Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2020 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запорожжя у складі головуючої судді Жупанової І.Б., за участю секретарки судового засідання Палубінської К.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, цивільну справу №336/4160/20, пр.№2/336/2501/2020 за позовом Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію у гарячій воді та штрафних санкцій,

В С Т А Н О В И В:

Представник Концерну «МТМ» звернувся до суду з вищевказаним позовом про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію у гарячій воді та штрафних санкцій.

Позов мотивує це тим, що предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Відповідач є споживачем цих послуг, оскільки йому належить нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , прим. 17. За період з грудня 2019 р. по квітень 2020 р. позивачем було відпущено теплової енергії відповідачу на загальну суму 6821,65 грн., що підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії та розрахунком суми основної заборгованості. Відповідач з листопада 2019 року по квітень 2020 року жодних оплат не здійснював. За Відповідачем на протязі спірного періоду створилась заборгованість за спожиту теплову енергію у розмірі - 6821,65 грн. (основний борг) та внаслідок прострочення належного виконання зобов`язання - 3% річних у сумі 16,51 грн.

Споживач договір з Концерном «Міські теплові мережі» не уклав.

Відсутність між сторонами договору на надання послуг з централізованого опалення не є підставою для несплати за надані послуги, оскільки обов`язок оплати випливає із закону.

Не зважаючи на відсутність укладеного договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян, які мешкають в житловому будинку АДРЕСА_1 , позивач здійснював постачання теплової енергії до приміщення відповідача, адже система теплоспоживання нежитлового приміщення - об`єкту теплопостачання є спільною із системою теплопостачання житлового будинку. Облік відпущеної теплової енергії здійснювався по особовому рахунку № НОМЕР_1 .

Підведення централізованого опалення до стояка об`єкта теплопостачання свідчить про надання послуг позивачем. Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а Відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги.

За позовом позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в вище зазначеному розмірі та судові витрати.

Ухвалою суду від 07.09.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше.

Відповідачу копія ухвали про відкриття провадження у справі від 07.09.2020 року та копія позовної заяви з додатками були направлені поштою за зареєстрованим місцем проживання останньої, про що свідчить поштове повідомлення.

Відповідно до ч. 5 ст.279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання не надійшло, тому суд провів розгляд справи за наявними у ній матеріалами.

Відповідач 09.10.2020 року подав відзив на позов, в якому просить у задоволенні позову відмовити. Посилаючись на те, що нежитлове приміщення, ізольоване, знаходиться у підвалі будинку, що розташований у АДРЕСА_2 , не пов`язано загальним простором із іншими приміщеннями будинку. Вказане приміщення не обладнано жодними технічними засобами централізованого опалення (радіатори, батареї, теплообмінники, сушарки тощо), які б здійснювали його опалювання. Оскільки це приміщення не використовується, то жодної потреби у його опаленні немає.

У своєму відзиві на позовну заяву відповідач не заперечує, що через приміщення, повздовж однієї із стін, проведена загально будинкова комунікація труба зворотного відліку теплоносія. Жодних договірних відносин щодо опалення із суб`єктами господарювання, які надають такі послуги, немає. Ніяких договорів, контрактів та інших документів, у т.ч. із позивачем, не укладалося, що ним і не заперечується у тексті позовної заяви. З іншого боку, для надання Позивачем послуг з опалення у цьому приміщенні мають бути наявними відповідні належні прилади опалення (батареї, теплообмінники та ін.), яких не має, що і доведено актом огляду від 08.10.2020 р. та фотографіями. Проте, Позивач невірно виклав обставини справи, не з`ясував усі її особливості та докази, а також невірно визначає боргові зобов`язання осіб.

19.10.2020 р. представником позивача надано до суду відповідь на відзив, в якому просить відхилити заперечення, викладене відповідачем у відзиві на позовну заяву. Зазначивши, що Концерном на адресу відповідача було направлено Договір №345541 від 15.07.2019 централізованого опалення та постачання гарячої води для підписання. Відповідач договір отримав особисто, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, проте підписаний екземпляр договору на адресу Концерну не повернув. Таким чином, в порушення норм чинного законодавства, Відповідач договір з Концерном не уклав.

