Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
"27" жовтня 2020 р. Справа № 608/1046/20
Номер провадження2/608/386/2020
Чортківський районний суд Тернопільської області в складі:
головуючого судді Яковець Н. В.
з участю секретаря Олійник О.С.,
представника позивача ОСОБА_2 ,
розглянувши в відкритому судовому засіданні в місті Чорткові справу цивільного судочинства за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки розрахунку, -
В червні 2020 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів Державного агенства резерву України про стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати, та середнього заробітку за час затримки. В позовній заяві позивач вказав, що наказом № 62 від 14 травня 2001 року його було прийнято на роботу в Державне підприємство "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України на посаду охоронника-моториста мотопомпи, а в 2005 році дану посаду було перейменовано на охоронник-пожежний. Наказом № 101-к від 03 березня 2020 року його звільнено з роботи за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідач не виплачував йому заробітну плату з грудня 2019 року по березень 2020 року. До цього часу заробітна плата йому не виплачена, повний розрахунок не проведено. Відповідач в день звільнення з роботи та в інші дні на його неодноразову вимогу розрахунку не провів ні шляхом виплати готівкою, ні шляхом перерахунку на банківський рахунок, на який йому перераховувалась постійно зарплата, дані якого є у відповідача. На його неодноразове звернення та на адвокатський запит від 18 травня 2020 року відповідач не надав довідки про заборгованість, довідки про середній заробіток за два останніх місяці роботи та копії наказу про звільнення з роботи.
Позивач ОСОБА_1 подав відповідь на відзив, в якій вказав, що в день звільнення він працював. Згідно наказу №101-к від 03 березня 2020 року його звільнено з роботи 03 березня 2020 року. Відповідно до ст. ст. 47, 241-1 Кодексу законів про працю України днем звільнення є останній день роботи. Крім того, в п. 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої спільним наказом Мінпраці України, Мін`юсту України, Міністерства соціального захисту населення від 29.07.1993 року №58 зазначено, що «днем звільнення вважається останній день роботи», в який відповідач зобов`язаний був провести розрахунок, проте цього не зробив. Він особисто та разом з іншими працівниками неодноразово звертався до відповідача в усній формі про проведення розрахунку, яка була адміністрацією комбінату проігнорована. Відповідач безпідставно вказує, що згідно п. 7.4 Колективного договору йому належить премія в розмірі 6-ми посадових окладів, але це є не премія, а одноразове заохочення, розмір якого залежить від стажу роботи на підприємстві і ця виплата повинна бути виплачена при повному розрахунку при звільненні з роботи. Відповідач посилається на наказ № 35 від 25 лютого 2020 року про відстрочку проведення грошових виплат при звільненні,що суперечить вимогам чинного трудового законодавства. Крім того в наказі про звільнення чітко вказано - "бухгалтерії провести виплату одноразового заохочення відповідно до п.7.4 Колективного договору..." і в ньому не має ніякого застереження відносно так званого наказу №35 від 25.02.2020 року, про який ні йому, ні іншим працівника не відомо, про нього їх ніхто не повідомляв ні усно, ні під розписку. Виплата заохочення при звільненні передбачена умовами Колективного договору, який приймається згідно діючого трудового законодавства, а тому відповідачем проводиться не в добровільному порядку, а є для нього обов`язковим. Посилання відповідача на те,що правові підстави виплати заохочення відсутні є безпідставне. Питання про неможливість виплати грошових коштів і відтермінування їх виплати вирішується на стадії виконання рішення суду, а не під час розгляду справи. Ніякої угоди між позивачем та відповідачем про розстрочку або перенесення строків проведення повного розрахунку та виплати коштів не існує. Відповідно ст.116 КзПП України при звільненні працівника проводиться виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, в тому числі і виплати заохочення, компенсації за невикористану відпустку та інші виплати, а не лише нарахованої зарплати. Відносно судових витрат зазначає, що згідно ст. 133 ЦПК України до судових витрат, крім судового збору, належать витрати на професійну правничу допомогу, яку йому надано згідно закону і видано відповідні документи, які є в матеріалах даної цивільної справи та відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України і в разі задоволення позову покладаються на відповідача.
Від відповідача Державного підприємства "Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України надійшло заперечення на відзив на позовну заяву ОСОБА_1 , в якому звертають увагу щодо питання присутності на роботі в останній день, наведені аргументи позивача стосуються питання ведення трудових книжок, а не трудових відносин в цілому. Це не підтверджує той факт, що позивач в день звільнення виконував свої посадові обов`язки (функції) у відповідності до умов трудового договору. Позивач не звертався до відповідача з усною вимогою проведення розрахунку, жодних доказів такого звернення не надав. На даний час ДП «Чортківський комбінат хлібопродуктів» є збитковим та дотаційним підприємством, через що неможливо виплати позивачу одноразове заохочення.
В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги підтримують, просять суд задовольнити.
Вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.
Згідно ст. 3 Кодексу законів про працю України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.
Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 перебував в трудових відносинах з Державним підприємством "Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України, який є відповідачем в справі.
