Справа № 274/7864/19
Провадження № 2/0274/848/20
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
"11" лютого 2020 р. м. Бердичів
БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ
в складі: головуючого - судді Хуторної І.Ю.,
з участю секретаря Поступайло Х.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 12.02.2015 ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5161,02 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 18% на рік на суму залишку заборгованості.
Заяви, клопотанні, інші процесуальні дії у справі
Ухвалою від 16.01.2020 позовну заяву прийнято до розгляду та у справі відкрито спрощене провадження.
У судове засідання представник позивача не з`явився, у матеріалах справи наявне клопотання, в якому представник позивача позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглянути справу без його участі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення ( а.с. 37).
Відповідачка у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, не подала відзив на позовну заяву. Про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлена належним чином.
Зі згоди представника позивача, відповідно до статті 280 Цивільного процесуального кодексу України, судом ухвалено рішення при заочному розгляді.
У зв`язку з неявкою у судове засідання сторін, на підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося.
Фактичні обставини, встановлені судом
Судом встановлено, що 12.02.2015 ОСОБА_1 та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» правонаступником якого є Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с.35-36,40-42) уклали Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт за умовами якої ОСОБА_1 отримала кредит у розмірі 5161,03 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою 18% за користування грошовими коштами та поверненням боргу щомісячно, рівними частками в сумі 187,24 грн в строк до 28.02.2018 року ( а.с. 9).
Відповідно до п.2.2. Генеральної угоди за порушення строків виплати боргу більш ніж на 21 день, позичальник сплачує штраф в розмірі 779,61 грн ( а.с. 8).
Пунктом 2.8. Генеральної угоди передбачено, що при порушенні позичальником умов договору він сплачує банку пеню, розмір якої вказано в умовах та правилах.
З розрахунку заборгованості (а.с.6-7) вбачається, що відповідачка несвоєчасно та не в повному обсязі вносила грошові кошти на погашення заборгованості за кредитом, а починаючи з лютого 2017 року взагалі перестала сплачувати борг, та станом 25.11.2019 банк нарахував заборгованість, яка включає: заборгованість за кредитом - 4661,69 грн, 3182,85 грн відсотків, нарахованих за період з 12.02.2015 до 25.11.2019; та 9209,07 грн - пені за прострочене зобов`язання.
Норми права, які застосував суд
Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.
За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.
У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.
Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Згідно з частиною першою статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Статтею 549 ЦК України визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання.
Згідно з частинами першою, другою статті 551 ЦК України, предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. За змістом частини другої цієї статті, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства.
За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.
За положеннями 77, 79-81 ЦПК України обґрунтування наявності обставини справи здійснюється за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що відповідає встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод принципу справедливості розгляду справи судом.
Оцінка аргументів сторін, висновки суду
Суд частково задовольняє позовні вимоги та стягує борг за кредитом та відсотками нарахованими до 28.02.2018 та відмовляє у стягненні відсотків за інший період, а також пені, з таких підстав.
Суд відмовляє у стягненні нарахованих банком відсотки після закінчення строку кредитування, виходячи з такого.
За умовами договору сторони погодили щомісячну сплату відсотків за кредитом на суму залишку заборгованості за кредитом, який наданий на 36 місяців - до 28 лютого 2018 року включно.
Таким чином, у межах строку кредитування до 28 лютого 2018 року відповідачка мала, зокрема, повертати позивачеві кредит і сплачувати проценти періодичними (щомісячними) платежами до 27 числа кожного місяця.
Починаючи з 01 березня 2018 року, відповідачка мала обов`язок незалежно від пред`явлення вимоги позивачем повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування.
Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування.
Таким чином право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування. Висновки суду ґрунтуються на правових висновках Великої палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12.
Окрім того, суд не погоджується із наданим банком розрахунком боргу та наводить власний розрахунок, виходячи з умов договору, та зважаючи, що борг за кредитом з 01.01.2015 року складав 4661,69 грн.
Таким чином, з 01.07.2015 до 28.02.2018 сума відсотків складала 2339, 14 грн. (4661,69*18* 974:100:365).
З урахуванням несплачених відповідачкою в строк до 01.02.2015 - 148,87 грн відсотків, загальна сума боргу відповідачки за відсотками складає 2388,01 грн (2339, 14 +148,87).
Щодо стягненні боргу за пенею суд зазначає наступне.
Оскільки умови договорів приєднання розробляє Банк, то вони повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим, Банк повинен підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші.
Суд зазначає, що нарахування пені не передбачено Генеральною угодою про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов і правил надання продукту кредитних карт від 15.02.2015, підписаної сторонами, а додані до позову докази не містять підтверджень, що саме ці «Умови та правила надання банківських послуг» розуміла відповідачка, ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи Генеральну угоду.
Роздруківка з сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (Банку), що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11.03.2015 (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді даної справи.
За таких обстави, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки «Умови та правила надання банківських послуг», що розміщені на банківському сайті, які не містять підпису відповідачки не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного 12.02.2015 між сторонами шляхом підписання Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості.
Тому у стягнення пені в розмірі 9209,07 грн суд відмовляє.
На підставі наведеного, суд стягує з відповідачки на користь позивача борг за кредитним договором від 12.02.2015 у розмірі 7049,7 грн, що включає 4661,69 грн неповернутого кредиту та 2388,01 грн відсотків.
Розподіл судових витрат
Керуючись статтями 141, 263-265, 268, 280-283 Цивільного процесуального кодексу України, суд
Позов Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором № б/н від 12.02.2015 у розмірі 7049,7 грн., з яких: 4661,69 грн - борг за кредитом та 2388,01 грн відсотки.
У задоволенні решти позову відмовити.
Стягнути з ОСОБА_1 на користь Акціонерного товариства комерційного банку «ПРИВАТБАНК» 794,11 грн витрат по сплаті судового збору.
Заочне рішення набирає законної сили, якщо не подані заява про перегляд заочного рішення або апеляційна скарга.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом тридцяти днів з дня його складення.
Позивач, якому рішення не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Відповідач, якому повне заочне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду.
Відповідач- ОСОБА_1 , проживає за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 .
Суддя І.Ю. Хуторна