Дата документу 10.06.2020
Справа № 334/3581/19
Провадження № 2/334/747/20
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 червня 2020 року

Ленінський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Гнатюка О.М., секретаря судового засідання Алєйніковій О.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Перетворювач-2", ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування, та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перетворювач-2», ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування, про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя,

ВСТАНОВИВ:

До Ленінського районного суду м. Запоріжжя надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перетворювач-2», ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Позов обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер батько заявника ОСОБА_5 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Заповіт померлим не складався. Спадкоємцями першої черги є заявник та мати заявника дружина померлого ОСОБА_4 .

Постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 21 лютого 2018 року заявнику відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 розташована в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Перетворювач-2», правонаступником якого є ОСББ "Перетворювач-2". Зазначена квартира була надана батькові та членам його сім`ї - ОСОБА_4 - дружині, ОСОБА_1 - сину, ОСОБА_3 - сину, на підставі обмінного ордера № 138 від 27.01.1995 року, виданого виконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 27.01.1995 року.

27 січня 1995 року ОСОБА_5 був прийнятий у члени ЖБК "Перетворювач-2" на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу. Пай за квартиру в сумі 7000 купонів був повністю виплачений ОСОБА_5 27 січня 1995 року за рахунок спільних коштів ОСОБА_5 і відповідачки ОСОБА_4 , які з 09 вересня 1972 року перебували у шлюбі. Шлюб був зареєстрований Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 30.

Позивач фактично прийняв спадщину, оскільки на час відкриття спадщини проживав разом із батьком за адресою: АДРЕСА_2 , і продовжує проживати в ній на теперішній час, здійснював витрати з утримання спадкового майна, сплачував, комунальні послуги, фактично вступив у володіння та управління спадковим майном.

ОСОБА_5 помер, так і не отримавши свідоцтво про право власності на квартиру і не зареєструвавши своє право власності на житло. Оскільки на момент здійснення виплати повної вартості квартири моментом виникнення права власності на нерухоме майно вважався момент здійснення такої виплати, то відсутність реєстрації права власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру не є перешкодою для задоволення позовних вимог.

Позивач просить визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Позивач в судове засідання не з`явився. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника.

Відповідач у судове засідання не з`явився. Надав зустрічний позов, який обґрунтований тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_5 .

Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді 1/2 частки квартири АДРЕСА_1 .

Заповіт померлим не складався. Спадкоємцями першої черги є позивачка за зустрічним позовом та син померлого ОСОБА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 21 лютого 2018 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1 .

Квартира АДРЕСА_1 була надана ОСОБА_5 на підставі обмінного ордеру № 138, виданого виконавчим комітетом Ради народних депутатів м. Запоріжжя від 27.01.1995 року на сім`ю у складі ОСОБА_4 - дружина, ОСОБА_1 , ОСОБА_3 - сини.

Квартира розташована в будинку Житлово-будівельного кооперативу «Перетворювач-2». 27 січня 1995 року ОСОБА_5 був прийнятий у члени ЖБК "Перетворювач-2" на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу. Пай за квартиру в сумі 7000 купонів був повністю виплачений ОСОБА_5 27 січня 1995 року за рахунок спільних з ним коштів, оскільки з 09 вересня 1972 року вона перебувала з ОСОБА_5 у шлюбі. Шлюб був зареєстрований Долинською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 30.

Незважаючи на те, що державна реєстрація права власності на квартиру не була здійснена спадкодавцем, право власності виникло у зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», введеного в дію Постановою Верховної Ради України № 885- XII від 26.03.1991 року (надалі - Закон). Згідно статті 15 Закону член житлово-будівельного кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на це майно. Відповідно до ч. З ст. 384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником.

Таким чином, оскільки пай за спірну квартиру був повністю виплачений ОСОБА_5 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_4 , то за нею має бути визнано право власності на 1/2 частку зазначеної квартири як за дружиною ОСОБА_5 . Крім того, за мною має бути визнано право власності на 1/4 частку зазначеної квартири в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , оскільки у встановленому порядку вона вступила у володіння і управління спадковим майном.

Іншої можливості отримати правовстановлюючий документ на квартиру і виділити свою частку в спільній сумісній власності подружжя немає, оскільки ОСОБА_5 помер, так і не отримавши свідоцтво про право власності на квартиру і не зареєструвавши своє право власності на житло. Оскільки на момент здійснення виплати повної вартості квартири моментом виникнення права власності на нерухоме майно вважався момент здійснення такої виплати, то відсутність реєстрації права власності ОСОБА_5 на зазначену квартиру не є перешкодою для задоволення позовних вимог.