Щодо відсутності у приміщенні опалювальних приладів, пояснив, що у зв`язку з тим, що об`єкт споживання теплової енергії відповідача розташований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , система опалення приміщення, яке належить відповідачу, спільна з жилим будинком, а отже послугу було надано одночасно з початком опалювального сезону, що підтверджується відповідним Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради «Про початок опалювального сезону» та «Про закінчення опалювальних сезонів» сезону 2019-2020 рр.

Комунальна послуга з опалення є особливим видом комунальної послуги, найважливіша відмінність цієї комунальної послуги від інших полягає у відсутності конкретної точки споживання послуги.

Джерелом тепла для опалення приміщення багатоквартирного житлового будинку є не конкретно радіатор опалення, а вся система опалення будинку в цілому, кожен її елемент, до яких, в числі Інших, відносяться і радіатори, в тому числі і сусідній опалювальний простір. Між приміщеннями будинку йде постійний теплообмін, в тому числі приміщення, взагалі не обладнані хоч якимись елементами внутрішньобудинкової системи опалення, все одно отримують тепло з інших приміщень будинку - як через стіни і перегородки, так і з нагрітими повітряними масами через отвори і нещільності. Теплоенергія передається в опалювальні приміщення за рахунок теплопровідності, випромінювання і конвекції, і поширюється тепло не тільки від радіаторів, а й від інших елементів системи опалення (розподільчі трубопроводи, стояки тощо). Тіла, предмети, повітря, отримавши теплоенергію від носія, в свою чергу, передають тепло іншим тілам і предметам, нагріті повітряні маси переносять тепло в інші ділянки простору. Тепло передається від більш нагрітих тіл до менш нагрітих, і теплоенергія, що міститься в повітрі передається в тому числі і в сусідні приміщення через огороджувальні конструкції суміжних приміщень (стіни, стелі, підлога). Тому можливість визначення конкретної точки і повного обсягу надходження теплової енергії на опалення в конкретному приміщені відсутня. Зазначені фізичні особливості і використовуються при проектуванні систем опалення будинків.

Норма витрати тепла на опалення 1 кв.м. житлових будинків різної поверховості, що визначена за КТМ, як раз і враховує всю теплову енергію, яка надходить у приміщення (від радіаторів та від інших елементів системи опалення, через огороджувальні конструкції суміжних приміщень тощо).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу у зв`язку із розглядом справи за відсутності учасників справи, не здійснюється згідно з ч.2 ст. 247 ЦПК України.

Суд дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши наявні в справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.

Відповідно до Закону України «Про житлово-комунальні послуги»:

житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

виконавець - суб`єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальної послуги споживачу відповідно до умов договору;

споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Судом встановлено, що відповідачу належить об`єкт споживання теплової енергії, який розташований у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 217494900 від 23.07.2020 року нежитлове приміщення, підвал літ. А-2, що розташоване за адресою: АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності відповідачу.

Судом встановлено, що факт нарахування за надання теплової енергії підтверджено рахунком та актами приймання-передачі теплової енергії (а.с.7-18).

Отримання теплоносія підтверджується відповідним Рішенням виконавчого комітету Запорізької міської Ради «Про початок опалювального сезону» та «Про закінчення опалювальних сезонів» сезону 2019-2020 рр..

Також судом досліджено розрахунок розподілу обсягу спожитої теплової енергії для централізованого опалення нежитлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 відповідно до якого нарахування за послуги з централізованого опалення нежитлового приміщення площею 43,90 м2, за період з листопада 2019 р. по квітень 2020 р. складаюсь 6821,65 грн.

На адресу відповідача ОСОБА_1 . Концерном «МТМ» направлялися рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії, факт відправлення підтверджується реєстрами на відправку кореспонденції (а.с. 19-24).

Також, позивач надіслав на адресу відповідача вимогу №1151/09-4 від 15.07.2020 року щодо погашення заборгованості за теплову енергію, що підтверджується реєстром відправленої замовленої кореспонденції-претензій щодо погашення заборгованості за спожиту теплову енергію.

Відповідач жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу позивача не надав, належним чином оформлені акти приймання-передачі теплової енергії за спірний період на адресу Концерну не повернув, виставлені рахунки за фактично спожиту теплову енергію не сплатив. Також, будь-яких відповідей чи заперечень на надіслану претензію відповідач не надав.

