Справа № 274/1663/16-ц
Провадження № 2/0274/79/20
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

"17" грудня 2020 р. м. Бердичів

БЕРДИЧІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ЖИТОМИРСЬКОЇ ОБЛАСТІ

в складі: головуючого судді Хуторної І.Ю.,

з участі секретаря Поступайло Х.О.,

учасники справи, присутні у судовому засіданні:

позивач ОСОБА_1 ,

представник позивача, адвокат Кравець М.А.,

представника відповідач ОСОБА_2 ,

третя особа ОСОБА_3 ,

представник третьої особи Колесниченко Д.М.,

представник третьої особи Зозуля С.М.,

розглянувши в порядку загального позовного провадження цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , Відділ Державного архітектурно-будівелнього контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання права власності на самочинно-реконструйовану квартиру та господарські будівлі, -

в с т а н о в и в :

02.03.2016 ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Бердичівської міської ради Житомирської області про визнання права власності на самочинно реконструйовану квартиру. Уточнивши позовні вимоги, просить визнати за ним право власності на самочинно реконструйовану квартиру АДРЕСА_1 та господарські будівлі ( гараж, Б-1, сарай Л-1), що знаходяться за адресою: АДРЕСА_2 .

На обґрунтування позову ОСОБА_1 зазначив, що згідно договору дарування квартири від 16.12.2010 р., реєстраційний № 5404, йому на праві власності належить квартира АДРЕСА_3 . На момент набуття у власність квартири, вона складалась з двох житлових кімнат, загальною площею 31,2 кв.м., житловою площею 22.7 кв.м. До квартири належав гараж Б-1, площею 29,8 кв.м., 1/4 огорожі, бетон.

Згідно рішення виконкому Бердичівської міської ради від 15.03.2005 р. № 135 попередньому власнику квартири - ОСОБА_4 надано дозвіл на здійснення прибудови до вказаної квартири. На момент відчуження будівельні роботи вже тривали, реконструкція проводилась з дозволу виконавчого комітету. Будівельні роботи закінчено у 2011 р.

В результаті реконструкції квартири фактично створено новий об`єкт, оскільки змінились технічні характеристики нерухомого майна. Зокрема, збільшено площу кухні до 20.8 кв.м. (приміщення 3-4 згідно нового технічного паспорта), обладнано санвузол (приміщення 3-3). площею 4.2 кв.м., облаштовано коридор (приміщення 3-1), площею 10.9 кв.м., збільшено площу житлової кімнати (приміщення 3-2) з 12.6 кв.м до 21.4 кв.м.. збудовано мансарду, що складається з наступних приміщень: коридору (приміщення 3-5), площею 14,6 кв.м. і нової кімнати (приміщення 3-6), площею 19,8 кв.м, житлової кімнати (приміщення 3-7), площею 20,0 кв.м. туалету (приміщення 3-8), площею 2.1 кв.м. Таким чином, загальну площу квартири збільшено до 113,8 кв.м, з яких житлова - 61,2 кв.м. Окрім того, збудовано сарай (лі г. Л-1), встановлено ворота (№ 4) та нову огорожу (№ НОМЕР_1 ).

Позивач не має можливості подати декларацію про готовність об`єкта до експлуатації та зареєструвати своє речове право на реконструйований об`єкт у вказаному порядку оскільки реконструкція квартири здійснена зі зміною зовнішніх геометричних розмірів її фундаменту та зайнято частину прибудинкової території.

Згідно рішення виконкому Бердичівської міської ради від 15.10.10 р. №660 будинок, у якому розташована реконструйована квартира, являється багатоквартирним.

Відповідно до ч. 2 ст. 42 Земельного кодексу України земельні ділянки, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкова територія, що перебувають у спільній сумісній власності власників квартир та нежитлових приміщень у будинку, передаються безоплатно у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На даний час питання передачі у власність або в постійне користування співвласникам багатоквартирного будинку прибудинкової території залишається невирішеним, оскільки такий порядок не встановлено Кабінетом Міністрів України.

