Справа№ 311/2383/20
Провадження№ 2/311/856/2020
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

28 жовтня 2020 року м. Василівка

Василівський районний суд Запорізької області у складі:

Головуючого судді Пушкарьової С.П.,

за участю секретаря судового засідання Гончарової К.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Василівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Василівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

29 липня 2020 року до Василівського районного суду Запорізької області надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Василівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_1 зазначає, що за час спільного проживання її у шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 у них народилась донька - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 17 червня 2014 року за рішенням Василівського районного суду Запорізької області шлюб між сторонами був розірваний. 09 жовтня 2018 року Василівським районним судом Запорізької області був виданий судовий наказ, відповідно до якого з ОСОБА_2 стягнуто на її користь на утримання доньки ОСОБА_3 аліменти в розмірі ј частки з усіх видів заробітку відповідача. Проте, ОСОБА_2 ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на утримання доньки, внаслідок чого утворилася заборгованість зі сплати аліментів. Відповідно до розрахунку заборгованості, виконаного державним виконавцем Василівського РВ ДВС ПСМРУ МЮ м. Дніпро за виконавчим листом №2-н/311/166/2018, виданим 20 липня 2020 року Василівським районним судом Запорізької області, ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 травня 2019 року до 01 липня 2020 року в сумі 45 716,88 гривень.

На обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка ОСОБА_2 також зазначає, що відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс 18) зазначено, що пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Та, відповідно до розрахунку заборгованості, наданим державним виконавцем Василівського РВ ДВС ПСМРУ МЮ м. Дніпро від 20 липня 2020 року за виконавчим листом № 2-н/311/166/2018, відповідно до якого відповідач ОСОБА_2 має заборгованість зі сплати аліментів за період з 01 травня 2019 року до 01 липня 2020 року в сумі 45 716,88 гривень., а тому розмір пені від суми несплачених відповідачем аліментів становить: за травень 2019 року 13 243,87 грн., за червень 2019 року 24 564,75 грн., за липень 2019 року 35 074,36 грн., за серпень 2019 року 43 426,38 грн., за вересень 2019 року 49 682, 84 грн., за жовтень 2019 року 53 722,63 грн., за листопад 2019 року - 55 575, 46 коп., за

грудень 2019 року 55 666, 10 грн., за січень 2020 року - 53 504, 50 грн., за лютий 2020 року 49 319, 38 грн., за березень 2020 року 43 829, 23 грн,, за квітень 2020 року - 35 662, 31 грн., за травень 2020 року 25 896, 40, за червень 2020 року 13 715, 06 грн. Всього розмір пені від суми несплачених відповідачем аліментів становить 552 883,27 гривень.

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник адвокат Лисенко І.Ю. не з`явилися, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, проте на адресу суду надано заяву представника позивача в особі адвоката Лисенко І.Ю, в якій вона просить розглянути справу без участі позивача та її представника, заявлені позовні вимоги ОСОБА_1 підтримують у повному обсязі за підставами, викладеними у позовній заяві та просить позов задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечують (а.с.35).

Відповідач ОСОБА_2 в судові засідання, призначені на 26 серпня 2020 року та 28 жовтня 2020 року не з`явився, про розгляд справи належним чином повідомлявся, про причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву та докази в обґрунтування відзиву не надав (а.с.19,30).

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Василівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро) не з`явився, про день та час розгляду справи були повідомлені судом своєчасно та належним чином, що підтверджується розпискою в отриманні судової повістки у судові засідання на 26 серпня 2020 року та 28 жовтня 2020 року (а.с.20,27), однак про причини неявки суду не повідомлено, документів про поважність причин неявки на адресу суду не подано, самостійних вимог щодо предмета спору не заявлено.

Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України суд ухвалив про заочний розгляд справи.

У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, давши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що заявлені позивачем ОСОБА_1 позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували у шлюбі та від спільного подружнього життя мають неповнолітню доньку ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у свідоцтві про народження якої батьком записаний « ОСОБА_2 », відповідач у справі, а матір`ю записана « ОСОБА_1 », позивачка по справі, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.7).

Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

09.10.2018 року Василівським районним судом Запорізької області виданий судовий наказ, винесений судом 19.09.2018 року та відповідно до якого з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 стягнуто на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на утримання неповнолітньої доньки - ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі ј частки з усіх видів доходів (заробітку), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, тобто з 07.09.2018 року та до досягнення дитиною повноліття, також стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в розмірі 176,20 грн.

Згідно із розрахунку заборгованості по аліментах, складеного старшим державним виконавцем Василівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Бойчун О.Д., станом на 20 липня 2020 року заборгованість ОСОБА_2 по аліментах на утриманні дітей за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року становить 45 716, 88 грн. (а.с 9).

Судом встановлено, відповідач свої зобов`язання за сплатою аліментів у повному обсязі не виконував, в зв`язку з чим виникла заборгованість.

Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення.

Між тим, відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України (в редакції Закону № 2037-VІІ від 17.05.2017 р.),

що є чинною з 05.07.2017 р., розмір неустойки (пені) по сплаті аліментів не може бути більшим 100 відсотків самої заборгованості по сплаті аліментів.

Під ухиленням від сплати аліментів закон розуміє як пряму відмову від надання утримання, так і різні дії (бездіяльність) зобов`язаної особи, спрямовані на повне або часткове ухилення від сплати аліментів; приховання особою дійсного розміру свого заробітку (доходу); зміну роботи або місця проживання з метою запобігання сплати аліментів; приховання свого місцезнаходження; інші дії, що свідчать про намір особи ухилитися від виконання обов`язків щодо утримання.

Суд дійшов висновку про те, що позивачка має право на стягнення пені за прострочення сплати відповідачем аліментів.

