Справа №475/647/20
Провадження № 22-ц/812/1795/20
Доповідач в апеляційній інстанції Яворська Ж.М.
П О С Т А Н О В А

Іменем України

27 жовтня 2020 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ

головуючого - Яворської Ж.М.,

суддів: Базовкіної Т.М., Царюк Л.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи

апеляційну скаргу

ОСОБА_1

на ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року, постановлену у приміщенні цього ж суду головуючим суддею Єгоровою Н.І., дата складання повного тексту незазначену, у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним,-

В С Т А Н О В И В

У серпні 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - ТОВ «Манівео») про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху, а наступною ухвалою того ж суду від 11 вересня 2020 року повернуто позивачу.

Не погодившись з такою ухвалою суду першої інстанції ОСОБА_1 подав на нього апеляційну скаргу.

Мотивуючи доводи апеляційної скарги вказував на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив оскаржувану ухвалу скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку, судове засідання не проводиться.

Справу розглянуто без виклику учасників справи в порядку ст. 369 ЦПК України.

Заслухавши доповідь судді, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були дослідженні в судовому засіданні.

Вказаним вимогам оскаржуване судове рішення відповідає повній мірі, обставини судом першої інстанції встановлено в повному обсязі, висновки зроблено з дотриманням вимог, які регулюють спірні відносини.

Судом встановлено, що 25 серпня 2020 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Манівео» про захист прав споживачів та визнання кредитного договору недійсним.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 28 серпня 2020 року вказану позовну заяву залишено без руху, у зв`язку з тим, що така заява не підписана позивачем, та в обґрунтування позивачем не надано належним чином завірених копій документів, а оскільки позивач просив розглянути позовну заяву без його участі то, на думку суду, оригіналів доказів суд може не отримати, та надано строк для усунення вказаних в цій ухвалі недоліків.

У поданій 10 вересня 2020 року на виконання вищезазначеної ухвали суду першої інстанції заяві позивач вказує, що під час подання позовної заяви він таку підписав особисто та окрім цього на кожному окремому аркуші наданих документів він своїм підписам, з проставленням відповідної календарної дати, підтвердив відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього. Тому, на його думку, подана ним позовна заява відповідає вимогам передбаченим ст. 175 ЦПК України, а вказані недоліки є формальними.

Ухвалою Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року позовну заяву ОСОБА_1 до ТОВ "Манівео" про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору визнано неподаною та повернути позивачу.

Ухвала суду першої інстанції мотивована тим, що позивач не вчинив жодних дій спрямованих на виконання ухвали суду від 28 серпня 2020 року, а вказані недоліки залишилися не усунені.

З таким висновком суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується не в повній мірі.

Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

За змістом зазначеної норми особа, яка звертається до суду за захистом своїх прав, свобод чи інтересів, повинна дотриматися встановленого цивільним процесуальним кодексом порядку, в тому числі щодо форми, змісту позовної заяви, сплати судового збору, тощо.

Згідно з ч. 2 ст. 175 ЦПК України, позовна заява подається до суду в письмовій формі і підписується позивачем або його представником, або іншою особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи.

Відповідно до вимог ч.1 ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України заява повертається у випадках, коли заяву подано особою, яка не має процесуальної дієздатності, не підписано або підписано особою, яка не має права її підписувати, або особою, посадове становище якої не вказано.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звертаючись до суду з позовом подав не підписану позовну заяву (а.с.2-5 зв.).

Зазначена в додатку копія позовної заяви для відповідача також не містить підпису ОСОБА_1 .

За такого, посилання на підписання позовної заяви позивачем особисто спростовується матеріалами справи.

Суд апеляційної інстанції уважає, що вказаний недолік є суттєвими та такими, що не дозволяв суду першої інстанції відкрити провадження в справі та розглянути її з дотриманням вимог цивільного процесуального законодавства.

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про невідповідність поданої позовної заяви вимогам ч. 2 ст. 175 ЦПК і як наслідок цього повернення такої на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України.

За вказаних обставин, аргументи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не допустив позивача до правосуддя з надуманих підстав, на увагу не заслуговують, оскільки в даному випадку дії суду були направлені на те, щоб не допустити перетворення судового процесу у безладний рух.

Щодо неналежно завірених копій документів доданих до позовної заяви, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 177 ЦПК позивач, поряд з іншим, повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб. Крім того, позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, а якщо подаються письмові докази, позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів (ч. 5 вказаної статті).

Зі змісту ч.2 ст. 95 ЦПК України, письмові докази подаються в оригіналі або належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством.

Частинами 5,6 вищезазначеної статті передбачено, що учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Аналіз вищезазначених норм дає підстави для висновку, що подача до суду копій письмових доказів не суперечить вимогам процесуальних норм, а наслідком невиконання вимоги суду (у певних випадках) надати безпосередньо оригінал письмового доказу, або не засвідчення копії підписом, є розгляд справи на підставі інших доказів.

Отже, наслідком недотримання вимог ст. 95 ЦПК є виключення письмового доказу з числа доказів і розгляд справи на підставі інших доказів (ч. 11ст. 83 ЦПК), а не повернення позовної заяви.

Таким чином, доводи апелянта про те, що не засвідчення додатків до позовної заяви не є підставою для повернення позовної заяви хоч і заслуговують на увагу, але не впливають на правильність висновків суду першої інстанції щодо повернення такої, так як не підписання позовної заяви позивачем відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 185 ЦПК України є окремою та самостійною підставою для повернення позовної заяви.

За такого, апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а оскаржувану ухвалу - без змін.

При цьому заявник не позбавлений можливості після усунення недоліків, які стали підставою для повернення заяви, знову звернутися до суду на загальних підставах.

Інші аргументи апеляційної скарги на законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції не впливають, його висновків не спростовують.

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Доманівського районного суду Миколаївської області від 11 вересня 2020 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дня прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду за наявності передбачених статтею 389 ЦПК України підстав протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Ж.М. Яворська

Судді Т.М. Базовкіна

Л.М. Царюк

Повний текст постанови складено 27 жовтня 2020 р.