Відповідачем не спростовувалось, а підтвердив наявність трубопроводів або інших джерел теплопостачання в нежитловому підвальному приміщенні за адресою: АДРЕСА_2 , а отже факт надання позивачем відповідачу послуг з теплопостачання і споживання теплової енергії позивачем не потребує доведенню.

Відсутність радіаторів не означає відсутність споживання комунальних послуг з опалення, так як і відключення опалення в окремому приміщенні не означає, що споживання комунальних послуг з опалення припиняється у випадку перекриття подачі теплоносія до системи опалення приміщення. Така позиція також викладена у рішенні Запорізького апеляційного суду від 18.08.2020 року по справі № 331/3629/19 (Пр. № 22-ц/807/1847/20).

Обов`язок сплатити вартість теплової енергії законодавець пов`язує не за видом пристроїв, які використовують теплову енергію, а за фактом її споживання.

Так, у постанові Верховного Суду України від 30 жовтня 2013 року по справі N 6-59цс13 зазначено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувались ними. Якщо у нежитлових приміщеннях наявні трубопроводи, стояки, споживач сплачує за фактичне тепло, яке виділяється від них, оскільки фактично споживає теплову енергію.

Відповідно до положень ч. 2 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630 (далі - Правила № 630) централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньо будинкових систем теплопостачання.

Згідно з пунктом 18 Правил № 630 (із змінами), розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.

Статтею 67 Житлового кодексу України передбачено, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами.

Відповідно до вимог ст.ст. 68, 162 ЖК України, ст. 19 Закону України «Про теплопостачання», споживачі зобов`язані своєчасно сплачувати за спожиті послуги, тобто за фактично отриману теплову енергію.

Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено обов`язок: споживача оплачувати фактично спожиту комунальну послугу, яка надана виконавцем у разі відсутності укладеного договора.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 7 Закону споживач зобов`язаний укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом.

Згідно п.2 ч.2 ст. 8 Закону виконавець зобов`язаний готувати та укладати із споживачем договори про надання комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов їх виконання згідно з типовим договором.

Згідно із зазначеними приписами чинного законодавства споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги споживач повинен не лише не мати відповідного договору та фактично не користуватися послугами, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання.

Встановлено, що відповідачем не надано акту про відключення приміщень від мереж централізованого опалення, який подається на затвердження відповідної комісії, відповідної проектної документації, які б засвідчували факт відключення приміщення від мереж центрального теплопостачання та ненадання послуг з централізованого опалення.

Ст. 322 ЦК України визначено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом за власні кошти. До таких витрат належать витрати, пов`язані зі зберіганням майна, його ремонтом, забезпечення збереження його властивостей тощо. Невиконання власником свого обов`язку по утриманню своєї власності може створювати небезпеку для третіх осіб. Опалення є однією із витрат пов`язаною зі зберіганням майна, а отже оплата за надані послуги для сталого функціонування приміщення є обов`язком власника.

Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг (Постанова Верховного суду України від 30.10.2013 р. по справі 6-59цс13).

Статтею 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку.

Відповідно до частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з частиною 1 статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання).

Згідно з ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (частина 1 статті 612 Цивільного кодексу України).

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних, що становить 16,51 грн..

Позивач у період з листопада 2019 по квітень 2020 року надав відповідачу послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання нежитлового приміщення на загальну суму 6821,65 грн., що підтверджується рахунками, актами приймання-передачі теплової енергії та розрахунком суми основної заборгованості.

Зважаючи на встановлені факти та вимоги вищезазначених правових норм чинного законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги концерну «Міські теплові мережі» є такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Керуючись статтями 4, 12, 13, 19, 76-81, 141, 258, 259, 263, 264, 265, 268, 274 Цивільного процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Позов Концерну «Міські теплові мережі» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за відпущену теплову енергію у гарячій воді та штрафних санкцій - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (IBAN «Запорізьке обласне управління АТ «Ощадбанк» НОМЕР_3 МФО 313957) заборгованість в розмірі 6821,62 гривень.

Стягнути з ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ) на користь Концерну «Міські теплові мережі» (п/р № НОМЕР_4 , МФО 320478, Банк: ПАТ АТ «УКРГАЗБАНК» ) 3 % річних у сумі 16,51 грн. та понесені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витребовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності ЦПК України. У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: І.Б. Жупанова