Окрім того, у вказаному законодавчому акті чітко визначено, що право постійного користування прибудинковою територією і право власності на таку не може належати певному власнику квартири у багатоквартирному будинку.

Присвоєння кадастрового номеру відбувається при державній реєстрації земельної ділянки, для чого, в свою чергу, ця ділянка має бути сформована. Таким чином, предметом договору оренди землі та договору суперфіцію може бути лише окремо сформована земельна ділянка, виділення якої законодавець не визначає за можливе у зв`язку з особливим статусом прибудинкової території. Укласти договір оренди земельної ділянки або договір суперфіцію, наявність якого згідно відмови у реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації визнана обов`язковою, неможливо.

Він позбавлений можливості звернутися до органів архітектурно-будівельного контролю з відповідними документами. Враховуючи зазначене та положення ч. 1 ст. 376 Цивільного кодексу України, здійснена реконструкція має статус самочинного будівництва.

25.04.2020 третя особа ОСОБА_3 подав письмові заперечення проти позову (том 1, а.с.124, 125) у яких вказав, що він є власником квартир АДРЕСА_4 та АДРЕСА_5 . В даний час земельна ділянка фактично знаходиться у спільному користуванні позивача та його користуванні, як співвласника будинку АДРЕСА_2 та власника квартир №№ 1,4 цього будинку. Виділ в натурі та встановлення порядку користування зазначеною земельною ділянкою між ним та сторонами у справі не проводився. Порядок використання земельної ділянки, на який розташований будинок АДРЕСА_6 , а також належних до нього будівель, споруд та прибудинкової території відповідно до ч. 3 ст. 42 Земельного кодексу повинен визначатися співвласниками багатоквартирного будинку статус якого визначено Рішенням Відповідача № 660 від 15.10.2010 року. Розмір та конфігурація земельної ділянки, на якій розташований їх будинок та прибудинкова територія відповідно до ч. 4 зазначеної статті визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації, яку не замовляли та не виготовляли ні за заявами співвласників, ні окремо позивачем. На сьогоднішній день власником земельної ділянки є відповідач, тому саме йому визнано право власника земельної ділянки заперечувати проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила самочинне будівництво, наслідком чого може бути знесення такої споруди, а також вимагати через суд визнання за ним права власності на самочинне збудоване майно.

Власникам квартир у житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування (горище), опорні конструкції будинку та системи газопостачання (спільний газовий стояк на весь будинок), яке обслуговує більше однієї квартири (спільна не несуча стіна між квартирами Позивача та Третьої особи). Також, ч. 2 ст. 383 ЦК України встановлені певні обмеження у здійсненні своїх прав власниками квартир, а саме здійснення ремонту, та змін у квартирі за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир багатоквартирному житловому будинку та не порушують санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Саме з цього приводу він звертався неодноразово до Державної архітектурно-будівельної інспекції та до Відповідача зі скаргами щодо порушення прав забудови. Однак, відповідач та ДАБІ у Житомирській області не реагував належним чином, тому він змушений був звернутися до прокурора м. Бердичева. Розгляд скарги ДАБІ у Житомирській області призупинило у зв`язку із зверненням Позивача до суду про визнання права власності, тому висновки фахівців щодо законності будівництва та відповідності санітарно-будівельним нормам реконструйованої квартири на даний час відсутні.

