Номер провадження 2/243/2432/2020
Номер справи 243/7721/20
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 жовтня 2020 року м.Слов`янськ
Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Мінаєва І.М.,
за участю секретаря судового засідання Мержоєвої О.Ю.,
розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовною заявою органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради,
вимоги позивача: про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав,
учасники справи: не з?явилися,
негайно після закінчення судового розгляду, перебуваючи в нарадчій кімнаті, ухвалив рішення про наступне:
І. Виклад позиції позивача.
1. 07.09.2020 року орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району звернувся до суду із позовом в інтересах малолітнього ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав.
Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначає, що 23.07.2020 р. органом опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради було розглянуто клопотання про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 без позбавлення батьківських прав. Підставою для прийняття такого рішення стало виникнення загрози життю та здоров`ю дитини, а також необхідність влаштування до сімейних форм виховання.
Посилаючись на положення ч.1 ст.12 Закону України Про охорону дитинства, ст.ст.150, 170 СК України позивач просив постановити рішення суду, яким відібрати малолітнього сина ОСОБА_1 від матері та стягнути понесені витрати по сплаті судового збору.
ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи.
2. Представник позивача надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує.
3. Представник третьої особи надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності.
ІІІ. Процесуальні дії у справі.
4.Ухвалою суду від 08.09.2020 р. позовну заяву органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, запропоновано відповідачу у п?ятнадцятиденний строк подати відзив на позов, позивачеві у п?ятнадцятиденний строк з дня отримання відзиву подати відповідь на відзив, по справі призначено підготовче судове засідання (а.с.15).
5.Ухвалою суду від 19 жовтня 2020 року підготовче провадження по справі закрито, справа призначена до судового розгляду.
6.Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (стаття 128 ЦПК), в судове засідання не з?явився без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК.
7.Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв?язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалось.
IV. Фактичні обставини, встановлені судом.
8.Відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 від 05.07.2018 року ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , його батьками є ОСОБА_3 та ОСОБА_2 (а.с.12).
10.Служба у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради Слов`янського району Донецької області звернулася із клопотанням про негайне відібрання малолітньої дитини ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від матері ОСОБА_2 , без позбавлення матері батьківського піклування по відношенню до дитини. Зі змісту клопотання вбачається, що до служби у справах дітей надійшли заяви від ОСОБА_4 та ОСОБА_5 щодо злісного невиконання обов`язків ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відносно свого малолітнього сина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та загрози його життю і здоров`ю. Службою встановлено, що матір`ю дитини є ОСОБА_2 , відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст.135 СК України. ОСОБА_2 разом із дитиною зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкають за адресою: АДРЕСА_2 , разом з бабусею дитини ОСОБА_4 . Зі слів ОСОБА_4 мати вихованням дитини не займається, не створює належних умов розвитку малолітнього, зловживає спиртними напоями. Часто залишає дитину з бабою, не повідомляючи причин своєї відсутності, що може тривати до тижня. Іноді забирає з собою дитину, веде бородяжницький спосіб життя. Востаннє 19.07.2020 о 18-00 год. ОСОБА_2 в стані алкогольного сп`яніння повернулася додому, випустила дитину з рук, яка впала на бетон, отримала численні забої обличчя, щоки, голови, вуха. ОСОБА_4 дуже занепокоєна, що її онуку постійно загрожує небезпека.
Зі слів та заяви ОСОБА_5 також стало відомо, що вживання його сестрою алкоголю є регулярним, він занепокоєний тим, що такий спосіб життя його сестри загрожує життю і здоров`ю племінника.
На час відвідування сім`ї 21.07.2020 р. представниками служби у справах дітей ОСОБА_2 вдома не було, покинула вона дитину 20.07.2020, про що складено акт.
