Справа № 461/1180/20
Провадження № 2/461/582/20
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження

11.02.2020 року суддя Галицького районного суду м. Львова Стрельбицький В.В., розглянувши матеріали цивільної справи за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна через Міністерство юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

встановив:

ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до Держави Україна через Міністерство юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, з підстав викладених у позовній заяві.

У позовній заяві, покликаючись на ст.ст.55,56,92,129,64,22-24,3,8,9 Конституції України, ст.6,8,13, Конвенції про права людини і основоположних свобод, ст. ст. 5,9,10,12, 15,16,17,22,23,25 Конвенції про права осіб з інвалідністю, ст. ст. 160, 167,195,196, п. З ст. 198, п.4 ч. 1 ст. 202, 205, 207, 209, 254 Кодексу адміністративного судочинства, ст. 1, 13.18,259 ЦПК України, ст.23,11,13,15,16, 1167, 1173, 1174, 509 ЦК України, Постанову Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди", ЗУ «Про засади запобігання та протидії дискримінації в Україні», ЗУ «Про захист права споживачів», ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», ЗУ «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України» просять:

1.Відкрити позовне провадження про порушення прав людини через особливо довге невиконання рішення суду по справі №2-446/11 від 09.09.2011 року, а отже не виконання гарантій держави щодо обов`язковості виконання судового рішення. Та порушення гарантованого права людини бути споживачем через укладення договорів з надання послуг по утримання будинку.

2.Провести дослідження доказів у відкритому засіданні за участю сторін. Визнати потерпілими ОСОБА_1 , ОСОБА_2 від бездіяльності державної виконавчої служби і позбавлення права стати повноцінними споживачами.

3.Відповідно до наданих доказів і розгляду у відкритому судовому засіданні прийняти рішення: Зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 моральну компенсацію в сумі 350 000 гривень за порушення строку виконання рішення Галицького районного суду м. Львова справа №2-446/11 від 9 вересня 2011 року за особливо довге невиконання рішення суду, що призвело до прямої дискримінації громадян та осіб з інвалідністю бути тане виконання ст.9 Конвенції про права осіб з інвалідністю.

3.1. Зобов`язати Державну казначейську службу України нарахувати та виплатити позивачам ОСОБА_1 , ОСОБА_2 матеріальну компенсацію в сумі 39 512, 21 гривень, що виставляє їм боржник по справі №2-4461/11 ЛМКП «Айсберг» як вигаданий борг.

4.Відновити порушене право передбачене ст. 129-1, Конституції України, ст.18ЦПК України, ст. 14 КАС України, ст.6,(2),8,13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод виконати рішення Галицького районного суду м. Львова по справі №2-446/11 від 09.09.2011 року через укладення договори на надання послуг по утриманню будинку та договори із надання послуг по вивезення твердих побутових відходів із боржником ЛМКП «Айсберг», захистивши права споживачів на укладення індивідуального договору, що і передбачає ЦК України і ЗУ «Про захист прав споживачів».

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07.02.2020 року справі присвоєно єдиний унікальний номер та номер провадження за індексом «справи цивільного провадження».

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що даний спір підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, виходячи з наступних підстав.

У відповідності до ч. 1 ст. 19 ЦПК України, загальні суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Відповідно п. 1 ч. 1 ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Статтею 20 КАС України визначено, що місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: 1) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності; 2) адміністративні справи, пов`язані з виборчим процесом чи процесом референдуму, щодо: оскарження рішень, дій чи бездіяльності дільничних виборчих комісій, дільничних комісій з референдуму, членів цих комісій; уточнення списку виборців; оскарження дій чи бездіяльності засобів масової інформації, інформаційних агентств, підприємств, установ, організацій, їх посадових та службових осіб, творчих працівників засобів масової інформації та інформаційних агентств, що порушують законодавство про вибори та референдум; оскарження дій чи бездіяльності кандидата у депутати сільської, селищної ради, кандидатів на посаду сільського, селищного голови, їх довірених осіб; 3) адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, щодо: примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства; примусового видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; продовження строку затримання іноземців або осіб без громадянства з метою їх ідентифікації та (або) забезпечення примусового видворення за межі території України; затримання іноземців або осіб без громадянства до вирішення питання про визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового захисту в Україні; затримання іноземців або осіб без громадянства з метою забезпечення їх передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 4) адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання ними рішень судів у справах, визначених пунктами 1-3 частини першої цієї статті.

Окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частиною першою цієї статті.

Згідно ч.3 ст.21 КАС України, якщо справа щодо однієї з вимог підсудна окружному адміністративному суду, а щодо іншої вимоги (вимог) - місцевому загальному суду як адміністративному суду, таку справу розглядає окружний адміністративний суд.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними під час здійснення владних управлінських функцій.

Підставою позову позивачі зазначають неможливість забезпечення Державою Україна в особі її центральних органів виконавчої влади, що реалізовує політику у сфері виконання рішення суду та координує роботу відповідно до положення про Державну виконавчу службу України виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 09.09.2011 року у справі №2-446/11.

Вважають, що Держава Україна в особі Міністерства юстиції України не виконала свого обов`язку щодо захисту прав людини, гарантованого нормами ст. ст.3,8, 9, 21, 22, 24, ч.4 ст.42, ч.1 ст.55, 58, ст.60, ч.2 ст.61, 64, 129-1 Конституції України, що призвело до їх дискримінації як громадян України та осіб з інвалідністю.

Покликаючись на правові висновки Верховного суду Касаційного адміністративного суду, Кодекс адміністративного судочинства України, практику Європейського суду з прав людини, неправомірні дії Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, як суб`єкта владних повноважень, позивачі вважають такими, що порушують їх права як громадян України та споживачів та просять відшкодувати моральну та матеріальну шкоду.

Таким чином, звертаючись до суду з даним позовом позивачі просять суд визнати не виконання державою гарантій щодо обов`язковості виконання судового рішення та встановити порушення гарантованих прав людини.

За наведених обставин, суд вважає, що спір, який виник є публічно-правовим і підлягає розгляду у порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Висловлювання «судом, встановленим законом» зводиться не лише до правової основи самого існування «суду», але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність, тобто охоплює всю організаційну структуру судів, включно з питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.186 ЦПК, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Таким чином, оскільки встановлено, що спір відноситься до юрисдикції адміністративного суду та підлягає розгляду за правилами адміністративного судочинства, приходжу до висновку, що у відкритті провадження у справі слід відмовити.

Роз`яснити заявникам право на звернення до адміністративного суду із позовною заявою відповідно до Кодексу адміністративного судочинства України, за правилами адміністративного судочинства.

Керуючись ст. 186 ЦПК України, -

постановив:

Відмовити у відкритті провадження по справі за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Держави Україна через Міністерство юстиції України, треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору - ОСОБА_3 , Державна казначейська служба України про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення. Учасник справи, якому ухвала суду не була вручена у день її складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.

Суддя Стрельбицький В.В.