ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

іменем України

11 лютого 2020 року м. Чернігів

Унікальний номер справи № 750/13903/19

Головуючий у першій інстанції - Супрун О. П.

Апеляційне провадження № 22-ц/4823/311/20

Чернігівський апеляційний суд у складі суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючої - судді - Бобрової І.О.,

суддів - Мамонової О.Є., Шитченко Н.В.,

за участю секретаря - Зіньковець О.О.,

учасники справи:

заявник - ОСОБА_1 ,

суб`єкт оскарження - державний виконавець Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Титарчук Микола Олегович,

стягувач - ТОВ «Чернігівгаз Збут»,

боржники - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 грудня 2019 року у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського відділу державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) Титарчука Миколи Олеговича,

місце постановлення ухвали судом першої інстанції - м.Чернігів,

дата складання повного тексту ухвали судом першої інстанції - 19.12.2019,

У С Т А Н О В И В:

У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернулась зі скаргою, в якій просила :

- визнати дії державного виконавця Деснянського відділу ДВС м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука М.О. щодо винесення ним 08.10.2019 постанови про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/750/207/18 750/10409/17, виданого 23.07.2018 Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» 27 947,18 грн неправомірними;

- скасувати постанову державного виконавця Деснянського відділу ДВС м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука М.О. від 08.10.2019 про поновлення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/750/207/18 750/10409/17, виданого 23.07.2018 Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» 27 947,18 грн неправомірними;

- визнати незаконною бездіяльність державного виконавця Деснянського відділу ДВС м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука М.О. щодо відмови виносити постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/750/207/18 750/10409/17, виданого 23.07.2018 Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» 27 947,18 грн;

- зобов`язати державного виконавця Деснянського відділу ДВС м.Чернігова Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Титарчука М.О. винести постанову про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №2/750/207/18 750/10409/17, виданого 23.07.2018 Деснянським районним судом м.Чернігова, про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» 27 947,18 грн;

Свої вимоги скаржниця обґрунтовувала тим, що 23.07.2018 на виконання судового рішення від 02.02.2018 про солідарне стягнення з ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_6 , ОСОБА_3 боргу на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» Деснянським районним судом м.Чернігова видано виконавчий лист, за яким 28.02.2019 виконавче провадження було зупинено. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, було відмовлено у стягненні боргу з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 .

Державним виконавцем 08.10.2019 виконавче провадження було поновлено. В порушення ч.1 п.5 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець відмовився виносити постанову про закінчення виконавчого провадження, не зважаючи на те, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, є скасованим. Такі дії державного виконавця скаржниця вважає незаконними.

Ухвалою Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 грудня 2019 року у задоволенні скарги відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її скаргу задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права. Скаржниця вважає, що судовим рішенням, яке знаходиться на виконанні у державній виконавчій службі, заборгованість була нарахована, виходячи із кількості відповідачів по справі, тобто на п`ять осіб. Проте в подальшому судовими рішеннями у стягненні заборгованості з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 було відмовлено, тому суд першої інстанції дійшов невірного висновку, що державний виконавець не має права змінювати суму заборгованості, розраховану та визначену у рішенні суду. ОСОБА_1 переконана, що рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист, є скасованим, тому виконавче провадження відповідно до ч.1 п.5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» підлягає закінченню.

Своїм правом на подачу відзиву учасники справи не скористалися.

Заслухавши суддю - доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 2,5 ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам оскаржуване судове рішення суду відповідає.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що на підставі рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 02 лютого 2018 року останнім 23.07.2018 було видано виконавчий лист №750/10409/17 2/750/207/18, відповідно до якого стягнуто солідарно з ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» заборгованість за послуги з газопостачання природного газу за період з 01.10.2016 по 31.07.2017 в сумі 24 970,30 грн, втрати від інфляції у сумі 2394,70 грн, та 3 % річних у сумі 582,18 грн, а всього 27 947, 18 грн.

Зазначений виконавчий лист знаходився на примусовому виконанні у Деснянському відділу державної виконавчої служби міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Центрального відділу ДВС міста Чернігів Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, що реорганізований у Деснянський відділ державної виконавчої служби у місті Чернігові Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми).

28.02.2019 державним виконавцем винесена постанова про зупинення вчинення виконавчий дій.

Постановою головного державного виконавця від 08.10.2019 виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №750/10409/17 2/750/207/18, виданого Деснянським районним судом м.Чернігова 23.07.2018, поновлено (а.с.17).