Позивач придбав 16.12.2010 саме окрему квартиру у багатоквартирному будинку після надання Рішенням Відповідача 15.10.2010 статусу окремої квартири всім співвласникам житлового будинку. Дозвіл власника земельної ділянки на здійснення добудови надавався попередньому співвласнику житлового будинку - ОСОБА_4 рішенням Відповідача № 135 від 15.03.2005, як учаснику спільної часткової власності зазначеного будинку. Позивач після придбання квартири не звернувся до компетентних органів влади для отримання відповідних дозвільних документів на початок будівельних робіт та не отримав для цього в користування земельну ділянку. В договорі дарування не зазначено про наявність незавершеного будівництва, ступень готовності до введення в експлуатацію та вартість, також не зазначено про перехід права власності на будівельні матеріали та проектно-будівельну документацію, що відповідало би вимогам ч.З ста 331 ЦКУ. Дозвіл на добудову Відповідачем надавався саме ОСОБА_4 з врахуванням саме її потреб у добудові.

Позивач сам визнає, що використовуючи дозвіл на добудову до частини житлового будинку після придбання здійснив «реконструкцію квартири збільшивши загальну площу квартири майже вдвічі - до 113, 8 кв. м., а також самоправно без дозволу та погодження із іншими власниками багатоквартирного будинку побудував сарай, встановив ворота та нову огорожу. Позивач не може набувати у даному випадку право власності на підставі ст. 331 ЦКУ. Сам Позивач визнає той факт, що він змінив зовнішні геометричні розміри фундаменту багатоквартирного будинку та зайняв частину саме прибудинкової території багатоквартирного будинку.

Щодо посилання позивача на Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів в редакції до 08.09.2015 воно є недоречним, бо Постановою КМ України № 750 цією ж датою затверджена Нова редакція Порядку, в якому пункти на які посилається позивач зовсім інші. Саме на цей Порядок мав посилатися позивач, коли 02.03.2016 року подавав позов до суду. Новою редакцією Порядку визначено обов`язковість технічного обстеження самочинного будівництва для визначення його безпечності та відповідності нормам навіть при наявності судового рішення про визнання права власності на самочинне будівництво. Позивач не надав доказів звернення до компетентного державного органу (ДАБІ), ні на підставі старої редакції Порядку, ні на підставі нової редакції зазначеного Порядку.

Позивач зазначає, що почав будівельні роботи у 2011 році, однак доказів направлення до територіального органу ДАБІ повідомлення або декларації про початок будівельних робіт не надає.

Таким чином задоволення позовних вимог вплине на права чи обов`язки третьої особи, зокрема в частині права користування належними йому квартирами АДРЕСА_4 та АДРЕСА_7 та порядком користування прибудинковою територією та спільними комунікаціями та на права відповідача щодо розпорядження належної йому земельної ділянки, впливати на дотримання плану забудови міста тощо. Вирішити спір без з`ясування наявності або відсутності порушень архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних, протипожежних норм і правил згідно із законодавством не можливо. Вимога про визнання права власності на самочинно збудовані гараж та сарай також є незаконною, оскільки такі об`єкти є приналежністю до головної речі (будинку).

Ухвалою суду від 03.03.2016 позовну заяву залишено без руху (том 1, а.с.30).

Ухвалою суду від 15.03.2016 відкрито провадження у справі (том 1, а.с.34).

Ухвалою суду від 11.10.2016 залучено до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача - ОСОБА_3 (том 1, а.с.84).

23.12.2016 відповідно до ст.11-1 ЦПК України автоматизованою системою документообігу справу передано на розгляд судді Хуторній І.Ю., у зв`язку із звільненням судді ОСОБА_5 (том 1, а.с.97).

Ухвалою суду від 30.01.2017 позовну заяву залишено без руху (том 1, а.с.104).

15.08.2017 у зв`язку із закінченням повноважень судді Хуторної І.Ю., внаслідок повторного автоматичного розподілу справи, цивільну справу було передано на розгляд судді ОСОБА_6 (том 1, а.с.186).

Ухвалою від 10.04.2019 задоволено заяву представника третьої особи про відвід судді Замеги О.В. (том 1, а.с.210-211).

12.04.2019 згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу передано судді Хуторній І.Ю. (том 1, а.с.23).

24.04.2019 справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання (том 1, а.с.214).

Ухвалою суду від 15.05.2019 залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області (том 1, а.с.223).