Розраховуючи розмір пені, суд виходить з такого.

При розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму.

Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов`язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів.

При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, у якому аліменти не сплачувались.

Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення у кожному місяці.

Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені та помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).

Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду.

Таким чином, за вищезазначеною методикою розрахунку розмір пені визначений і становить 45 716,88 грн.

Суд, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню неустойка від суми несплачених аліментів у розмірі 45 716,88 грн.

Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат за заявленими ОСОБА_1 позовними вимогами в частині відшкодування витрат на правничу допомогу, суд приходить до наступних висновків.

Так, з матеріалів позовної заяви вбачається, що 15 липня 2020 року між позивачкою ОСОБА_1 та адвокатом Лисенко Іриною Юріївною укладено Договором про надання правничої допомоги (а.с.11).

Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 4).

Позивачем на підтвердження понесених судових витрат надано суду Акт виконаних робіт від 28 липня 2020 року (а.с.37), відповідно до якого адвокат Лисенко І.Ю. надала клієнту ОСОБА_1 юридичні послуги на загальну суму 8000,00 грн., які складаються з: надання правової допомоги (3 000 грн.), складання позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (2500 грн.), складання розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року (2 200,00 грн.), консультація щодо стягнення з відповідача не неустойки (пені) за несплату аліментів за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року (300 грн.), та вказаний Акт в оригіналі міститься в матеріалах справи та у вказаному Акті зазначено, що вартість наданих юридичних послуг сплачено у повному обсязі (а.с.37) та на підтвердження здійснення оплати надано копії квитанцій до прибуткового касового ордера №0034, №0033 від 28.07.2020 року, №0026, 0025 від 22.07.2020 року (а.с.10).

Вищевказані документи судом можуть бути оцінені як належні та достатні у розумінні положень ст.ст.77-80 ЦПК України, оскільки підтверджують факт понесених (здійснених) позивачкою ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Таким чином, як встановлено судом, за наданням професійної правничої допомоги ОСОБА_1 у цивільній справі № 311/2383/20 (провадження № 2/311/856/2020) за пред`явленим нею позовом до ОСОБА_2 про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, - в інтересах позивачки ОСОБА_1 діяв адвокат Лисенко І.Ю., повноваження якої підтверджуються Договором про надання правничої допомоги від 15 липня 2020 року (а.с.36) та яка здійснює свою діяльність на підставі Ордеру про надання правової допомоги серія ЗП №125204, оригінал якого є в матеріалах справи (а.с.11).

Проаналізувавши обсяг та склад робіт, виконаних адвокатом, складність справи, суд, враховуючи співмірність розміру витрат позивача на професійну правничу допомогу з обсягом виконаних адвокатом робіт, приходить до висновку, що понесені позивачем ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково, в загальній сумі 2 800,00 гривень та які складаються з: усної консультації (300 грн.), складання позовної заяви про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів (2 500 грн.). Разом з тим, в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 5 200,00 грн. суд вважає необхідним відмовити, оскільки розрахунок неустойки пені наведений безпосередньо у позові та, відповідно, входить у вартість складання позовної заяви, крім того, участь у судових засідань під час розгляду справи в суді представник позивача не приймав, а тому в цій частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5 200,00 грн. задоволенню не підлягають.

Враховуючи складність справи, дослідивши докази на підтвердження витрат позивача ОСОБА_1 на правничу допомогу, суд вважає, що необхідний фактичний обсяг правової допомоги є значно меншим, ніж зазначено у розрахунку адвоката, витрати не є співмірними зі складністю справи, а тому, відсутні підстави для відшкодування таких витрат у зазначеному в розрахунку розмірі.

З урахуванням фактичних обставин справи, виходячи із принципу розумності і справедливості, суд вважає достатньою компенсацію судових витрат на правничу допомогу у цій справі є 2 800,00 гривень. Підстав для стягнення з відповідача ще додатково 5 200,00 гривень суд не вбачає.

Разом з тим, відповідно до ч.1, ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Згідно положень ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Судові витрати у вигляді судового збору, які позивачем за подання позовної заяви до суду не сплачувалися в силу положень п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 840,80 грн., оскільки позивачка ОСОБА_1 звільнена від сплати судового збору за даною категорією справ, на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 12, 13, 81, 82, 133, 141, 142, 259, 263-265, 274, 280-282 ЦПК України, ст.196 СК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - Василівський районний відділ Державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління юстиції (м. Дніпро), про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженець м.Запоріжжя, ІПН - НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (уродженка м.Москва, зареєстрована та проживає: АДРЕСА_3 , реєстраційний номер облікової картки платника податків - НОМЕР_2 ) неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за період з 01.05.2019 року по 01.07.2020 року в розмірі 45 716,88 грн. та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2 800,00 грн., а всього 48 516 (сорок вісім тисяч п`ятсот шістнадцять) 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 (уродженець м.Запоріжжя, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ) судовий збір в дохід держави (Отримувач коштів ГУК у м. Києві/м. Київ/22030106, Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37993783, Рахунок отримувача UА6026001, Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП), Код банку отримувача (МФО) - 899998, Код класифікації доходів бюджету 22030106, Призначення платежу: судовий збір на користь держави) в розмірі 840 (вісімсот сорок) гривень 80 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто Василівським районним судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому заочне рішення суду не було вручене у день його проголошення, має право на поновлення пропущеного строку на подання заяви про його перегляд якщо така заява подана протягом двадцяти днів з дня вручення йому повного заочного рішення суду. Строк на подання заяви про перегляд заочного рішення може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин.

Рішення суду може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Василівський районний суд Запорізької області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене в день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Василівського районного суду

Запорізької області С.П. Пушкарьова