Наказом № 62 від 14 травня 2001 року його було прийнято на роботу в Державне підприємство "Чортківський комбінат хлібопродуктів" Державного агентства резерву України на посаду охоронника-моториста мотопомпи, а в 2005 році дану посаду було перейменовано на охоронник-пожежний. Наказом № 101-к від 03 березня 2020 року його звільнено з роботи за власним бажанням в зв`язку з виходом на пенсію згідно ст. 38 КЗпП України
Таким чином, виходячи з вимог наведеної вище правової норми, трудові відносини позивача та відповідача регулюються Кодексом законів про працю України.
Відповідно до вимог ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.
Згідно з вимогами ст. 117 вищезазначеного Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Тобто, проведення повного розрахунку зі звільненим працівником проводиться не на вимогу такого працівника, а закріплено законодавством.
Згідно довідки №329 від 03 червня 2020 року, виданої відповідачем середньомісячна заробітна плата ОСОБА_1 становить 8695,59 гривень, що має значення для обчислення середнього заробітку при затримці розрахунку.
Методика нарахування середнього заробітку детально описана в постанові КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100.
Відповідно до ст. 27 ЗУ Про оплату праці за правилами, передбаченими розд.2 абз.3 постанови КМУ «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08.02.1995р № 100, а також згідно п. 32 Постанови пленуму ВСУ за №9 від 06.11.1992 р. - Обчислення середньої заробітної плати для виплати середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати проводиться виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто, що передують дню звільнення.
Розраховуючи розмір середнього заробітку, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд враховує наступне.
Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.20 постанови пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини.
Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 100 від 8 лютого 1995 року, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо.
Відповідно до пункту 5 розділу IV Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.
Згідно з пунктом 8 розділу IV Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 розділу IV Порядку).
Таким чином, слід використовувати формулу, за якою обрахуванню підлягає період затримки за робочі дні з використанням даних про середній заробіток позивача виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана дана виплата.
Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 21 січня 2015 року у справі № 6-195цс14 і є обов`язковою для судів України.
Оскільки відповідачем до часу звернення із позовною заявою не здійснено повного розрахунку з позивачем, то вимоги про стягнення середнього заробітку за період затримки розрахунку підлягають задоволенню.
Позивач в суму уточнених позовних вимог включив премію (6 окладів), встановлену п. п. 7.4. Колективного договору між Адміністрацією та Профспілковим комітетом Державного підприємства «Чортківський комбінат хлібопродуктів» Державного агентства резерву України. Сторони договору домовились про можливість надання працівникам заохочення у випадку виходу на пенсію. Дане положення передбачає, що при наявності прибутку на підприємстві працівникам надається одноразове заохочення у зв`язку з виходом на пенсію. Однак, на даний час прибуток на підприємстві відсутній. Крім того, наказом ДП «Чортківський КХП» від 25 лютого 2020р. за № 35 «Про встановлення порядку проведення виплат пп. А) п. 7.4. Колективного договору ДП «Чортківський КХП» передбачено, що у зв`язку із скрутним фінансовим становищем підприємства та відсутністю прибутку за останній звітний період, що призвело до неможливості виконання поточних зобов`язань підприємства та виникнення кредиторської заборгованості, з метою збереження прав та інтересів працівників, відстрочено проведення грошових виплат (заохочень, премій), що передбачені пп. а) пункту 7.4 Колективного договору ДП «Чортківський КХП» у зв`язку з виходом на пенсію, в тому числі на пільгових умовах, залежно від безперервного стажу роботи на підприємстві, до періоду фактичного отримання підприємством прибутку.
Аналіз документів вказує на те, за останній звітній період підприємство не є прибутковим, у відповідача відсутній прибуток та скрутне фінансове становище, тому не підлягає стягненню з відповідача в користь позивача одноразове заохочення у зв`язку з виходом на пенсію в розмірі 8 премій, в цій частині уточнених позовних вимог суд відмовляє.
Щодо стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу слід зазначити наступне.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
У відповідності із ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Крім того, частиною 4 цієї статті визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг), обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог цієї норми закону суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Представник позивача здійснював підготовку процесуальних документів по справі, а саме позовної заяви, заяви про уточнення позовних вимог, відповіді на відзив, брав участь в судових засіданнях, тому розмір правової допомоги 1500 гривень є спів мірним наданим послугам, тому 1500 гривень судових витрат підлягають стягненню з відповідача.
У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 840,80 гривень судового збору.
Керуючись ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю України, ст.ст. 5, 13, 76, 81, 137, 141, 258, 259, 263, 265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -
Уточнені позовні вимоги задовольнити частково.
В решті уточнених позовних вимог відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги Тернопільському апеляційному суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя:/підпис/

Копія вірна

Рішення набрало законної сили «____» _________________ 2020 року.

Оригінал рішення знаходиться в матеріалах справи № 608/1046/20, яка зберігається в Чортківському районному суді Тернопільської області.

Суддя: Н. В. Яковець

Копію рішення видано «___»_______________2020 року.

Секретар: