ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 січня 2020 року Фастівський міськрайонний суд Київської області в складі: головуючого судді Ковалевської Л.М. за участі секретаря Омельчук С.А., розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна особистою власністю одного з подружжя,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна особистою власністю одного з подружжя, посилаючись на те, що сторони проживали в цивільному шлюбі з 2008 року, від спільного життя мають доньку ОСОБА_3 , 2009 року народження. Після оформлення спадщини в 2011 році, після смерті свого батька, позивач придбав за кошти від продажу спадкового майна, частину будинку по АДРЕСА_1 та земельну ділянку за цією ж адресою, на якій розташовано сам будинок та господарські будівлі. Договір купівлі-продажу будинку було оформлено на відповідачку. З часом стосунки між сторонами погіршились, спільне проживання стало неможливим, тому позивач перейшов проживати в будинок. А відповідачка з донькою стали проживати в придбаній квартирі АДРЕСА_2 . На даний час позивачеві стало відомо, що відповідач має намір продати квартиру та житловий будинок, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 02 жовтня 2019 року відрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 17 грудня 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 підтримав позовні вимоги, просив суд позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з`явилась, про день слухання справи повідомлена судом належним чином, про що свідчить повернення зворотного повідомлення про вручення судової повістки, довідка про доставку СМС-повідомлення та оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Причину неявки до суду відповідач не повідомила та не скористалась своїм правом подати відзив на позовну заяву.

Вислухавши пояснення позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 03.04.2018, ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 . Батьком дитини є ОСОБА_1 , а матір`ю- ОСОБА_2 (а.с.18).

Факт спільного проживання однією сім`єю ОСОБА_2 та ОСОБА_1 з 2008 року по 2015 рік підтвердили в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , які пояснили, що добре знають сторони, ОСОБА_7 є сестрою відповідача- ОСОБА_2 , а ОСОБА_8 хрестив їхню доньку ОСОБА_3 . Спочатку сторони проживали на квартирі по АДРЕСА_1 до 2011 року, потім, коли ОСОБА_9 оформив після смерті свого батька спадщину, то продав її та купив частину будинку, яку оформив на дружину ОСОБА_10 самостійно робив ремонт в хаті, але дружина не хотіла там проживати і в 2012 році вони придбали квартиру, гроші на яку дала мати відповідачки. В 2017 році ОСОБА_11 зійшлася з іншим чоловіком, проживають вони в квартирі.

Враховуючи наявність даних обставин та доведеність їх позивачем, суд дійшов висновку, що народження дитини в 2009 році у сторін по справі та наявність свідоцтва про народження дитини, які є її батьками підтверджує факт спільного їх проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2008 року.

Крім цього, судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 займався приватизацією квартири, яка належала ОСОБА_12 - батьку позивача, що знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 . Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_4 від 09 грудня 2010 року, Бюро приватизації КП «Черогограджитлокомунсервіс» засвідчило, що квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_3 дійсно належить на праві власності ОСОБА_1 (а.с.53-58).

07.09.2011 ОСОБА_1 продав вищезгадану квартиру згідно договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу Степчук І.С. і зареєстрованого в реєстрі №2492, що підтверджено довідкою «Червоноградського міжміського бюро технічної інвентаризації №5936 від 08 серпня 2018 року (а.с.9, 22).

Відповідно до договору купівлі продажу частини житлового будинку від 30 вересня 2011 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продали, а ОСОБА_2 купила 6/11 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами АДРЕСА_1 (а.с.21).

Відповідно до договору купівлі продажу земельної ділянки від 30 вересня 2011 року ОСОБА_13 та ОСОБА_14 продали, а ОСОБА_2 купила земельну ділянку загальною площею 0,0389 га, кадастровий номер:09:010:0150, яка розташована в АДРЕСА_5 , яка предназначена для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (а.с.21).

Норми СК України у статтях 57, 60 встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна, згідно з якими майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Майно, набуте кожним з подружжя до шлюбу, є особистою приватною власністю кожного з них.

Зокрема, відповідно до пункту 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто.

Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи норму статті 60 СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя.

Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання.

Тобто статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60 СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам.

У зв`язку з викладеним, суд вважає, що у разі придбання майна хоча й у період шлюбу (сумісного проживання), але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане.

Отже, в ході судового розгляду справи, було доведено позивачем та підтверджено свідками, що частина будинку по АДРЕСА_1 , придбана сторонами під час спільного їх проживання однією сім`єю та за особисті кошти позивача, які він отримав від продажу спадкового майна, а саме квартири, що знаходилась за адресою: АДРЕСА_3 та була зареєстрована на відповідача по справі - ОСОБА_2 .

Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд прийшов до висновку, що вони підлягають задоволенню в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 4, 12, 81, 89, 141, 265, 268, 315, 319 ЦПК України, ст. 57,60 СК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сім`єю та визнання майна особистою власністю одного з подружжя - задовольнити.

Встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_4 з 2008 року.

Визнати особистою приватною власністю ОСОБА_1 , 6/11 частин будинку АДРЕСА_1 .

Визнати за ОСОБА_1 , право власності на земельну ділянку площею 0,0389 га, розташовану по АДРЕСА_1 , кадастровий номер ділянки :09:010:0150 на якій розташовані 6/11 частин будинку АДРЕСА_1 .

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подачі через суд першої інстанції апеляційної скарги до Київського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Київського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11.02.2020.

Суддя Л.М.Ковалевська