Ухвалою суду від 13.06.2019 виключено з учасників справи третю особу тез самостійних вимог Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Житомирській області та залучено до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог Відділ державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради (а.с.247).

Ухвалою суду від 09.07.2019 (том 1, а.с.256) призначено судову будівельно - технічну експертизу. Розгляд справи зупинено.

Ухвалою від 09.12.2020 поновлено провадження у справі (том 1, а.с.22-26).

Ухвалою суду від 16.01.2020 (том 2, а.с.36,37) призначено судову будівельно - технічну експертизу. Розгляд справи зупинено.

У зв`язку з надходженням висновку експерта, ухвалою від 01.06.2020 поновлено провадження у справі (том 2, а.с.55).

Протокольною ухвалою від 30.09.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду.

Позивач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнав.

Третя особа ОСОБА_3 , представник третьої особи Колесниченко Д.М., представник третьої особи Зозуля С.М. у судовому засіданні заперечили проти задоволення позовних вимог.

Дослідивши докази, з`ясувавши обставини справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до рішення Бердичівської міської ради від 21.07.2016 № 152 вул. Щорса у м. Бердичеві перейменовано на АДРЕСА_2 ( а.с. 123, том 1).

Рішенням виконавчого комітету Бердичівської міської ради від 15.03.2005 № 135 було надано дозвіл ОСОБА_4 до належної їй частини житлового будинку АДРЕСА_6 .3 на місці приміщень 3-1, 3-2, 3-3 зробити прибудову розміром 6,0 х 9,8 м. для обладнання кухні, кладової, ванної кімнати, туалету, житлової кімнати, а також обладнати житлову кімнату і коридор на другому поверсі. На прибудинковій земельній ділянці побудувати гараж-сарай розміром 4,0 х 10,0 м. ( том 1, а.с.17).

Рішенням Бердичівської міської ради від 15.10.2010 № 660 вирішено оформити право приватної власності фізичним особам за їхньою згодою, шляхом заміни правовстановлюючих документів на свідоцтва про право власності на нерухоме майно за кожним, як на одиницю згідно додатку до рішення, надати адреси об`єктам нерухомого майна згідно додатку, виконкому видати свідоцтва та КП "Бердичівське МБТІ" зареєструвати право власності на нерухоме майно згідно цього рішення (том 1, а.с.12).

Додатком до рішення виконкому від 15.10.2010 № 660 визначено перелік житлових будинків, квартир, господарських споруд та інших будівель, на які встановлюється право власності фізичним особам у м.Бердичеві, а саме:

- ОСОБА_3 : частина житлового будинку, квартира 1, шестикімнатна, загальна площа 194,7 кв.м., житлова площа 58,4 кв.м., погріб літ. В, сарай літ. Ж, сарай-гараж літ. К, сарай літ. І, 1/4 огорожі; частина житлового будинку; квартира 4, двокімнатна, загальна площа 38,9 кв.м., житлова площа 26,7 кв.м., вбиральня літ. И, 1/4 огорожі;

- ОСОБА_7 : частина житлового будинку, квартира 2, двокімнатна, загальна площа 40,8 кв.м., житлова площа 26,6 кв.м., вбиральня літ. Г, погріб літ. Д, сарай літ. З, 1/4 огорожі;

- ОСОБА_4 : частина житлового будинку, квартира 3, двокімнатна, загальна площа 31,2 кв.м., житлова площа 22,7 кв.м., гараж літ. Б, 1/4 огорожі (том 1, а.с.13).

Згідно договору дарування від 16.12.2010 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_8 складається із двох кімнат, загальною площею 31,2 кв.м, житловою площею 12, 7 кв. м. До квартири належить гараж, площею 29,8 кв.м, ј огорожі № 1 (а.с.10, 11).