Просить визнати за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Треті особи в судове засідання не з`явилися, ОСОБА_3 надав клопотання про слухання справи без його участі, проти задоволення позовів не заперечує.

Дослідивши матеріали цивільного провадження, суд приходить до наступного.

Відповідно до свідоцтва про смерть ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Згідно зі свідоцтвом про народження батьками ОСОБА_1 є ОСОБА_5 та ОСОБА_4 .

Відповідно до свідоцтва про одруження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 уклали шлюб 9.09.1972 р.н. Після укладення шлюбу ОСОБА_6 змінила прізвище на ОСОБА_7 .

30.01.2018 року приватним нотаріусом Другою запорізькою державною нотаріальною конторою заведена спадкова справа за № 16/2018 після померлого ОСОБА_5 .

Спадкоємцями за даною спадковою справою є: ОСОБА_1 та ОСОБА_4 . Інших заяв від інших спадкоємців на отримання або відмову від спадщини нотаріусом не зареєстровано та не отримано.

Постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 21 лютого 2018 року ОСОБА_4 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1 .

Постановою державного нотаріуса Другої Запорізької державної нотаріальної контори Федченко О.О. від 21 лютого 2018 року ОСОБА_1 відмовлено у вчиненні нотаріальної дії на тій підставі, що не було надано документів, що підтверджують право власності спадкодавця на квартиру АДРЕСА_1 .

Відповідно до ордеру на житлове приміщення №138 ОСОБА_5 з родиною 4 людини в порядку обміну житлового приміщення зайняв квартиру АДРЕСА_1 .

Згідно із довідкою ОСОБА_5 був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 за адресою: АДРЕСА_2 , разом з ОСОБА_4 , ОСОБА_1 .

Відповідно до довідки ОСОБА_5 прийнятий у члени кооперативу ЖБК «Перетворювач-2» 27 січня 1995 року на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу в АДРЕСА_2 , і що пай за квартиру був виплачений в сумі 7000 купонів 27 січня 1995 року.

За змістом статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

За правилами статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них.

Відповідно до положень пункту 4 прикінцевих та перехідних положень ЦК України, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Згідно положень статті 112 ЦК Української РСР (який діяв на час набуття прав ОСОБА_5 на спірну квартиру) майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам.

Згідно зі статтею 15 Закону України «Про власність» (який діяв на час повної сплати пайового внеску за спірну квартиру) член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати.

Відповідно до роз`яснень, викладених у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі.

Статтями 22, 28, 29 Кодексу про шлюб та сім`ю України (який діяв на час сплати пайових внесків за спірну квартиру) передбачено, що майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування та розпорядження цим майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один з них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядав за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. В разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними.

Конструкція статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу.

Відповідно до довідки ОСОБА_5 прийнятий у члени кооперативу ЖБК «Перетворювач-2» 27 січня 1995 року на підставі рішення загальних зборів членів кооперативу в АДРЕСА_2 , і що пай за квартиру був виплачений в сумі 7000 купонів 27 січня 1995 року.

Після смерті ОСОБА_5 за заявою його дружини ОСОБА_4 остання була прийнята у члени ЖБК «Перетворювач-2» на основі рішення №25 загальних зборів членів ЖБК «Перетворювач-2».

Відповідно до ст. 145 ЖК УРСР якщо член житлово-будівельного кооперативу виключений з кооперативу (крім випадків, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7 статті 147), помер або вибув з нього з інших причин чи переселився в іншу квартиру в будинку того ж кооперативу, члени його сім`ї, які проживали разом з ним, зберігають право користування жилим приміщенням за умови вступу до кооперативу одного з них. Член сім`ї, який виявив бажання вступити до кооперативу замість попереднього члена кооперативу, має перевагу перед іншими особами. Дружині члена кооперативу, що має право на частину паєнагромадження, надається перевага на вступ до кооперативу перед іншими членами сім`ї. При відсутності дружини, що має право на частину паєнагромадження, а також при відмові її від вступу до кооперативу така перевага надається спадкоємцям члена кооперативу, які проживали разом з ним.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно.

Отже, на підставі ст. 15 Закону України «Про власність», у померлого ОСОБА_5 виникло право власності на кооперативну квартиру.