Згідно із ст.1 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з ч.1 ст.18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 39 зазначеного вище Закону виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Статтею 74 частиною 1 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суд першої інстанції виходив з того, що державний виконавець зобов`язаний був продовжити примусове виконання рішення суду після усунення обставин, що стали підставою для зупинення виконавчих дій, і після цього вирішувати питання про можливість закінчення виконавчого провадження, чого вимагає заявник. Також суд зазначив, що судове рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_1 та інших боржників, крім ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , є чинним, тому у державного виконавця не було законних підстав для закінчення виконавчого провадження, зокрема, стосовно ОСОБА_1 .

Такі висновки суду першої інстанції відповідають матеріалами справи, є законними та обґрунтованими.

Суд першої інстанції вірно виходив з того, постанова про поновлення вчинення виконавчих дій від 08.10.2019 винесена державним виконавцем відповідно до вимог ст. 35 Закону України «Про виконавче провадження», згідно з ч. 5 якої після усунення обставин, що стали підставою для зупинення вчинення виконавчих дій, виконавець не пізніше наступного робочого дня з моменту, коли йому стало про це відомо, зобов`язаний продовжити примусове виконання рішення у порядку, встановленому цим Законом, про що виносить відповідну постанову. Зазначеною нормою визначений обов`язок, а не право, державного виконавця продовжити примусове виконання рішення.

Між сторонами виникли правовідносини з примусового виконання судового рішення, які регулюються нормами ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження».

Виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України «Про виконавче провадження», іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню.

Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч.1 ст. 15 Закон України «Про виконавче провадження).

Частиною 2 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. Боржником є визначена виконавчим документом фізична або юридична особа, держава, на яких покладається обов`язок щодо виконання рішення.

З матеріалів справи вбачається, що рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 02.02.2018 по цивільній справі №750/10409/17 за позовом ТОВ «Чернігівгаз Збут» до ОСОБА_5 , ОСОБА_2 , ОСОБА_1 , ОСОБА_4 , ОСОБА_3 , стягнуто солідарно з відповідачів заборгованість за послуги з постачання природного газу, втрат від інфляції та 3 % річних на загальну суму 27 947,18 грн.

З огляду на те, що судовим рішенням від 02.02.2018, примусове виконання якого здійснюється виконавчою службою, було визначено солідарне стягнення заборгованості з боржників, в тому числі з ОСОБА_1 , а постановами Чернігівського апеляційного суду від 29.11.2018 та від 20.03.2019 відмовлено у стягненні заборгованості тільки з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 відповідно, колегія відхиляє доводи апеляційної скарги, що зазначеними судовими рішеннями було скасовано рішення суду, на підставі якого було видано виконавчий лист. Судове рішення в частині солідарного стягнення заборгованості з ОСОБА_5 , ОСОБА_1 , ОСОБА_3 є чинним і повинно бути виконане.

Відповідно до статті 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Кредитор, який одержав виконання обов`язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників.

Солідарні боржники залишаються зобов`язаними доти, доки їхній обов`язок не буде виконаний у повному обсязі.

Виконання солідарного обов`язку у повному обсязі одним із боржників припиняє обов`язок решти солідарних боржників перед кредитором.

Отже, обов`язок ОСОБА_1 як солідарного боржника є чинним до повного виконання будь-яким із солідарних боржників, в тому числі і самою ОСОБА_1 в повному обсязі обов`язку про сплаті заборгованості на користь стягувача.

Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

З огляду на викладене вище, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що дії (бездіяльність) державного виконавця, що є предметом оскарження, відповідають вимогам Закону України «Про виконавче провадження» і не виходять за межі наданих йому Законом повноважень, що направлені на виконання судового рішення, що набрало законної сили і підлягало виконанню.

Колегія суддів вважає безпідставними та необґрунтованими доводи скаржниці про те, що виконавче провадження про стягнення з неї заборгованості на користь ТОВ «Чернігівгаз Збут» мало бути закінчено, оскільки судове рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, як вона помилково вважає, було скасовано.

Даючи оцінку діям державного виконавця, суд першої інстанції правильно застосував положення Закону України "Про виконавче провадження" та не знайшов обґрунтованих підстав для визнання дій виконавця неправомірними.

Розглядаючи справу відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України, тобто в межах доводів та вимог апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що доводи викладені в апеляційній скарзі обґрунтованості судових висновків не спростовують, тому підстави для її задоволення відсутні.

Судове рішення постановлено з дотриманням норм матеріального і процесуального права. Підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а ухвалу Деснянського районного суду м.Чернігова від 19 грудня 2019 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення

Судді Чернігівського апеляційного суду

І.О.Боброва

О.Є.Мамонова

Н.В.Шитченко

Повний текст постанови складений 12.02.2020.