповідно до ст. 36 ЦПК України, суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо: 1) він є членом сім`ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім`ї або близький родич цих осіб) сторони або інших учасників судового процесу, або осіб, які надавали стороні або іншим учасникам справи правничу допомогу у цій справі, або іншого судді, який входить до складу суду, що розглядає чи розглядав справу; 2) він брав участь у справі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, адвокат, секретар судового засідання або надавав стороні чи іншим учасникам справи правничу допомогу в цій чи іншій справі; 3) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи; 4) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи; 5) є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді.

Суддя підлягає відводу (самовідводу) також за наявності обставин, встановлених статтею 37 цього Кодексу, а саме: суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, а так само у новому розгляді справи судом першої інстанції після скасування рішення суду або ухвали про закриття провадження у справі. Суддя, який брав участь у врегулюванні спору у справі за участю судді, не може брати участі в розгляді цієї справи по суті або перегляді будь-якого ухваленого в ній судового рішення. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді апеляційної інстанції, не може брати участі у розгляді цієї самої справи в судах касаційної або першої інстанції, а також у новому розгляді справи після скасування ухвали чи рішення суду апеляційної інстанції. Суддя, який брав участь у перегляді справи в суді касаційної інстанції, не може брати участі в розгляді цієї справи в суді першої чи апеляційної інстанції, а також у новому її розгляді після скасування ухвали чи рішення суду касаційної інстанції. Суддя, який брав участь у вирішенні справи, рішення в якій було в подальшому скасовано судом вищої інстанції, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення суду у цій справі. Суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої, апеляційної, касаційної інстанцій, не може брати участі у розгляді заяви про перегляд судового рішення у зв`язку з виключними обставинами у цій справі.

Так, з матеріалів цивільної справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із позовною завою до ПАТ «Укргазбанк» про стягнення заборгованості, яка була передана у провадження судді Дмитрієвої М.М.

19 липня 2019 року ухвалою суду вказана позовна заява була залишена без руху через її невідповідність положенням ст.ст. 175, 177 ЦПК України, надано позивач строк для усунення недоліків у десять днів з дня отримання копії ухвали суду.

16 серпня 2019 року до суду позивачем ОСОБА_1 було подано уточнену позовну заяву.

У період з 05 серпня 2019 року по 18 серпня 2019 року суддя Дмитрієва М.М. перебувала у щорічній відпустці, з 19 серпня 2019 року по 21 серпня 2019 року судді Дмитрієвій М . М. були надані три дні відпочинку за роботу у вихідні дні під час чергувань, з 22 серпня 2019 року по 06 вересня 2019 року включно суддя перебувала у щорічній додаткові оплачуваній відпустці.

10 вересня 2019 року судом був зроблений запит до Департаменту реєстраційних послуг ЗМР щодо визначення зареєстрованого місця проживання позивача, оскільки відповідно до ч. ст. 28 ЦПК України позови про захист прав споживачів можуть пред`являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування споживача або за місцем заподіяння шкоди чи виконання договору.

10 жовтня 2019 року з Департаменту реєстраційних послуг до суду надійшла відповідь.

Ухвалою суду від 11 жовтня 2019 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, підготовче засідання на 11 листопада 2019 року.

11 листопада 2019 року підготовче засідання було відкладено на 24 грудня 2019 року для отримання позивачем копії наданого відповідачем до суду відзиву на позовну заяву.

У підготовчому засідання 24 грудня 2019 року клопотання позивача про витребування доказів залишено без задоволення, клопотання представника відповідача про витребування доказів задоволено частково, підготовче засідання відкладено на 13 лютого 2020 року.

З заявленого позивачем ОСОБА_1 відводу вбачається, що останній не згоден із порядком прийняття процесуальних рішень суддею та їх змістом.

Відповідно до ч. 4 ст. 36 ЦПК України незгода сторони з процесуальними рішеннями судді, рішення або окрема думка судді в інших справах, висловлена публічно думка судді щодо того чи іншого юридичного питання не може бути підставою для відводу.

З урахуванням вимог ч. 4 ст. 36 ЦПК України, посилання не незгоду з процесуальним рішенням є безпідставним.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 не зазначені обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Враховуючи вищевикладене, вважаю, що заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід є необґрунтованим.

Згідно з ч. 3 ст. 40 ЦПК України, якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід.

Оскільки заява про відвід надійшла до суду більш як за три дні до проведення підготовчого засідання, заявлений позивачем відвід визнаний судом необґрунтованим, то заяву про відвід необхідно передати до канцелярії суду для вирішення питання про визначення судді у порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України для вирішення питання про відвід.

Керуючись ст.ст. 36, 39, 40, 260, ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Визнати заявлений позивачем ОСОБА_1 відвід судді Дмитрієвої Марії Михайлівни у цивільній справі № 333/3922/19 за позовною заяво ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про стягнення заборгованості необґрунтованим.

Передати заяву позивача ОСОБА_1 про відвід судді Дмитрієвої Марії Михайлівни у цивільній справі № 333/3922/19 за позовною заяво ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства «Укргазбанк» про стягнення заборгованості для її вирішення у порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України.

У відповідності до вимог ст. 353 ЦПК України ухвала оскарженню не підлягає, але заперечення на неї включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

У разі подання апеляційної скарги на ухвалу суду, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 357 ЦПК України, апеляційна скарга не приймається до розгляду і повертається судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали надіслати учасникам справи.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя М.М. Дмитрієва