Сусіди охарактеризували ОСОБА_2 як матір із низьким виховним потенціалом, яка неналежним чином виконує обов`язки по догляду та утриманню дитини. Декларації з сімейним лікарем у родини немає, але під час огляду дитини вдома було встановлено, що лікуванням та виконанням рекомендацій лікаря займається баба дитини ОСОБА_4 . Фахівцем з соціальної роботи було складено висновок оцінки потреб сім`ї, згідно з яким ОСОБА_2 виконує свої батьківські обов`язки не в повному обсязі, знаходячись в стані алкогольного сп`яніння створює загрозу життю та здоров`ю дитини.
У зв`язку з наведеними обставинами виконавчим комітетом 23.07.2020 р. було прийнято рішення про негайне відібрання дитини від матері, та складено акт про передачу дитини ОСОБА_1 до рідного дядька ОСОБА_5 , де дитина перебуває до теперішнього часу. Враховуючи вищенаведене, службою у справах дітей порушується питання про звернення до суду стосовно негайного вилучення ОСОБА_1 від матері (а.с.6-8).
11.Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.07.2020 р. № 191 затверджено висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 у зв`язку з ухиленням її від виконання своїх обов`язків по відношенню до дитини ОСОБА_1 , та негайно відібрати дитину ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 у зв`язку із виникненням загрози життю та здоров`ю дитини та влаштувати до сімейних форм виховання (а.с.4).
12.Зі змісту висновку органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради, вбачається, що про неналежне виховання дитини ОСОБА_1 матір`ю ОСОБА_2 повідомлено її ріднею - матір`ю ОСОБА_4 та братом ОСОБА_5 . Зі слів рідних мати постійно зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток не піклується, не готує дитину до самостійного життя, постійне зловживання матір`ю алкоголем створює загрозу життю дитини. З урахуванням наведеного орган опіки та піклування вважає доцільним негайно відібрати дитину ОСОБА_1 від матері ОСОБА_2 без позбавлення її батьківських прав по відношенню до дитини (а.с.5).
13.Згідно з актом про факт передачі дитини від 22.07.2020 р. ОСОБА_4 в присутності начальника служби у справах дітей передали дитину ОСОБА_1 ОСОБА_5 на підставі наказу Служби у справах дітей № 58 від 22.07.2020 Про тимчасове влаштування дитини, покинутої матір`ю, у сім`ю родичів. На дитині є синці на обличчі, голові, загалом дитина виглядає здоровою (а.с.12 зв.).
V. Оцінка суду.
14.Відповідно до положень Конвенції ООН про права дітей від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 р. № 789-X11) дитина, з огляду на її фізичну і розумову незрілість вимагає спеціального захисту і турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження.
15. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.
16.У пункті 1 статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.
Згідно з пунктом 3 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
17.Базові положення принципу забезпечення найкращих інтересів дитини покладені в основу багатьох рішень Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), у тому числі шляхом застосування статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР.
Відповідно до статті 8 Конвенції кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання.
18.Так, рішенням у справі М. С. проти України від 11 липня 2017 року ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін.
19.На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків.
20.Отже, положення про право батьків і дітей бути поряд один з одним не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини, при розгляді справи суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини.
Відповідно до частини першої статті 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини.
21.За правилом частини першої статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу.
Згідно з частиною третьою статті 170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
22.Відповідно до ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров?я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов?язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини.
23.Статтею 150 Сімейного кодексу України закріплені обов`язки батьків по вихованню та розвитку дітей, у числі яких передбачені турбота про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, підготовка її до самостійного життя. Ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, установленої законом.
24.Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України Про охорону дитинства виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладаються однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
25.З урахуванням наведеного, суд приходить до переконання, що випадки, коли дитина може бути відібрана від батьків, про які йдеться у частині першій статті 170 СК України, охоплюють ситуації, коли залишення дитини у батьків є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. Така небезпека може випливати не лише з поведінки батьків, а й з їх особистих негативних звичок. Для відібрання дитини від батьків достатня наявність ризику лише для життя, здоров`я або лише для морального виховання. Варто враховувати й ступінь небезпеки для кожної окремо взятої дитини, враховуючи її фізичний та психічний розвиток. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18).
