КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2020 року Київський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

Судді-доповідача Гуля В.В.,

суддів Сержанюка А.С., Сліпченка О.І.,

за участю секретаря Линок В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу м. Києва Колейчик Володимир Вікторович, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

Позивач, ОСОБА_1 , звернулась до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу м. Києва Колейчик Володимир Вікторович, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 2416 від 16 липня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості невиплаченої в строк за кредитним договором від 20 січня 2014 року № 007-04534-200114, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» за період з 26 січня 2018 року по 03 липня 2019 року в сумі 21 812,43 гривень, а також витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 500,00 гривень.

Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що у вересні 2019 року позивач дізналась, що приватним нотаріусом Колейчиком В.В. вчинено виконавчий напис № 2416 від 16 липня 2019 року. В подальшому, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Вольф Т.Л. за місцем роботи позивача, була надіслана постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Однак позивач вважає даний виконавчий напис № 2416 від 16 липня 2019 року таким, що не підлягає виконанню з наступних підстав. По-перше, кредитний договір № 007-04534-200114 від 20 січня 2014 року був укладений між позивачем та ПАТ «Дельта Банк». Про передачу права вимоги за кредитом ТОВ «Росвен Інвест Україна» позивач не була повідомлена, як і не отримувала жодної претензії або вимоги про сплату заборгованості за кредитом. У зв`язку з чим, остання не має можливості перевірити правильність розрахунку суми заборгованості за кредитом та правомірність вимоги відповідача до позивача. По-друге, як вбачається зі змісту виконавчого напису, період, за який провадиться стягнення - з 26 січня 2018 року по 03 липня 2019 року. Однак позивач зазначає, що заборгованість з`явилася ще в серпні-вересні 2014 року, коли на території Донецької та Луганської областях розпочалася антитерористична операція, позивач припинила сплату за кредитом та більше платежів не здійснювала. Крім того, відповідно до умов кредитного договору, строк дії ліміту кредитної лінії становить 364 календарних дні з моменту укладення договору, тобто з 20 січня 2014 року, тому строк примусового стягнення виник у відповідача з січня 2015 року. Таким чином, нотаріус, здійснив виконавчий напис поза межами встановленого трирічного строку.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 17 червня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду першої інстанції скасувати та задовольнити позов в повному обсязі з підстав зазначених у позові.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що між ПАТ «Дельта Банк» та ОСОБА_1 було підписано заяву № 007-04534-200114, за умовами якої ОСОБА_1 отримала кредитний ліміт в сумі 25 000,00 гривень строком на 364 календарні дні.

16 липня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Колейчиком В.В. було вчинено виконавчий напис № 2416, відповідно до якого запропоновано стягнути з ОСОБА_1 , яка є боржником за кредитним договором № 007-04534-200114 від 20 січня 2014 року, укладеним із ПАТ «Дельта Банк», право вимоги за яким перейшло до ТОВ «Росвен Інвест Україна» на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна». Стягнення заборгованості проводилося за період з 26 січня 2018 року по 03 липня 2019 року. Сума заборгованості складає 21 812,43 гривень в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 15 654,40 гривень, прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить - 6 158,03 гривень. А також, 500 гривень за вчинення виконавчого напису.

Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Вольф Т.Л. від 27 серпня 2019 року було звернуто стягнення на дохід, який боржник отримує у ТОВ «Перша міська компанія» у розмірі 20% із заробітної плати боржника після відрахування податків до виплати загальної суми боргу (25 043,67 гривень).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач не надала суду жодних доказів на обґрунтування позовних вимог, в зв`язку з чим позов є недоведений.

Проте такий висновок суду не відповідає обставинам справи та вимогам закону виходячи з наступного.

За загальним правилом стст.15, 16 ЦК, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених ч.1 ст.16 ЦК, або й іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ст.18 ЦК нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом учинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, установлених законом.

Порядок учинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства (ч.1 ст.39 цього закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції від 22.02.2012 №296/5.

Учинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій.

Так, згідно зі ст.87 закону «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів.

У ст.88 закону «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті закону нотаріус учиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше ніж 3 роки, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше ніж рік. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис видається в межах цього строку.

Порядок учинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пп.1, 3 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій).

Згідно з пп.2.1 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, в якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування й місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата й місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках,

кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису.

Нотаріальна дія або відмова в її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови в її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст.50 закону «Про нотаріат»).

За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків.

Учинення нотаріусом виконавчого напису -це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус проводить свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції та не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає та не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису- надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником.

Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчиненнявиконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем.

Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника -це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст.88 закону «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками -наданими стягувачем документами згідно з переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.

Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений у пп.2.3 п.2 гл.16 розд.ІІ порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності.

Таким чином, учинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовнозаборгованості як такого.

З урахуванням приписів стст.15, 16, 18 ЦК, стст.50, 87, 88 закону «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом учинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне в стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить протилежного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, у судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису.

Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з переліком документів.

Для правильного застосування положень стст.87, 88 закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент учинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час учинення нотаріусом виконавчого напису.

Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права дійшла Велика палата ВС у постанові від 29.03.2019 у цивільній справі №137/1666/16-ц.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права вимоги.

Встановлено, що 20.01.2014 року між ПАТ «Дельта Банк» та позивачем було укладено кредитний договір № 007-04534-200114, правонаступником усіх прав та обов`язків за яким є ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА».

Відповідно до п. 2.4 цього договору строк ліміту кредитної лінії складає 364 дні.

Також встановлено, що за заявою ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ УКРАЇНА» 16.07.2019 року вчинено оспорений виконавчий напис, за зобов`язаннями з дня виникнення права вимоги за якими минуло більше ніж 3 роки, що не відповідає умовам визначеним ст.88 Закону «Про нотаріат» для вчинення виконавчих написів.

За таких обставин висновки суду про недоведеність позовних вимог є необґрунтовані, в зв`язку з чим апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення у справі скасуванню з постановленням нового судового рішення про задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 268, 367, 368, 375, 381, 383, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити

Рішення Дніпровського районного суду м.Києва від 17 червня 2020 року скасувати , ухвалити по справі нове судове рішення.

Позов ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна», треті особи: приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Вольф Тетяна Леонідівна, приватний нотаріус Броварського районного нотаріального округу м. Києва Колейчик Володимир Вікторович, Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню- задовольнити

Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №2416 від 16.07.2019 року вчинений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області, Колейчиком В.В. про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості не виплаченої в строк за кредитним договором від 20 січня 2014 року № 007-04534-200114, укладеним з ПАТ «Дельта Банк» на користь TОB («Росвен Інвест Україна» за період з 26 січня 2018 року по 03 липня 2019 року в сумі 21 812,43 гривень.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів.

Суддя - доповідач:

Судді :