Згідно довідки від 12.02.2016 № 185, виданої Бердичівським МБТІ, станом на 31.12.2012 квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_1 згідно договору дарування від 16.12.2010. Загальна площа квартири АДРЕСА_1 складає 113,8 кв. м, житлова площа 61,2 кв.м, до квартир належить гараж Б-1, площею 29,8 кв.м, сарай Л-1, загальною площею 44,5 кв.м., ворота № 4, огорожа № 5 (том 1, а.с.20).

Із матеріалів інвентаризаційної справи на об`єкт нерухомого майна, будинок по АДРЕСА_6 станом на 1984 рік вбачається, що будинок має чотири квартири. Квартира АДРЕСА_1 включає кухню 8,5 кв.м та дві житлові кімнати, площею 10,1 та 12.6 кв.м. Всього площа квартири 31,2 кв.м ( а.с. 6-9).

Відповідно до технічного паспорта на квартиру АДРЕСА_3 , виготовленого станом на 04.02.2016 квартира включає кімнтати: перший поверх коридор 3-1, площею 10,9 кв.м; житлова кімната 3-2, 21,4 кв.м; санвузол 3-3,4,2 кв.м; кухня 3-4, 20,9 кв.м; другий поверх коридор 5-1, площею 14,6 кв.м, житлова кімната 3-6, площею 19,8 кв.м, житлова кімната 3-7, площею 20 кв.м, 3-8 туалет, площею 2,1 кв.м. Всього площа 113,8 кв.м ( а.с. 10-18).

Відповідно до акта комісії з розгляду земельних відносин та спорів Бердичівської місткої ради від 04.09.2020 на звернення ОСОБА_1 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтовною площею 1298 кв.м по АДРЕСА_2 - повідомлено, що розгляд постійних депутатських комісій перед черговою сесією Бердичівської міської ради може бути винесене питання про надання дозволу на виготовлення документації із землеустрою з метою оформлення права власності на земельну ділянку усіх співвласників даного будинку, відповідно до вимог чинного законодавства ( а.с.71 Том 2).

Згідно висновку експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 12/4-5 від 27.05.2020, реконструйована квартира АДРЕСА_9 відповідають вимогам ДБН В.2.2-15-2019 "Будинки і споруди. Житлові будинки. Основні положення"; не відповідає вимогам щодо оформлення земельної ділянки, та вимогам щодо оформлення технічної документації (том 2, а.с.48).

Відповідно до статті 392 ЦК України власник може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документів, який засвідчує його право власності.

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Відповідно до частин першої, другої статті 331 ЦК України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (стаття 90 Земельного кодексу України), землекористувачі (стаття 95 Земельного кодексу України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки або з інших, передбачених законом, підстав.

Власником або землекористувачем земельної ділянки право на її забудову (будівництво) реалізується за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням та видом відповідно до містобудівних умов і обмежень, встановлених законодавством. Крім того, відповідно до частини другої статті 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об`єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об`єкт проводиться після прийняття його до експлуатації в установленому законодавством порядку.

За змістом частин четвертої, п`ятої статті 26 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 4-1) проведення контрольного геодезичного знімання закінчених будівництвом об`єктів (крім об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1)) та здійснення їх технічної інвентаризації (крім об`єктів, перелік яких визначається центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері будівництва, архітектури, містобудування);5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування.

Отже, до початку реалізації права на забудову конкретної земельної ділянки особа зобов`язана у встановленому порядку набути право власності або користування на цю земельну ділянку.

Згідно із частиною першою статті 376 ЦК України самочинне будівництво визначається через сукупність ознак, що виступають умовами або підставами, за наявності яких об`єкт нерухомості вважається самочинним, а саме, якщо: 1) він збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) об`єкт нерухомості збудовано без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, 3) об`єкт нерухомості збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Отже, наявність хоча б однієї із трьох зазначених у частині першій статті 376 ЦК України ознак свідчить про те, що об`єкт нерухомості є самочинним.

Водночас згідно із частиною третьою статті 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

Аналіз норм частини третьої статті 376 ЦК України дає підстави для висновку про те, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки забудовнику власником та користувачем, якщо такий є та не являється забудовником.

