ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/1533/20
Провадження №2/477/704/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 жовтня 2020 року Жовтневий районний суд Миколаївської області у складі:

головуючої - судді Семенової Л.М.,

при секретарі судового засідання - Дячок Л.С.,

розглянувши в приміщенні Жовтневого районного суду Миколаївської області в м.Миколаєві в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, яка втратила право користування житловим приміщенням,

ВСТАНОВИВ:

28 серпня 2020 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 про визнання ОСОБА_2 таким, який втратив право користування належним їй житловим будинком АДРЕСА_1 .

В обґрунтування своїх вимог позивач вказувала, що відповідач протягом тривалого часу не проживає у вказаному будинку та участі в його утриманні не приймає, а його реєстрація у даному будинку тягне для неї невиправдані матеріальні витрати, тому вона просить припинити право відповідача на користування даним будинком.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належно шляхом розміщення відповідного оголошення на веб-сайті судової влади. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України, у зв`язку з наявністю доказів щодо належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового розгляду справи та відсутністю від нього заяв про відкладення судового засідання, таке проведено за відсутності відповідача.

Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось у зв`язку з неявкою всіх учасників справи.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Згідно акту про непроживання від 27 серпня 2020 року ОСОБА_2 не проживає за адресою АДРЕСА_1 на протязі 15 років (а.с.20).

Відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 21 липня 2005 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 , посвідченого приватним нотаріусом Сапегою О.П. та зареєстрованого в реєстрі за №867, позивачу на праві приватної власності належить будинок АДРЕСА_2 загальною площею 70,30 кв.м. (а.с.7-8). Зазначене підтверджено Витягом з Державного реєстру правочинів за №1254130 від 21.07.2005 року (а.с.9).

Відповідно до витягу про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно №7923296 від 31.07.2005 року ОСОБА_1 належить на підставі договору купівлі-продажу №867 від 21.07.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Сапегою О.П. будинок за адресою АДРЕСА_2 (а.с.10).

Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_1 на праві власності належить житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 загальною площею 70,30 кв.м. Підставою виникнення права власності зазначено договір №867 від 21.07.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом Сапега О.П.(а.с.11).

Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19.05.2016 року №1377-VШ Про перейменування окремих населених пунктів та районів Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовский район.

Рішенням Лиманівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області №7 від 05.10.2015 року вулицю Фрунзе в с.Лимани перейменовано на вул.Центральну (а.с.14).

Стосовно невідповідності в нумерації будинків, суд на підставі досліджених доказів вважає доведеним, що будинок АДРЕСА_2 , який був предметом купівлі-продажу за договором №867 від 21.07.2005 року, посвідченим приватним нотаріусом Сапегою О.П., є спірним житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 в якому зареєстровані сторони, та відносно якого позивач просить визнати відповідача ОСОБА_2 таким, що втратив право на користування.

Згідно з довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, виданої виконавчим комітетом Галицинівської сільської ради Вітовського району Миколаївської області №928 від 25 серпня 2020 року, до складу сім`ї/зареєстрованих/ за адресою: АДРЕСА_1 входять ОСОБА_1 та її син ОСОБА_2 , який зареєстрований, але не проживає більше 8 років (а.с.13).

За статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна.

Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь - які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Отже, в даному випадку, підлягають застосуванню положення статей 317, 319, 391 та ч.2 ст.405 ЦК України, статті 156 ЖК України, які визначають права власника майна, та регулюють взаємовідносини власника жилого приміщення та членів його сім`ї.

Як встановлено в ході судового розгляду, відповідач не проживає у даному житловому будинку більше одного року. За такого відповідач втратив право на користування житлом, належним позивачу, та оскільки відповідач, який зареєстрований за вказаною адресою, самостійно з реєстраційного обліку не знявся, захист прав позивача як власника вказаного майна можливий лише у заявлений нею спосіб.

Ураховуючи викладені обставини, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт непроживання відповідача у спірному будинку більше одного року без поважних причин і приходить до висновку про обгрунтованість позову та його задоволення.

На підставі ст. 141 ЦПК України, ст.4 Закону України «Про судовий збір», з ОСОБА_2 також підлягають стягненню на користь позивача судові витрати по справі.

Керуючись ст.ст. 4, 19, 141, 259, 263-265, 354, 355 ЦПК України, п. 3 Перехідних положень ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим будинком АДРЕСА_1 .

Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканки АДРЕСА_1 , паспорт НОМЕР_1 , виданий 18.06.2008 року Березнегуватським РВ УМВС України в Миколаївській області 09.01.2002 року, судові витрати - судовий збір в сумі 840 грн. 80 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду через Жовтневий районний суд Миколаївської області протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення (проголошення рішення) відповідно до ст. 354 ЦПК України з урахуванням положень п. 3 розділу ХІІ «Прикінцеві положення» ЦПК України.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Л.М. Семенова