26.Надані позивачем докази на підтвердження вищенаведених обставин суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов?язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для встановлення факту ухилення відповідачки від виконання своїх батьківських обов?язків відносно сина ОСОБА_6 . З іншої сторони відповідачкою в судове засідання не надано доказів, що спростовують зазначені обставини.
27.Враховуючи вищезазначені нормативні приписи у сукупності з фактичними обставинами справи, суд приходить до переконання про ухилення ОСОБА_2 від виконання своїх батьківських обов?язків щодо свого малолітнього сина ОСОБА_6 , адже вона є матір`ю з низьким виховним потенціалом, неналежним чином виконує обов`язки по догляду та утриманню дитини, зловживає алкоголем, чим створює загрозу для життя та здоров`я малолітнього. Суд також приймає до уваги, що дитина ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з 22.07.2020 р. тимчасово влаштований в сім`ю рідного дядька ОСОБА_5 , де і перебуває до теперішнього часу, тому з огляду на встановлені судом фактичні обставини, з урахуванням віку дитини, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.
28.Положенням ч.4 ст.170 СК України передбачено, що при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд враховує обставини майнового і сімейного стану відповідачки та бере до уваги, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч.3 ст.70 Закону України Про виконавче провадження він не повинен перевищувати 70 % доходу цієї особи. Враховуючи, що відповідач працездатна, але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає справедливим стягнути з відповідачки на утримання її дитини аліменти у розмірі 1/4 частини її доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
29.Окрім того, суд вважає необхідним зазначити, що якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може постановити рішення про повернення їм дитини.
VІ. Розподіл судових витрат між сторонами.
30.Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
31.Позивач при зверненні до суду із зазначеним позовом сплатив судовий збір у сумі 840,80 грн., тому з урахуванням задоволення позовних вимог, позивачеві слід компенсувати сплачений ним судовий збір за рахунок відповідача.
32.Відповідно до положень Закону України Про судовий збір з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 1261,20 грн. (2102,00 грн. (ставка судового збору, який підлягає сплаті за цією вимогою) - 840,80 грн. (судовий збір, що був сплачений позивачем під час звернення до суду).
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4, 76-81, 141, 258, 259, 264, 265, 268 ЦПК України, ст.ст. 60, 61, 68, 69, 70, 71, 170 Сімейного кодексу України, суд,
1. Позовні вимоги органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради в інтересах ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , за участю третьої особи служби у справах дітей виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про відібрання дитини від матері без позбавлення батьківських прав задовольнити.
2.Відібрати малолітнього ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , від матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 .
3.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , аліменти на утримання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у розмірі ј частини її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 07 вересня 2020 року і до досягнення ОСОБА_1 повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_6 .
4.Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах платежу за один місяць.
5.Стягнути з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , РНОКПП: НОМЕР_2 , що зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , на користь виконавчого комітету Миколаївської міської ради (ідентифікаційний код юридичної особи 26480670, місцезнаходження: Донецька область, Слов`янський район, м.Миколаївка, пл.Енергетиків, 2/14) судовий збір у сумі 840 (вісімсот сорок) грн. 80 коп.
Учасникам справи, які не були присутні в судовому засіданні, або якщо судове рішення було ухвалено поза межами судового засідання чи без повідомлення (виклику) учасників справи, копія судового рішення надсилається протягом двох днів з дня його складення у повному обсязі в електронній формі у порядку, визначеному законом, - у випадку наявності у особи офіційної електронної адреси, або рекомендованим листом з повідомленням про вручення - якщо така адреса відсутня.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
На рішення суду позивачем може бути подана апеляційна скарга до суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.
У відповідності до п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до /або через відповідні суди.
Суддя
Слов`янського міськрайонного суду І.М. Мінаєв