ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

10 лютого 2020 року суддя Фастівського міськрайонного суду Київської області Осаулова Н.А., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, третя особа: Фастівська районна державна адміністрація про визнання права власності на майновий (земельний) пай, -

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2020 року позивач звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з даним позовом.

Згідно положень ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах.

Так, статтею 15 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Згідно до ч. 2, 3 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконним рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої статті 13 ЦК України.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд перевіряє чи подана вона з додержанням норм чинного законодавства, а саме статей 175-177 ЦПК України.

Відповідно до п. 4 та п. 5 ч 3 ст. 175 ЦПК України, позовна заява повинна містити зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них та виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги стороною позивача в позовній заяві не викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги до відповідача, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких звертаються до суду та обґрунтовують свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або обставин, які свідчать на підтвердження дійсної неможливості отримання таких доказів, а також на підставі якої правової норми визначається той спосіб захисту прав, який позивач просить застосувати, тобто, які саме суб`єктивні права позивача порушені, якими саме діями відповідача з приводу даного предмету спору та з якими правовими наслідками.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач просить суд визнати за ним з 1996 року право власності на земельну ділянку (пай), розташовану в межах Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області.

Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Відповідно до ч. 3 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації.

Відповідно до ч. 11 ст. 118 Земельного кодексу України, у разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви без розгляду питання вирішується в судовому порядку.

Проте, в матеріалах справи відсутні докази про звернення позивача до відповідних органів місцевого самоврядування з метою оформлення земельної ділянки (паю) та їх відмови у такому оформленні.

Окрім того, позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували вказані обставини. Позивач в своїй позовній заяві не зазначає, чим саме та як саме було порушено його права та інтереси зі сторони відповідача.

Разом з тим, на підтвердження своїх позовних вимог, позивач не зазначає та не надає суду жодного доказу, який свідчив би про неможливість вирішення вказаного спору в іншому порядку, а ніж в судовому.

Також, з матеріалів справи не вбачається, що стороною позивача відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України вживалися заходи, для вирішення досудового врегулювання спору, так як заявлені вимоги такий спосіб передбачають.

Згідно п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України в позовній заяві зазначається попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.

Проте, позовна заява не містить попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом даної справи.

Згідно ч. 4 ст. 177 ЦПК України до позовної заяви додаються документи, що підтверджують сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі, або документи, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 176 ЦПК України у позовах про право власності на нерухоме майно, що належить фізичним особам на праві приватної власності, ціна позову визначається дійсною вартістю нерухомого майна

Згідно ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», Судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до частини 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що за подання позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а за подання позовної заяви немайнового характеру - 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно Закону України «Про державний бюджет» станом на 01 січня 2020 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 2102 грн. 00 коп..

Так, у відповідності до перерахунку до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, судовий збір за подання позовної заяви не майнового характеру фізичної особою складає 840 грн. 80 коп., але не більше 10510,00 грн., а за подання позовної заяви майнового характеру 1 відсоток від ціни позову.

Як вбачається з позовної заяви, позивачами заявлені вимоги про визнання за ним з 1996 року право власності на земельну ділянку (пай), розташовану в межах Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області. Позивачем зазначено, що ціна позову відсутня.

У п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що під дійсною вартістю майна розуміється грошова сума, за яку майно може бути продано в даному населеному пункті чи місцевості.

Однак, до матеріалів позову, позивач не додає нормативно-грошову оцінку земельної ділянки (паю), яка б дала суду можливість встановити чи вірно позивачем було визначено ціну позову.

Таким чином, для встановлення реальної ціни позову позивачу необхідно надати докази, які підтверджують дійсну вартість майна.

Більш того, з 15 січня 2020 року визначено наступні реквізити рахунків для зарахування судового збору на рахунок Фастівського міськрайонного суду Київської області: Отримувач коштів - Фаст. УК/м.Фастiв/22030101; Код отримувача (код за ЄДРПОУ) - 37583261; Банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); Код банку отримувача (МФО) 899998; Рахунок отримувача - UA0010640; Код класифікації доходів бюджету 22030101; Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомив про це відповідний орган Міністерства доходів і зборів України і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Фастівський міськрайонний суд Київської області (назва суду, де розглядається справа)

Так, позивачем при зверненні до суду 04 лютого 2020 року до позовної заяви долучено квитанції:

№ 0.0.679242633.1 від 25.10.2017 про сплату судового збору в сумі 640 грн. на р/р 0640;

№ 117 від 20.02.2018 про сплату судового збору в сумі 65 грн. на р/р 0640;

№ 103 від 11.01.2019 про сплату судового збору в сумі 64 грн. на р/р 0640,

№ 144 від 21.05.2019 про сплату судового збору в сумі 63 грн. на р/р 0640,

що не відповідає встановленим законодавством реквізитам для зарахування судового збору за подачу позовної заяви до Фастівського міськрайонного суду Київської області станом на час звернення позивача до суду та не є належним доказом сплати судового збору.

Отже, позивачу необхідно сплатити судовий збір за вищевказаними реквізитами, про що надати суду підтверджуючий сплату документ, або надати докази звільнення від сплати судового збору.

Більш того, позивач в силу ст. 177 ЦПК України не зазначає інформацію щодо доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності); щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви.

Як вбачається з матеріалів заяви, то остання подана до суду 04 лютого 2020 року.

Так, при звернення до суду позивачем надані письмові документи, а саме: Архівна довідка № 06-03-179 від 26 червня 2017 року, Довідка Пилипівської сільської ради № 242 від 18 липня 2017 року, лист відділу у Фастівському районі Головного управління Держгеокадастру у Київській області № 1176 від 18 вересня 2018 року.

Між тим, надані позивачем копії документів являються застарілими, а отже втратили свою юридичну силу, таким чином позивачу на підтвердження заявлених позовних вимог необхідно надати документи які дійсні станом на день звернення до суду, із даною позовною заявою

Окрім того, в прохальній частині позову, позивач просить суд витребувати у відповідача технічну документацію на розпаювання земель, проте не наводить та не надає суду жодних доказів, що в останнього є складнощі самостійно отримати вказані документів.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, учасник справи у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подано в строк, зазначений у частинах другів та третій статті 83 цього Кодексу та відповідати вимогам цієї статті.

Враховуючи вищенаведене, вказані обставини позбавляють можливості відкрити провадження у справі.

Відповідно до ст.185 ЦПК України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху , який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Керуючись ст. ст. 175-177, 185 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Пилипівської сільської ради Фастівського району Київської області, третя особа: Фастівська районна державна адміністрація про визнання права власності на майновий (земельний) пай - залишити без руху, надавши позивачу строк для усунення недоліків терміном 10 (десять) днів з дня отримання останнім копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що у разі не усунення недоліків у встановлені строки, заява буде вважатися неподаною і повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Осаулова Н.А.