Справа № 461/4261/20
Провадження № 2-зз/461/10/20
УХВАЛА

10.12.2020 року, Галицький районний суд м. Львова

у складі головуючого судді Фролової Л.Д.,

за участі секретаря судового засідання Рудницької А.О.,

представника позивача Прокоп Ю.Р.

представник Львівської міської ради Кохан О.І.

розглянувши клопотання представника позивача ОСОБА_1 адвоката Прокоп Ю.Р. про скасування заходів забезпечення позову,

ВСТАНОВИВ:

Представник позивача - ОСОБА_1 , звернулась до суду з клопотанням про скасування заходів забезпечення позову. Клопотання мотивує тим, що ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2002 року було винесено ухвалу про забезпечення позову. Оскільки на момент подання клопотання до суду на вказану земельну ділянку накладено арешт, заявник не може нею розпоряджатися. Тому, просить суд скасувати заходи забезпечення позову у справі № 22а-1725/2004 р., винесені на підставі ухвали від 08 листопада 2002 року Галицького районного суду м. Львова, та зняти арешт (реєстраційний номер обтяження НОМЕР_1 , зареєстровано 20 січня 2007 року).

Представник позивача в судовому засіданні подане клопотання підтримав, просив задовільнити в повному обсязі.

Представник Львівської міської ради в судовому засіданні проти задоволенні клопотання про скасування заходів забезпечення позову не заперечував.

Згідно відповіді начальника Львівського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) відповідач ОСОБА_2 помер.

Суд, заслухавши думку учасників справи, дослідивши матеріали клопотання прийшов до наступного висновку.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України).

Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом було встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу придбав у власність споруду-павільйон по АДРЕСА_1 . З документів вбачається, що земельна ділянка за цією адресою не була об`єктом купівлі-продажу, оскільки така відносилась до державного земельного фонду, та Львівська міська рада правомірно розпоряджалась нею.

15 травня 2020 року ОСОБА_1 звернувся із заявою до приватного нотаріуса Львівського міського нотаріального округу Кулиняка Ігоря Ярославовича про відчуження нежитлової будівлі літ. «Б-1» будинок АДРЕСА_1 . Однак, згідно письмової відповіді № 83/01-1 від нотаріуса, в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна виявлено арешт, реєстраційний номер обтяження 4380457, зареєстровано 20 січня 2007 року реєстратором Першою львівською державною нотаріальною, конторою.

Встановлено, що 18 березня 2003 року Личаківським відділом ДВС у м. Львові винесено постанову за № 1266 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: на земельну ділянку площею 0,03 га по АДРЕСА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2002 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом про скасування ухвали Львівської міської ради від 31 травня 2002 року №1046 та державного акту на право приватної власності на землю віл 09 листопада 2001 року на ім`я ОСОБА_2 . Не погоджуючись з позовною заявою, ОСОБА_2 звернувся з зустрічним позовом, про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, посилаючись на те, що позивачем за первісним позовом самовільно було здійснено загородження земельної ділянки сіткою, та він незаконно користується нею, порушуючи його право власності. Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 01 січня 2004 року в первісному та зустрічному позовах було відмовлено. Під час судового провадження ОСОБА_1 звернувся з заявою про забезпечення позову, яка була задоволена та судом накладено арешт на земельну ділянку у АДРЕСА_1 , площею 0,03 га.

Рішенням колегії суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду Львівської області по справі №22-а-1725/2004 р., було зобов`язано ОСОБА_3 не чинити ОСОБА_2 перешкод в користуванні земельною ділянкою.

Ухвалою колегії суддів Апеляційного суду Хмельницької області по розгляду цивільних справ за касаційними скаргами, від 07 травня 2007 року, рішення Галицького районного суду м. Львова рішення Галицького районного суду м. Львова та рішення Апеляційного суду Львівської області залишено без змін. При цьому судами не було вирішено питання скасування заходів забезпечення позову.

До матеріалів справи долучено інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, з якого вбачається, що нежитлові приміщення, що знаходяться за адресою АДРЕСА_1 , за договором купівлі-продажу нерухомого майна, серії та номер 10, що виданий 11 лютого 1999 року, належить власнику ОСОБА_1 .

Згідно постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №5 від 18 березня 2003 року, було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,03 га., що знаходиться за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно довідки зі звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 09 жовтня 2018 року, земельна ділянка за адресою АДРЕСА_1 входить в межі земельної ділянки яка знаходиться у користуванні комплексним приймальним пунктом без належно оформлених правовстановлюючих документів на землекористування.

Крім того, відповідно до довідки зі звітності з кількісного обліку земель про наявність земель та розподіл їх за власниками земель, землекористувачами, угіддями від 09 жовтня 2018 року, згідно земельно-кадастрових даних, станом на 01 січня 2013 року, інформація про наявність земельних ділянок у власності ОСОБА_1 відповідно до зареєстрованих державних актів на право власності на земельну ділянку у м. Львові, м. Винники, смт. Брюзовичі та смт. Рудне - відсутні.

Відповідно до п.п. 9 п. 1 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України прийнятого Законом України 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII, який набрав чинності 15 грудня 2017 року, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу.

Згідно ч.2 ст.149 ЦПК України, забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Відповідно до статті 158 ЦПК України, суд може скасувати заходи забезпечення позову з власної ініціативи або за вмотивованим клопотанням учасника справи. Клопотання про скасування заходів забезпечення позову розглядається в судовому засіданні непізніше п`яти днів з дня надходження його до суду. За результатами розгляду клопотання про скасування заходів забезпечення позову, вжитих судом, постановляється ухвала. У разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Якщо протягом вказаного строку за заявою позивача (стягувача) буде відкрито виконавче провадження, вказані заходи забезпечення позову діють до повного виконання судового рішення.

Зі змісту наведених норм Закону випливає, що забезпечення позову застосовується, з метою забезпечення виконання рішення суду та захисту прав позивача. Таким чином, враховуючи те, позивачем доведено порушення його права використання земельної ділянки, суд вважає, що відпала потреба у подальшому застосуванні заходів забезпечення позову, а відтак вони підлягають скасуванню, оскільки відсутні законні підстави для їх подальшого застосування.

Керуючись ст.158 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання заявника ОСОБА_1 про скасування заходів забезпечення позову у справі №22а-1725/2004р., винесеній на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львів від 08 листопада 2002 року, задовольнити повністю.

Скасувати заходи забезпечення позову у справі №22а-1725/2004р., винесені на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львів від 08 листопада 2002 року.

Зняти арешт, накладений на підставі ухвали Галицького районного суду м. Львова від 08 листопада 2002 року, по справі №22а-1725/2004р., реєстраційний номер обтяження 4380457 зареєстрованого 20 січня 2007 року. Реєстратор: Перша львівська державна нотаріальна контора, підстава обтяження: постанова 1266, 18.03.2003, Відділ державної виконавчої служби Личаківського районного управління юстиції. Об`єкт обтяження: земельна ділянка, адреса: АДРЕСА_2 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Львівського апеляційного суду шляхом подачі протягом 15 днів з дня її проголошення апеляційної скарги, а в разі постановлення ухвали без участі особи, яка її оскаржує, протягом 15 днів з дня отримання копії ухвали.

Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки подачі апеляційної скарги на ухвалу суду продовжуються на строк дії такого карантину.

Суддя Л.Д. Фролова