Таким чином, вказане нерухоме майно набуло статусу окремого об`єкта цивільних прав, на який поширюються загальні норми цивільного законодавства, у тому числі, ті, які регулюють правовідносини у сфері спадкування за законом. З моменту повного внесення пайового внеску за кооперативну квартиру, вона перейшла у власність ОСОБА_5 , а ЖБК, в свою чергу, вже припинив будь-які права та повноваження щодо вказаного об`єкту нерухомого майна.

В кооперативі право власності на житлову площу після виплати паю набуває тільки член кооперативу. Якщо пай виплачувався в шлюбі, квартира є спільною сумісною власністю подружжя. При поділі майна подружжя (або чоловік), який перебував у шлюбі і брав участь у виплаті пайового внеску, може отримати свою частку в праві на квартиру або за спільною згодою, або через суд. Права дітей в даному випадку захищені тільки на проживання в цій квартирі.

Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 11.02.2010р. право власності на нерухомість підлягає обов`язковій державній реєстрації і виникає з моменту такої реєстрації. У той же час, відповідно до раніше діючого Закону України «Про власність» право власності члена житлового кооперативу на квартиру дійсно виникало з моменту виплати паю і не вимагало реєстрації.

У зв`язку з тим, що за життя спадкодавець не зареєстрував право власності на вказану квартиру, відсутній документ, що посвідчує право власності на об`єкт нерухомого майна, що позбавляє можливості спадкоємців реалізувати свої спадкові права та оформити нотаріально право на спадщину за законом.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що оскільки пай внесено ОСОБА_5 у період сумісного проживання з ОСОБА_4 , а квартира виділялась родині, то дану квартиру слід вважати спільним майном подружжя та такою, що підлягає поділу незалежно від того, на чиє ім`я оформлено право власності на неї.

У своїй ухвалі від 15.03.2017 року по справі №205/2696/15-ц (http://reyestr.court.gov.ua/Review/65771853) ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ скасовуючи рішення апеляційного суду та передаючи справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції зазначив:

«Згідно з ч. 1 ст. 22 КпШС України, чинного на час набуття майна, майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно роз`яснень, наданих у п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Крім того, у п. 6-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» роз`яснено, що відповідно до п. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» при внесенні паю в ЖБК за рахунок коштів, одержаних внаслідок сумісної праці сім`ї члена кооперативу, паєнагромадження, а після повного внесення паю - квартира є спільною сумісною власністю членів сім`ї, якщо інше не було установлено письмовою угодою між ними».

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність», член ЖБК, який повністю вніс пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, з 1 липня 1990 року набуває право власності на цю квартиру, тому, у разі його смерті після зазначеної дати спадщина відкривається на квартиру.

За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України "Про власність" кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю в ЖБК за рахунок спільних коштів члена ЖБК та членів його сім`ї , яким ця квартира надана. Інші особи права власності на пай та квартиру не набувають і можуть претендувати лише на відшкодування членом кооперативу коштів, наданих йому для внесення паю.

На даний час вирішити питання про реєстрацію права власності на квартиру є неможливим, оскільки ОСОБА_5 помер та за своє життя не встиг оформити право власності на спірну квартиру, враховуючи відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, тобто право власності на квартиру оспорюється, тому в розумінні ст.ст.15, 16 ЦПК України сторони не мають іншої можливості захистити своє право власності, аніж звернутися до суду з позовною заявою.

З урахуванням обставин справи, суд приходить до висновку, що оскільки пай внесено ОСОБА_5 у період сумісного проживання з ОСОБА_4 , а квартира виділялась родині, то дану квартиру слід вважати спільним майном подружжя та такою, що підлягає поділу незалежно від того, на чиє ім`я оформлено право власності на неї.

Враховуючи те, що померлому належало за життя Ѕ частина спірної квартири, то кожному зі спадкоємців в порядку спадкування належить ј частини квартири після ОСОБА_5 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 10-13, 19, 76-82, 258, 259, 264, 265, 273 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Задовольнити позов ОСОБА_1 до ОСОБА_4 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перетворювач-2», ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Задовольнити зустрічний позов ОСОБА_4 до ОСОБА_1 , третя особа: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Перетворювач-2», ОСОБА_3 , про визнання права власності в порядку спадкування, про визнання права власності на частку в спільному майні подружжя.

Визнати за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Визнати за ОСОБА_4 , ІПН НОМЕР_1 , право власності на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1 як на частку у праві спільної сумісної власності подружжя.

Рішення може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Ленінський районний суд м. Запоріжжя протягом тридцяти днів.

Суддя О.М. Гнатюк