Ця умова є необхідною для визнання права власності на самочинно збудований об`єкт нерухомості за такою особою на підставі рішення суду.

Під відведенням (наданням) земельної ділянки слід розуміти рішення компетентного органу влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність або надання у користування, або передачу права користування земельною ділянкою на підставі цивільно-правових договорів, укладених із фізичною чи юридичною особою. Не може вважатися наданням земельної ділянки лише рішення компетентного органу влади про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або для розробки проекту забудови

При цьому слід ураховувати положення частини першої статті 376 ЦК України, а саме: наявність в особи, що здійснила будівництво, належного дозволу та належно затвердженого проекту, а також відсутність істотних порушень будівельних норм і правил у збудованому об`єкті нерухомості.

Як встановлено із договору дарування, ОСОБА_1 16.12.2010 отримав у дар квартиру АДРЕСА_10 , яка складалася на час дарування із двох кімнат, загальною площею 31,2 кв.м, житловою площею 12, 7 кв. м..

Відповідно до довідки БТІ та технічного паспорта на квартиру, у 2011 році ОСОБА_1 було проведено добудову до квартири, збудовано мансандру, побудовано сарай, тобто здійснено нове будівництво, з улаштуванням мансардного поверху, тобто зі збільшенням площі квартири до 113,8 кв.м,

Земельна ділянка під вказане будівництво із земель комунальної власності позивачеві ні у власність, ні у користування не передавалась.

В подальшому рішення про надання ОСОБА_1 у користування або у власність земельної ділянки, під вже зведені будівлі, Бердичівською міською радою не приймалось і договір оренди не укладався.

В свою чергу, за змістом частини третьої статті 376 ЦК України підставою (умовою) визнання за особою права власності на самочинно збудоване нерухоме майно є надання їй під таке майно земельної ділянки, що у даному випадку не відбулось.

Крім того, прийняття в експлуатацію об`єктів нерухомого майна віднесено до компетенції інспекцій державного архітектурно-будівельного контролю.

Проте матеріали справи не містять належних і допустимих доказів, що питання прийняття в експлуатацію спірного об`єкта нерухомості, у встановленому законом порядку було предметом розгляду компетентних органів.

Суд не може підміняти собою органи державної влади, які відповідно до законодавства України уповноважені здійснювати реєстрацію права власності на нерухоме майно та введення його в експлуатацію.

Доводи позивача про неможливість отримання у власність чи користування земельної ділянки та в інших спосіб захистити свої права, суд відхиляє, оскільки доказів, що позивач не має можливості отримати у власність чи користування земельну ділянку суду не надано.

Крім того, у будь-якому випадку суд не наділений повноваженнями визнавати право власності на самочинне будівництво, здійснене на невідведеній для цього земельній ділянці.

Тому, через безпідставність позовних вимог, суд відмовляє у визнанні за позивачем права власності на реконструйовану ним квартиру АДРЕСА_11 .

Керуючись статтями 141, 259, 263-265, 268 Цивільного процесуального кодексу України, суд

у х в а л и в:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Бердичівської міської ради Житомирської області, треті особи без самостійних вимог на стороні відповідача ОСОБА_3 , Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради про визнання права власності на самочинно-реконструйовану квартиру та господарські будівлі - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення безпосередньо до Житомирського апеляційного суду або через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його складення має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_12 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Бердичівська міська рада Житомирської області, місцезнаходження за адресою: Житомирська область, м. Бердичів, пл. Центральна, 1, .

Третя особа: ОСОБА_3 , АДРЕСА_13 , РНОКПП невідомий;

Третя особа: Відділ Державного архітектурно-будівельного контролю виконавчого комітету Бердичівської міської ради, м. Бердичів, пл. Цетральна, 1, .

Повний текст рішення складено 28.12.2020.

Суддя І.Ю. Хуторна