ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_________________________________________________________________
У Х В А Л А

29 грудня 2020 року

справа № 638/9782/16-ц

провадження № 22-ц/818/5548/20

Харківський апеляційний суд у складі:

Головуючого: Маміної О.В.

суддів: Кругової С.С., Пилипчук Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_1 про застосування до позивача заходів процесуального примусу у справі за позовом ОСОБА_2 (правонаступник після ОСОБА_3 ) до ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , третя особа: Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Шефель Денис Сергійович про розірвання договору довічного утримання за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2020 року,-

в с т а н о в и в:

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2020 року заяву ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі за вищевказаним позовом задоволено.

На вказану ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_2 подав до суду апеляційну скаргу.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2020 року залишено без руху, надати апелянту строк десять днів з дня вручення копії ухвали для усунення недоліків апеляційної скарги, а саме: доплати судового збору в сумі 220,40 грн. та надання оригіналу відповідної квитанції до канцелярії апеляційного суду.

03 листопада 2020 року на адресу апелянта була направлена копія ухвали суду від 26.10.2020 року.

Проте повідомлення про вручення поштового відправлення повернуто на адресу суду як не вручене «за закінченням терміну зберігання».

27 листопада 2020 року повторно на адресу ОСОБА_2 була направлена копія ухвали суду від 26.10.2020 року.

Наразі недоліки апеляційної скарги апелянтом не усунені.

01 грудня 2020 року ОСОБА_5 подала до суду заяву про застосування до позивача заходів процесуального примусу за умисне та протиправне зловживання ним процесуальними правами.

Як на підставу вимог заяви, ОСОБА_5 посилалася на те, що ОСОБА_2 , оскаржуючи на його думку неправосудні рішення суду, не сплачує судовий збір за подання апеляційних та касаційних скарг, чим затягує розгляд справи та зловживає процесуальними правами. Відповідачка зазначає, що такими діями позивач порушує її права та завдає збитків у зв`язку з неможливістю володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. У зв`язку з цим заявник просить суд накласти на ОСОБА_2 штраф у сумі десяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у відповідності до вимог ст. 148 ЦПК України.

Обговоривши доводи заяви, колегія суддів вважає, що заява ОСОБА_1 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 148 ЦПК України суд може постановити ухвалу про стягнення в дохід державного бюджету з відповідної особи штрафу у сумі до від 0,3 до трьох розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у випадках зловживання процесуальними правами, вчинення дій або допущення бездіяльності з метою перешкоджання судочинству.

Статтею 44 ЦПК України встановлено неприпустимість учасників судового процесу та їх представників зловживання процесуальними правами.

Залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема:

1) подання скарги на судове рішення, яке не підлягає оскарженню, не є чинним або дія якого закінчилася (вичерпана), подання клопотання (заяви) для вирішення питання, яке вже вирішено судом, за відсутності інших підстав або нових обставин, заявлення завідомо безпідставного відводу або вчинення інших аналогічних дій, що спрямовані на безпідставне затягування чи перешкоджання розгляду справи чи виконання судового рішення;

2) подання декількох позовів до одного й того самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав, або подання декількох позовів з аналогічним предметом і з аналогічних підстав, або вчинення інших дій, метою яких є маніпуляція автоматизованим розподілом справ між суддями;

3) подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер;

4) необґрунтоване або штучне об`єднання позовних вимог з метою зміни підсудності справи або завідомо безпідставне залучення особи як відповідача (співвідповідача) з тією самою метою;

5) укладення мирової угоди, спрямованої на шкоду правам третіх осіб, умисне неповідомлення про осіб, які мають бути залучені до участі у справі.

Матеріали справи свідчать про те, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 жовтня 2020 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Харкова від 06 жовтня 2020 року залишено без руху. Даних про отримання апелянтом копії вказаної ухвали матеріали справи не містять.

Таким чином наразі не встановлено випадків зловживання позивачем процесуальними правами, які є підставою для стягнення штрафу відповідно до п.2 ч.1 ст. 148 ЦПК України.

Колегія суддів вважає, що у задоволенні заяви ОСОБА_1 про застосування до позивача заходів процесуального примусу відповідно до вимог п.2 ч.1 ст. 148 ЦПК України, - слід відмовити.

Керуючись ст.ст.44, 148 ЦПК України, суд-

у х в а л и в :

Заяву ОСОБА_1 про застосування до позивача заходів процесуального примусу - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів в порядку, визначеному ст.ст.389-391 ЦПК України.

Головуючий: О.В. Маміна

Судді: С.С. Кругова

Н.П. Пилипчук